Ухвала
іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002435, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 безпідставно застосував положення ст. 71 КК України, крім того, вважає призначене покарання надмірно суворим.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців без конфіскації майна;
- за ч. 2 ст. 310 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 1 ст. 317 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2012 року, та ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців без конфіскації майна.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України та за цим законом призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією частини належного йому майна.

Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією частини належного йому майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2012 року, та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією частини належного йому майна.

В решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 вересня 2014 року в м. Миколаєві незаконно збув ОСОБА_8 за раніше отримані гроші в сумі 140 грн особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0,098 г.

Частину виготовленого наркотичного засобу - опію ацетильованого ОСОБА_5 вжив за місцем свого проживання разом з ОСОБА_8 .

Крім того, в той же день ОСОБА_5 безоплатно незаконно збув ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (марихуану), масою 0,852 г.

Крім того, 27 вересня 2014 року ОСОБА_5 повторно, незаконно збув ОСОБА_8 за раніше отримані гроші в сумі 140 грн особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0,035 г.

Також, ОСОБА_5 , маючи намір спрямований на незаконне вирощування рослин роду конопель, без передбаченого на те дозволу, у невстановлений час та при невстановлених досудовим слідством обставинах, за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 посіяв на городі насіння рослин роду коноплі в кількості не менше 12 штук, за якими в подальшому доглядав, та які під час обшуку 27 вересня 2014 року були виявлені та вилучені працівниками міліції.

Крім того, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою відповідно 61,929 г, 7,612 г, 11,025 г, 7,556, 1,902 г та 1,572; особливо небезпечний наркотичний засіб - смолу канабісу (гашишу), масою 1,093 г; особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою 0,018 г., які він незаконно зберігав без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання поданої скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

Як убачається з рішення апеляційного суду, при призначенні покарання ОСОБА_5 на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2012 року, та остаточно визначено останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією частини належного йому майна.
Однак суд апеляційної інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2014 року засуджений ОСОБА_5 звільнений від подальшого відбування покарання, призначеного за вказаним вироком, у зв`язку з тяжким захворюванням.

Аналізуючи положення ч. 2 ст. 84 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що диспозиція цієї статті не передбачає відповідальності за вчинення особою, звільненою через хворобу, нового злочину протягом невідбутої частини покарання.

Тому в даному випадку до ОСОБА_5 не можуть бути застосовані наслідки, передбачені ст. 71 КК України.

Крім того, на думку колегії суддів, є підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання, застосувавши положення ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому колегія суддів ураховує щире каяття та повне визнання своєї вини засудженим, наявність у ОСОБА_5 ряду тяжких захворювань, через які він потребує лікування в спеціалізованих установах ( хронічний гепатит «С», тромбофлебіт вен нижніх кінцівок, хронічний пієлонефрит, туберкульоз).

Тих порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінити, виключивши з вироку рішення про призначення покарання на підставі ст. 71 КК України.
Пом`якшити призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією частини належного йому майна.
Вважати ОСОБА_5 засудженим:
- за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч. 2 ст. 310 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 1 ст. 317 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією частини належного йому майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_1