Справа № 740/309/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/292/2016
Категорія - крим. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2016 року, якою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від додаткового покарання

За участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_6 25 січня 2016 року звернувся з клопотанням до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, посилаючись на ч.2 ст.82 КК України, оскільки вона передбачає звільнення від даного виду додаткового покарання у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2016 року засудженому було відмовлено у задоволенні клопотання.

Таке рішення суду мотивоване тим, що на стадії відбування додаткового покарання засуджений може бути лише умовно-достроково звільнений повністю або частково від відбування призначеного йому додаткового покарання за наявності необхідних для цього підстав та умов, передбачених ч. ч. 2, 3 ст.81 КК України, проте ніяк не може бути звільнений від покарання відповідно до ч.2 ст.82 КК України, так як строк його відбування вже розпочався. Оскільки засудженим ОСОБА_6 у клопотанні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання не ставилося, то судом і не досліджувалося питання про наявність у нього підстав та умов для такого звільнення відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.81 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду 1 інстанції, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали, прийнятої місцевим судом, просить ухвалити нову ухвалу, якою його клопотання про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, призначеного вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 грудня 2013 року задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та мотивував її доводами з вищевказаних підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого Суду України від 12 грудня 2013 року вирок змінено та за ч.3 ст.368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_6 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року, яка відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року набрала законної сили 30 вересня 2015 року, ОСОБА_6 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку засудженого 20 (двадцяти) відсотків на користь держави. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року, яка набрала законної сили 15 грудня 2015 року, в ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року внесені виправлення уточнено строк виправних робіт, а саме 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 8 (вісім) днів. Покарання у виді виправних робіт він відбуває на ПРАТ «Ніжинський цегельний завод».

Відповідно до вимог ч.3 ст.55 КК України строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю поширюється на весь строк позбавлення волі, і крім цього на строк, встановлений вироком суду. Тобто строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання. За таких обставин строк додаткового покарання розпочався після звільнення засудженого ОСОБА_6 з місць позбавлення волі.

Тому, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання, правильно послався на те, що на стадії відбування додаткового покарання засуджений може бути лише умовно-достроково звільнений повністю або частково від відбування призначеного йому додаткового покарання за наявності необхідних для цього підстав та умов, передбачених ч.ч.2,3 ст.81 КК України, проте ніяк не може бути звільнений від покарання відповідно до ч.2 ст.82 КК України, оскільки строк його відбування вже розпочався.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд на стадії виконання вироку не мав повноважень вирішувати питання про звільнення засудженого від додаткового покарання.

Вирішувати будь-які інші питання, які не поставлені в клопотанні суд не мав права, враховуючи, що у клопотанні питання про умовне-дострокове звільнення від додаткового покарання не ставиться, тому судом не досліджувалось питання про наявність у нього підстав та умов для такого звільнення відповідно до ч.2,3 ст.81 КК України.

Таким чином, висновки суду про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій є вірними.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу можу бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4