АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/867/16 Справа № 705/4681/16-к Категорія: : ст. 539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, інваліда ІІ групи, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, відбуває покарання в Черкаській ВК № 129,

засудженої за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2015

засуджена за ч.1 ст. 121, ч.1 ст.186, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою

Апеляційного суду м.Києва від 18.06.2015 вирок від 13.03.2015 змінено в частині

призначеного покарання: ОСОБА_8 вважається засудженою за ч.1 ст. 121, ст.69, ч.1

ст.186, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Уманського міськрайонного

суду Черкаської області від 29.02.2016 зараховано у строк покарання строк попереднього

ув`язнення згідно із Законом України № 838-УШ від 26.11.2015 «Про внесення: зміни до

Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку

попереднього ув`язнення у строк покарання» з 13.03.2015 по 18.06.2015 з розрахунку один

день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування

покарання: 13.03.2015; кінець строку відбування покарання: 08.12.2017. Станом на

30.06.2016 відбула 1/2 строку покарання: 1 рік 02 місяці 17 днів.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року засудженій ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, з посиланням на те, що вказаний вид покарання не може бути застосований до особи, яка віднесена законом до непрацездатних.

В апеляціній скарзі засуджена ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали районного суду відносно неї, просить замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме виправними роботами, звільнивши її з ВК. Мотивуючи тим, що вона стала на шлях виправлення, відбула частину строку покарання, яка є необхідною для застосування відносно неї заміни покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_8 на підтримку своєї апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечував проти апеляції засудженої, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти, до двадцяти відсотків. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів подання та особової справи засудженої ОСОБА_8 , остання стала на шлях виправлення і відбула частину строку покарання, яка є необхідною для застосування до неї заміни покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Однак, згідно з довідкою МСЕК від 19.02.2015 ОСОБА_8 встановлена друга група

інвалідності за загальним захворюванням з можливістю працювати у відповідно створених умовах, на строк до 01.03.2017 року.

Діючий КК України не містить визначення терміну «непрацездатний», а тому, врахувавши положення ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів І, II та III групи, а також норми пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», відповідно до яких до непрацездатних належать, зокрема особи, які визнані інвалідами у встановленому законом порядку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволені клопотання засудженої ОСОБА_8 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Викладені в апеляційній скарзі доводи засудженої ОСОБА_8 щодо права інвалідів на працю, які стосуються її особистого права на працю, не може застосовуватися, як примусове у вигляді виправних робіт.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :