Дата документу Справа № 334/8796/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/318/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/8796/15-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 125 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2015 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та матеріали кримінального провадження № 0004044 повернуто прокурору Ленінського району м. Запоріжжя.
ВСТАНОВИЛА:
повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , суд у своїй ухвалі зазначив, що в суд для розгляду поступив обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто за умисне легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_8 за наступних обставин.

25.08.2015 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень раніше незнайомому ОСОБА_8 , знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту «Верхня Хортиця», розташованої біля будинку №24 по вул. Зачиняєва в м. Запоріжжі, під час раптово виниклого словесного конфлікту, наніс один удар скляною пляшкою пива об`ємом 0,5 л в область підщелепної ділянки голови, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді рани у лівій підщелепній ділянці, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Викладені обставини не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

Так, в порушення вимог КПК України в переліку процесуальних дій взагалі не вказано повідомлення про підозру, кому і коли таке повідомлення було вручено. Слідчим, всупереч вимогам КПК України, повідомлення про підозру включено в перелік процесуальних рішень, хоча повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не рішенням, яке відповідно до вимог ст. 110 КПК України оформлюється відповідною постановою на стадії досудового розслідування.

По справі було проведено декілька судових експертиз, але в реєстрі не зазначені відомості про те, чи була виконана така процесуальна дія, як ознайомлення обвинуваченого з їх результатами, чи заявлялись якісь клопотання з цього приводу і суть прийнятих органом досудового розслідування рішень по цьому клопотанню.

В судовому засіданні потерпілий стверджував, що після завершення досудового слідства, протягом якого його допитали лише один раз і не проводили з ним інших слідчих дій, йому не надали матеріали справи для ознайомлення, не ознайомили з висновками судової медичної експертизи, а після допиту надали декілька листків для розпису, тому вважає, що матеріали кримінального провадження йому не розкриті, він з ними не ознайомлений і позбавлений права належним чином захищатись та заявити цивільний позов.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вказані доводи суду не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки підставою для повернення акту прокурору є лише невідповідність вимогам закону обвинувального акту, а не реєстру матеріалів досудового розслідування відповідно до вимог ст. 314 КПК України.

Зокрема, у ст. 314 КПК України вказано, що суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Таким чином, єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є його невідповідність вимогам закону, про додатки до обвинувального акту або про реєстр досудового розслідування у ст. 314 КПК України не йдеться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.290 КПК України 29.09.2015 року підозрюваний ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_8 ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, будь-яких зауважень під час ознайомлення з матеріалами провадження від них не надходило, що вони також підтвердили у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, зазначені в ухвалі доводи Ленінського районного суду м. Запоріжжя, не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить ухвалу Ленінського районного суд м. Запоріжжя від 05.11.2015 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 прокурору скасувати. Призначити нове підготовче судове засідання у тому ж суді першої інстанції у іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Нормами ст. ст. 291, 109 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких, відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акту прокурору.
Частиною другою ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а саме, у тому числі з іншими відомостями, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення /п. 5/.
Суд першої інстанції, виходячи зі змісту ухвали, дійшов висновку про невідповідність викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення правовій кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, та про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, що полягає у наступному: незазначенні в переліку процесуальних дій повідомлення про підозру, кому і коли таке повідомлення було вручено; включенні слідчим повідомлення про підозру в перелік процесуальних рішень, хоча повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не рішенням, яке відповідно до вимог ст. 110 КПК України оформлюється відповідною постановою на стадії досудового розслідування; незазначенні в реєстрі відомостей про те, чи була виконана така процесуальна дія, як ознайомлення обвинуваченого з результатами проведення судових експертиз, чи заявлялись будь-які клопотання з цього приводу і суть прийнятих органом досудового розслідування рішень по цьому клопотанню; нерозкритті потерпілому матеріалів кримінального провадження та неознайомленні з ними.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи з положень статті 314 КПК України, якою передбачено, що суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Тобто, єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є його невідповідність вимогам закону, про додатки до обвинувального акту або про реєстр досудового розслідування у ст. 314 КПК України мови не йдеться.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому доводи суду першої інстанції, покладені в обґрунтування повернення обвинувального акту прокурору для усунення його недоліків, є неспроможними, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з поверненням обвинувального акта до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2015 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та матеріали кримінального провадження № 0004044 повернуто прокурору Ленінського району м. Запоріжжя скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути в суд і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4