Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/65/16-к
Провадження № 1-кп/376/17/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" травня 2016 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 0000048 від 28.11.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, інваліда 2-ої групи загального захворювання, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

Суд визнав доведеним, що 21.09.2008 року о 22-ї години 30 хвилин, водій ОСОБА_5 керував на підставі доручення технічно справним автомобілем ИЖ 21251 р/н НОМЕР_1 , який належить громадянці ОСОБА_7 і рухався в темну пору доби по вул.К.Лібкнехта в м. Сквира Київської області у напрямку перехрестя з вул. К.Маркса. При під`їзді до перехрестя вул. К.Лібкнехта з вулицею К.Маркса він, нехтуючи дорожніми умовами - в темну пору доби на ділянці дороги, яка не освітлюється, невірно оцінив дорожню обстановку, не витримав безпечної дистанції до задньої частини рухаючогося попереду в попутному напрямку автобуса Ікарус - 255 р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , виявивши небезпеку для руху, тобто помітивши, що попереду рухавшийся транспортний засіб - автобус почав пригальмовувати, заходів щодо зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу не вжив, термінового гальмування не застосував та допустив зіткнення із задньою частиною автобуса «Ікарус 255». У результаті зіткнення пасажир автомобіля ИЖ НОМЕР_3 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна довгастої форми розміром 5 х 0,2 см в області правого лобного бугра; рани з осадненими краями розміром 1 х 0,1см, в рану виступають уламки кісток носу; перелому кісток носу; синців овальної форми розміром 6 х 4 см в області верхньої та нижньої повіки лівого та правого ока; рани характеру вище описаного розміром 2,5 х 0,2 см на передній поверхні правого колінного суглобу; закритої травми грудної клітки та живота (розрив діафрагми справа, перелом грудини та ребер 6-9 справа та 5-7 зліва, лівосторонній гемоторакс (800 мл), крововиливу в очеревину 500 мл, три розрива печінки довжиною по 12 см, що доходять до середини органу) з крововтратою, які згідно висновку експерта № 1/140/Д від 03.02.2009 належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких померла в реанімаційному відділенні Сквирської ЦРЛ.

Таким чином, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п.: 1.3 ПДР України (учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими); 1.5 ПДР (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 12.2 ПДР (у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги); 12.3 ПДР (у випадку виникнення небезпеки для руху чи перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); 13.1 ПДР (водій залежно від швидкості, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозить, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу). Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1360 від 10.10.2002 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуу скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю і підтвердив суду покази викладені в обвинувальному акті. Заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі. В тому, що сталося щиро кається та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні в повному обсязі підтримав покази дані на досудовому слідстві. Просить обвинуваченого суворо на карати. Позовні вимоги підтримує повністю.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та погодився на скорочений порядок дослідження доказів по справі, наслідки йому були роз`яснені та зрозумілі, за згодою інших учасників судового провадження, судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються

Діяння обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, є інвалідом 2-ої групи загального захворювання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає призначити підсудному ОСОБА_5 основне покарання за ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі. Між тим враховуючи, що злочин вчинено з необережності, враховуючи конкретні обставини справи, характер та мотив допущених правил безпеки руху, ставлення підсудного до цих порушень, його поведінку після вчинення злочину, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання, а також особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, є інвалідом 2-ої групи загального захворювання та приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання винного без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Також, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне призначити підсудному додаткове покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

У справі потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на суму 4 850 грн. та моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50 000 грн.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України у хвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного.

Суд знаходить позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 такими, що підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена в повному обсязі та цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди обвинувачений визнав в повному обсязі то суд, приходить до висновку, що позов, щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4 850 грн. задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіював шкоди тощо)

Беручи до уваги те, що моральна (немайнова) шкода була завдана потерпілому ОСОБА_4 внаслідок неправомірних дій та виразилась у душевних стражданнях заподіяних смертю матері і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд знаходить можливим в повному обсязі задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди і вважає потрібним стягнути на користь позивача 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної (немайнової) шкоди.

Речові докази повернути за належністю.

Судові витрати по справі в сумі 656 (шістсот п`ятдесят шість) гривень 88 коп. за проведені експертні дослідження стягнути на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 370,374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази: автомобіль марки ИЖ 21251 р/н НОМЕР_1 повернути власниці ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведені експертні дослідження по справі в сумі 656 (шістсот п`ятдесят шість) гривень 88 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 4 850 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну немайнову шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00коп..

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1