1Справа № 335/1701/16-к 1-кс/335/1119/2016
УХВАЛА
18 березня 2016 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засідання скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення після отримання повідомлення про скоєння злочину,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність слідчого прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення після отримання повідомлення про скоєння злочину.
В обґрунтування доводів скарги заявник зазначив, що ним було подано заяву до прокуратури про вчинення суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 злочину передбаченого ст. 375 КК України.
11 лютого 2016 року ОСОБА_4 отримано відповідь з прокуратури Запорізької області від 05 лютого 2016 року в якій зазначено про відсутність підстав у внесенні відомостей про зазначений ним злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Заявник не погоджується з відмовою та на його думку слідчим таким чином вчинено бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення після отримання повідомлення про скоєння злочину.
З огляду на викладене, ОСОБА_4 просить зобов`язати слідчого прокуратури Запорізької області внести відомості про злочин за ст. 375 КК України у відношенні судді ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за його заявою.
В судове засідання заявник не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнає можливим прийняти рішення по суті скарги без участі заявника в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, наполягаючи на її необґрунтованості. Пояснив, що заява ОСОБА_4 щодо неправомірних на його думку дій судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 була ретельна розглянута слідчим прокуратури Запорізької області та за її результатами розгляду встановлено про відсутність у заяві об`єктивних даних, які б свідчили про ознаки вчинення злочину, у зв`язку з чим підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування за викладеними у заяві фактами у слідчого були відсутні. Просив скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від прокурора не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дану скаргу без застосування технічних засобів фіксування.
Дослідивши скаргу, матеріали якими обґрунтовано її доводи, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали наглядового провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою від 16 січня 2016 року про вчинення злочину передбаченого ст. 375 КК України суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 . У заяві заявник просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове слідство за фактами повідомленими ним.
27 січня 2016 року Генеральною прокуратурою України, заяву ОСОБА_4 направлено до прокуратури Запорізької області щодо її розгляду відповідно до вимог чинного законодавства, яка надійшла 29 січня 2016 року.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 , слідчим слідчого відділу прокуратури Запорізької області прийняте рішення про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за викладеними у заяві фактами, у зв`язку з відсутністю у заяві об`єктивних даних, які б свідчили про ознаки вчинення злочину суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 в тому числі злочину передбаченого ст. 375 КК України, що підтверджується довідкою про результати розгляду від 29 січня 2016 року.
Як вбачається з листа прокуратури Запорізької області від 05 лютого 2016 року, надісланого на адресу заявника, ОСОБА_4 повідомлено про розгляд його заяви від 16 січня 2016 року та відсутність підстав для задоволення його заяви.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Чинним кримінальним законом України передбачені діяння, що вважаються злочинами, ознаки їх об`єктивної і суб`єктивної сторони та в чому вони полягають, кваліфікуючі ознаки злочинного діяння та інше. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). За такими заявами чи повідомленнями повинні прийматись передбачені законом процесуальні рішення, в тому числі і винесення постанов. У разі відсутності в заяві чи повідомленні даних, які б свідчили про ознаки злочину, за результатами їх розгляду прийняття процесуальних рішень не є обов`язковим.
Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої, до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Про що зазначається і в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року, у відповідності до якої також оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Вимогами КпАП України передбачене право сторони оскаржити в апеляційному порядку постанову суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 92 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», скасування або заміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.
Сам факт винесення суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 рішення щодо заявника, яке як вбачається з матеріалів справи не скасоване на час розгляду скарги, або навіть було в подальшому скасовано вищестоящою апеляційною інстанцією не містить склад злочину, передбаченого ст. 375 КК України.
Слід зазначити, що суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Якщо ж мала місце добросовісна судова помилка, коли суддя виніс незаконне рішення, будучи переконаним стосовно доведеності чи, навпаки, недоведеності фактів і висновків, викладених у судовому рішенні, внаслідок недбалості, недостатньої кваліфікації, недоліків у законодавстві тощо, кримінальна відповідальність за ст. 375 виключається.
Жодних даних про те, що в даному випадку мало місце не добросовісна судова помилка, а зумисні злочинні дії заявником не наведено, а слідчим суддею не встановлено.
Проте, дослідивши зміст, долученого до скарги повідомлення про вчинення, на думку заявника ОСОБА_4 , суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, яке було подано до Генеральної прокуратури України, слідчий суддя погоджується з висновками уповноважених осіб прокуратури Запорізької області щодо відсутності підстав внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки, означені доводи є фактично проявом незгоди із постановленими суддею ОСОБА_5 судового рішення по справі № 815/7750/12 при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-2 КпАП України і процесуальними діями судді та не можуть вказувати на наявність у діях судді об`єктивних ознак зазначеного злочину.
Разом з цим, основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Слідчий суддя дійшов висновку, що надання відповіді слідчим відділом прокуратури Запорізької області громадянину ОСОБА_4 за результатом розгляду його заяви від 16 січня 2016 року про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в зв`язку з відсутністю в поданій заяві обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, виключає наявність факту бездіяльності слідчого прокуратури Запорізької області.
Таким чином, враховуючи те, що з наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів не вбачається, та в судовому засіданні так і не було встановлено наявність достатніх підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не встановлено і бездіяльності слідчого прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення ОСОБА_4 від 16 січня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.
Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку в задоволенні скарги ОСОБА_4 в порядку ч. 2 ст. 307 КПК України, слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення після отримання повідомлення про скоєння злочину, - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1