Справа № 395/728/15-к
Провадження № 1-кп/395/1/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
захисників обвинуваченої - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді Кіровоградської області в залі судових засідань кримінальне провадження №0000636 за обвинуваченням
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Журавка, Шполянського району, Черкаської області, українка, громадянка Українки, освіта неповна середня, у шлюбі не перебуває, не працююча, страждає на хронічні бронхіт та пієлонефрит, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей (одна з яких має вроджену ваду серця), зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в :
Суд визнав доведеним, що 13 грудня 2014 року близько 22 години ОСОБА_9 прийшла до домоволодіння ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Викликавши ОСОБА_8 по телефону на вулицю, ОСОБА_9 затіяла з нею сварку, приревнувавши останню до свого співмешканця ОСОБА_13 . З метою помститися ОСОБА_8 за свого співмешканця, ОСОБА_9 , діючи з умислом, направленим на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, умисно схопила ОСОБА_8 за волосся та кулаком лівої руки умисно нанесла останній один удар в область потиличної ділянки голови. Після чого ОСОБА_9 повалила ОСОБА_8 на землю та тримаючи її за волосся, кулаком лівої руки умисно нанесла близько 2 ударів в область лобної ділянки голови, а потім підняла потерпілу на коліна та коліном правої ноги нанесла їй близько 2 ударів в область лівого ока та спинки носа, після чого головою вдарила об землю. В подальшому, продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , тримаючи її за волосся, протягнула по землі близько 40 метрів, а потім дерев`яною битою, яку попередньо взяла з собою, усвідомлюючи, що вказаним предметом вона може заподіяти ОСОБА_8 тяжкі наслідки для здоров`я останньої, умисно нанесла один удар в життєво-важливий орган в область голови ОСОБА_8 справа. Після чого ОСОБА_9 мобільним телефоном, який тримала в руках, знову нанесла ОСОБА_8 близько двох ударів в область голови, а потім підняла ОСОБА_8 з колін та наказала останній йти за нею слідом та правою рукою нанесла умисно їй один удар в праве око, проте в цей час потерпіла вирвалася від ОСОБА_9 та забігла до сусіднього домоволодіння та повернулася до свого будинку.
В подальшому ОСОБА_8 після отриманих тілесних ушкоджень звернулася до Кіровоградської обласної лікарні в м.Кіровоград для надання медичної допомоги.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 нанесла ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 18.02.2015 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, перелому кісток основи черепу в передній черепній ямці справа, травматичного розходження лобно-тім`яного шва, крововиливів ділянок правого та лівого ока, спинки носа, лобної та потиличної ділянок голови, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачену потрібно визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Висновки суду про винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнала і показала, що 13 грудня 2014 року близько 22 години тілесні ушкодження ОСОБА_8 не заподіювала, оскільки у цей час, перебуваючи на території свого домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де впродовж часу з 22 до 23 години приймала разом із своїм старшим сином ОСОБА_14 (далі ОСОБА_14 ) пологи у великої рогатої худоби.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 13 грудня 2014 року близько 22 години приймав пологи у великої рогатої худоби до 23 години.
Суд відкидає заперечення обвинуваченої, розцінюючи їх як спосіб уникнути обвинуваченою відповідальності за скоєне та реалізацію нею свого права на захист та показання свідка ОСОБА_14 , бо вони спростовуються зібраними у справі доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні показала, що близько 22 години 13 грудня 2014 року ОСОБА_9 разом з своїм малолітнім сином ОСОБА_15 (далі ОСОБА_15 ) прийшли до її домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Викликавши потерпілу ОСОБА_8 по телефону на вулицю, ОСОБА_9 затіяла з нею сварку, приревнувавши останню до свого співмешканця ОСОБА_13 . Потім схопила ОСОБА_8 за волосся та кулаком лівої руки умисно нанесла останній один удар в область потиличної ділянки голови. Після чого ОСОБА_9 повалила ОСОБА_8 на землю та тримаючи її за волосся, кулаком лівої руки умисно нанесла близько 2 ударів в область лобної ділянки голови, а потім підняла потерпілу на коліна та коліном правої ноги нанесла їй близько 2 ударів в область лівого ока та спинки носа, після чого головою вдарила об землю. В подальшому, продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , тримаючи її за волосся, протягнула по землі близько 40 метрів, а потім дерев`яною битою, нанесла один удар в життєво-важливий орган в область голови ОСОБА_8 справа. Після чого ОСОБА_9 мобільним телефоном, який тримала в руках, знову нанесла ОСОБА_8 близько двох ударів в область голови, а потім підняла ОСОБА_8 з колін та наказала останній йти за нею слідом та правою рукою нанесла умисно їй один удар в праве око, проте в цей час потерпіла вирвалася від ОСОБА_9 та забігла до сусіднього домоволодіння та повернулася до свого будинку.
Також показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_14 щодо прийняття ними впродовж часу з 22 години до 23 години 13.12.2014 року пологів у великої рогатої худоби спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що він бачив як народилося теля бичок після того, як він з матір`ю прийшов від ОСОБА_16 вперше, після чого він вдруге пішов до ОСОБА_16 , звідки повернулись додому о 21:00.
Як убачається з показань обвинуваченої ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 підстав обмовляти обвинувачену у потерпілої не було.
Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , не будучи очевидцями факту заподіяння обвинуваченою впродовж часу близько з 22:00 до 22:30 13.12.2014 року тілесних ушкоджень потерпілій, підтвердили, що про цю подію їм стало відомо впродовж декількох днів після цього факту зі слів потерпілої. Свідок ОСОБА_27 показала, що 13 грудня 2014 року близько 22 години до потерпілої ОСОБА_8 зателефонувала невідома особа та підняла слухавку, між ОСОБА_8 та невідомою особою відбулася розмова, про що саме, свідок ОСОБА_27 не пам`ятає. Після чого, ОСОБА_8 вийшла з домоволодіння і повернулася через 40 хв., і остання лягла відпочивати. Наступного дня, а саме: 14 грудня 2014 року, свідок ОСОБА_27 помітила на тілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у вигляді садин та забоїв, звідки з`явилися вказані тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_8 не пояснила. Суд вважає їх показання належними доказами, оскільки вони непрямо підтверджують достовірність (є логічні, послідовні та незмінювані впродовж часу від заподіяння їй тілесних ушкоджень до судового розгяду справи), та можливість використання показань потерпілої як доказів, а тому суд відкидає заперечення сторони захисту щодо їх неналежності.
Свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 не були очевидцями факту заподіяння обвинуваченою впродовж часу близько з 22:00 до 22:30 13.12.2014 року тілесних ушкоджень потерпілій або приймання ОСОБА_9 упродовж вказаного часу пологів у великої рогатої худоби, а їх показання не спростовують доказів, наданих стороною обвинувачення.
Аналіз вищевикладеного безсумнівно переконує суд у тому, що обвинуваченою ОСОБА_9 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а саме: нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Окрім показань потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_15 , причетність обвинуваченої до скоєного також підтверджується належними та допустими письмовими, речовими доказами, показаннями та висновками експерта у справі:
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.12.2014 року (а.с. 14);
- випискним епікризом № 2363 про перебування ОСОБА_8 у період з 16.12.2014 по 30.12.2014 на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні та аксіальною комп`ютерною томографією головного мозку 13.50 від 16.12.2014 (а.с.37-38);
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.02.2015 року з додатком до нього (а.с.47-49), який проводився на підставі ухвали слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2015 року (а.с. 46);
- висновками експерта ОСОБА_32 :
№ 25 за результатами проведеної ним з 11.02.2015 року по 18.02.2015 року судово-медичної експертизи по медичним документам ОСОБА_8 , згідно з яким у потерпілої було тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, перелому кісток основи черепу в передній черепній ямці справа, травматичного розходження лобно-тім`яного шва, крововиливів ділянок правого та лівого ока, спинки носа, лобної та потиличної ділянок голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с.54-57),
№ 47 за результатами проведеної ним з 10.03.2015 року по 16.03.2015 року додаткової судово-медичної експертизи по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000636 від 15 грудня 2014 року, згідно з яким при обставинах, вказаних потерпілою під час слідчого експерименту від 18.02.2015 року, не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень, що були виявлені у гр. ОСОБА_33 , а саме закрита черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку, перелом кісток основи черепу в передній черепній ямці справа, травматичне розходження лобно-тім`яного шва, крововиливи ділянок правого та лівого ока, спинки носа, лобної та потиличної ділянок голови (а.с.85-86).
Заперечення сторони захисту щодо визнання вказаних висновків експерта недопустимими доказами через те, що відповіді експерта у його висновках не ґрунтуються на його власних дослідженнях, які він зобов`язаний був провести по поставленим перед ним питанням, ґрунтується цілком на цитуванні двох історій хвороби потерпілої та комп`ютерної томографії, яка взагалі експерту не надавалась, у висновках експерта не зазначено докладний опис проведених ним досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка суд відкидає з наступних міркувань.
За правилами ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст. 101 КПК України висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Вказані висновки експерта отримані в порядку, встановленому КПК, оскільки ґрунтуються на відомостях, які стали відомі експерту під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.
Показаннями експерта ОСОБА_32 , які він дав у судовому засіданні під час допиту;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицями до протоколу від
18.02.2015 року, згідно якого за участю потерпілої ОСОБА_8 , в присутності понятих було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей (а.с. 76-80).
Твердження сторони захисту, що цей доказ не є належним, так як він складений був зі слів потерпілої, без участі судмедексперта і спростовується показаннями ОСОБА_9 та свідків, які давали свої показання по клопотанню сторони захисту, суд відкидає, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях ст. 85 КПК україни згідно з якою належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів;
- протоколом обшуку від 26.03.2015 року, проведеного у домоволодінні ОСОБА_9 за адресою : АДРЕСА_1 , в період часу з 11 год.125 хв. до 11 год.45 хв. в присутності двох понятих, було виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на дерев`яну биту (а.с. 113-114), на підставі ухвали слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2015 року про проведення обшуку (а.с. 111-112);
- протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 27.03.2015 року, згідно якого в присутності двох понятих в приміщенні каб. № 21 Новомиргородського РВ за адресою вул. Кірова, 25 м. Новомиргород Кіровоградської області було проведено особистий огляд ОСОБА_13 (на підставі заяви ОСОБА_13 від 27.03.2015 року (а.с. 118)), в ході якого виявлено балон аерозольний з подразнюючим препаратом «Кобра 1-Н» (а.с. 119-122), який відповідно до постанови про приєднання до справи речових доказів та передачу їх на зберігання від 25.05.2015 року було приєднано до кримінального провадження як речовий доказ (а.с. 164).
Показаннями свідка ОСОБА_34 , що вищевказаний газовий балончик він взяв у обвинуваченої ОСОБА_9 у її домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без її відома.
Суд відкидає заперечення сторони захисту щодо неправдивості вказаних показань свідка ОСОБА_35 з причини того, що свідок ОСОБА_30 показала, що 26.03.2015 року такий балончик вона дала ОСОБА_36 у своєму домоволодінні, оскільки при впізнанні цього речового доказу у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 не вказала на таку ознаку газового балончика, як червона кнопка, а згідно логічних і послідовних показань свідка ОСОБА_34 ним було узято у свідка ОСОБА_37 інший балончик сірого кольору;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 28.03.2015 року з ілюстративною таблицею, згідно з яким у присутності двох понятих було проведено пред`явлення для впізнання ОСОБА_8 поряд з двома іншими газовими балончиками газовий балончик оранжевого кольору місткістю 50 мл. «Кобра» з намальованою головою кобри, який потерпіла за його розміром, кольором та назвою впізнала під №2 (а.с. 123-125).
При цьому свідок ОСОБА_23 показала, що у потерпілої ОСОБА_8 перебував у власності газовий балончик оранжевого кольору із зображенням «Кобри»;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 28.03.2015 року з ілюстративною таблицею, згідно з яким у присутності двох понятих було проведено пред`явлення для впізнання ОСОБА_8 три дерев`яні битки, серед яких під № 3 потерпіла за розміром, кольором, гладкою поверхнею та рукояткою впізнала дерев`яну битку, схожу на ту, якою їй було завдано тілесні ушкодження (а.с. 126-128);
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Судом згідно ст. 85 КПК України визнаються неналежними доказами, надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченої у скоєнні нею злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 ККУ: повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 27.03.2015 року (а.с.131 132), постанова про виділення матеріалів досудового розслідування щодо викраденого майна у потерпілої ОСОБА_8 під час спричинення їй тілесних ушкоджень у смт. Капітанівка Новомиргородського району Кіровоградської області 13.12.2014 року (а.с. 161-162), запис звукового файла «Ехроrt_2015_13_05_14-00-06» на ком пакт диску встановленого зразка з написом «CD-R, 52x700 MB 80 MIN «VIDEX EXELLENTI», ухвала слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області про тимчасовий доступ до речей та документів від 12.03.2015 року (а.с. 100-101), оскільки ці документи та файли не підтверджують прямо чи опосередковано існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Судом згідно ст. 86 КПК України визнаються недопустимими доказами, надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченої у скоєнні нею злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 ККУ:
протокол одночасного допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 07.04.2015 року (а.с. 138- 139), оскільки згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;
текстове зображення «Ехроrt_2015_13_05_14-00-33» на ком пакт диску встановленого зразка з написом «CD-R, 52x700 MB 80 MIN «VIDEX EXELLENTI» та протоколом огляду предмету ком пакт диск CD-R 52 (а.с. 166), оскільки прокурором не було надано в судовому засіданні документів, на підставі яких проводилися НСРД, в результаті яких це текстове зображення було отримане слідством, в якому кримінальному провадженні, а тому за відсутності у суду доказів отримання його у порядку, встановленому КПК України, за правилами ст. 86 КПК України суд не може визнати його допустимим.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, мотив та мету його вчинення, а також дані про особу винної: котра вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с. 175), позитивно характеризується за місцем проживання згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області (а.с. 176), на диспансерному обліку в лікаря-нарколога РТМО «Новомиргородське» не перебуває (а.с. 173 ), на диспансерному обліку в лікаря-психіатра РТМО «Новомиргородське» не значиться (а.с. 174), не працює, не одружена, страждає на хронічні бронхіт та пієлонефрит, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей (а.с. 177), одна з яких ОСОБА_38 , 03.02.2014 р., має вроджену ваду серця.
Підстави для постановлення судом рішення про процесуальні витрати відсутні.
По даному кримінальному провадженню потерпіла ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 та просила суд стягнути з обвинуваченої завдану злочином шкоду у розмірі 17021,95 гривень, з яких 15000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, та 2021,95 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з затрат на лікування в сумі 1521 грн. 95 коп. для придбання медикаментів та витрат на придбання палива для транспортних послуг перевезення потерпілої.
Потерпіла в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі.
Обвинувачена в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, проти задоволення позову також заперечували захисники.
Суд відкидає заперечення сторони захисту та вважає за необхідне позов потерпілої задовольнити частково зі слідуючих обставин.
Вирішуючи питання про позови у справі, суд враховує, що у відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (із змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У судовому засіданні безсумнівно встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченої ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_8 спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що потерпілій спричинено фізичний біль, переживання, в наслідок перенесеного стресу, неспроможність ведення нормального способу життя, розладу здоров`я, витрачання часу та матеріальних затрат, звернення в різні установи та організації для захисту своїх прав.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, стан здоров`я ОСОБА_8 .
Крім того, у відповідності до ст. 127 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9 матеріальну шкоду, яка виразилася в вигляді затрат на лікування потерпілої в сумі 1513,4 грн. для придбання медикаментів, які згідно чеків ( а.с. 12-13 т.1; а.с.157) придбавались в період, коли потерпіла: згідно висновку експерта ОСОБА_32 № 25 за результатами проведеної ним з 11.02.2015 року по 18.02.2015 року судово-медичної експертизи по медичним документам ОСОБА_8 знаходилася на стаціонарному лікуванні в відділенні травматології РТМО «Новомиргородське» (а.с.55) та згідно з випискним епікризом № 2363 перебувала у період з 16.12.2014 по 30.12.2014 (а.с. 11 т.1; а.с. 156) на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні, де їй було призачено лікування: L-лизина ексцинат, фіз. Розчин 0,9 %, магне В6, тио., фітосед, нейровітан, вестибо, церукал, кетолонг, квамател, воротник Шанца, мазь на область шиї, пірацетам, кетанов. При цьому суд не враховує витрати у сумі 8.55 грн. на придбання супутніх матеріалів та засобів особистої гігієни: пакетів поліетиленових у сумі 0, 20 грн. ( чек від 15.12.14 о 16:59) та у сумі 0, 15 грн. , які придбавались 4 рази ( чеки: №0675 від 19.12.2014; № 9429 від 17.12.2014; № 0607 від 18.12.2014; № 0696 від 20.12.2014), туалетного паперу у сумі 3.00 грн. (чек від 17.12.14 № 0049) та мила дитячого у сумі 4, 75 грн. (чек від 17.12.14 № 0049), оскільки вони не є витратами на придбання медикаментів.
Суд вважає неналежними доказами чеки № 8535 та № 8539, видані ТОВ «Далмакс» АЗС/АГЗС з магазином № 24, на придбання палива для транспортного засобу газу у сумі 200, 01 та 299,83, відповідно, оскільки вони не містять обов`язкового реквізиту платіжного документа - дати, а тому судом не може бути встановлено причино-наслідковий зв`язок із вчиненням цієї розрахункової операції та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень 13.12.2014 року потерпілій, інших доказів на підтвердження понесеної потерпілою матеріальної шкоди на придбання палива для транспортного засобу з метою транспортування її 16.12.2014 року до та 30.12.2014 року з Кіровоградської обласної лікарні потерпілою суду не надано.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_9 : 15000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 1513,4 гривень у рахунок відшкодування понесеної матеріальної шкоди.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, особи обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції її від суспільства і можливим на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання її звільнити з випробуванням та зобов`язати у відповідності до п. 2-4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися в органи кримінально виконавчої інспекції для реєстрації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи.
Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченої (ч. 1 ст. 331 КПК України).
Оскільки прокурором було заявлено клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили міри запобіжного заходу на взяття під варту та оскільки суд визнав обвинувачену винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України: обвинувачена може переховуватися від суду.
Тому до набрання вироком законної сили ОСОБА_9 слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити долю речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст.12, 50, 63, 65, 75, 121 ч.1 КК України, ст.ст. 84-86, 89, 94, 177-179, 351-359, 368-371, 373-374, 376, 392-393, 395 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_39 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, зобов`язавши її у відповідності до пунктів 2- 4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 1513 ( ода тисяча п`ятсот тринадцять) гривень 40 копійок у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, всього стягнути шкоду у розмірі 16 513 (шістнадцять тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 40 копійок.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
компакт диск встановленого зразку на якому мається надписи «CD-R, 52 x 700 MB 80 MIN «VIDEX EXCELLENTI»» - зберігати при матеріалах справи;
що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Новомиргородського відділення поліції Маловисківського відділу поліції ГУНП Україи в Кіровоградській області, а саме:
-газовий балончик оранжевого кольору місткістю 50 мл. під назвою «Кобра» із зображенням голови кобри - знищити;
-дерев`яна битка, яка була вилучена 26.03.2015 року під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 знищити.
Обрати щодо ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з 14 години 55 хвилин 30 червня 2016 року до вступу вироку в законну силу, але не більше, ніж строком на 60 днів.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні під час його оголошення.
Головуючий:
суддя ОСОБА_1