Справа № 524/8859/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року Автозаводський райсуд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0003211 відносно:
ОСОБА_4 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
28.11.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст. 186 КК України до 180 годин громадських робіт,
05.11.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 309 ч.1, ст. 71, 72 КК України до 3 місяців 10 днів арешту,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України;

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на обліку Автозаводського РП КВІ з 15.01.2015 року, де 25.03.2015 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попереджений про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбування покарання, а також за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
25.03.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 отримав направлення до Управління житлово комунального господарства м. Кременчука для подальшого розподілення на підприємство, де повинен був відбути покарання у виді громадських робіт. Однак, останній усвідомлюючи суспіьно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел направлений на ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт, будучи засудженим до даного виду покарання 28.11.2014 року Автозаводським районного суду м. Кременчука за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, на реєстрацію до УЖКГ м. Кременчука для відбування громадських робіт згідно постанови про встановлення днів явки ( 1 й, 3 й, 4 й понеділок кожного місяця) протягом місяця більше двох разів, а саме: 30.03.2015 року, 31.03.2015 року не з`явився без поважних причин, чим грубо порушив порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт.
В подальшому з 01.04.2015 року ОСОБА_4 припинив виходити на громадські роботи та з`являтися до кримінально виконавчої інспекції на реєстрацію.
27.07.2015 року ОСОБА_4 був доставлений до Автозаводського РП КВІ, де останній пояснив, що причиною невиходу на відпрацювання громадських робіт є його небажання відбувати покарання та ведення бродячого способу життя, після чого його направлено до КП « СКРП» для подальшого відбування покарання, де 27.07.2015 року його було ознайомлено з графіком виходу на роботу в липні, серпні та вересні 2015 року, згідно з яким останній повинен був працювати по 4 години на день щоденно.
Однак до роботи на КП « СКРП» ОСОБА_4 не приступив, за викликами та на реєстрацію до КВІ не з`явився.
Окрім цього ОСОБА_4 після винесення вироку в суді був притягнений до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, а саме 05.01.2015 року за ст. 178 ч.2 КупАП, 06.01.2015 року за ст. 177 КупАП, 21.01.2015 року за ст. 178 ч.3 ст. 175 ч.1 КупАП, 18.03.2015 року за ст. 175 -1 ч.2 КупАП.
Станом на 06.08.2015 року ОСОБА_4 з призначеного покарання вироком суду у виді 180 годин громадських робіт не відбув жодної години.
Відповідно до ч.3 ст. 40 КВК України ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт є невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністртивної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт, будучи засудженим до даного виду покарання за ст.389 ч.2 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи доказів та обставин вчинення злочину передбаченого ст.389 ч.2 КК України, свою вину у вчиненні встановленого судом злочину визнав повністю, та підтвердив, що вчинив його так та за таких обставин, як це вказано в описовій частині вироку.
Учасники судового провадження не оспорювали докази щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 встановленого судом злочину та не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція є добровільною, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд в повній мірі, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі конкретні обставини по справі в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, судимий, не працює, його сімейний стан та стан здоровя, а також те, що по справі тяжких наслідків не наступило.
Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням вище викладеного суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді арешту.
Поскільки після постановлення вироку у справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винен ще і в інших злочинах, вчинених ним до постановлення попередніх вироків, тому в строк покарання, остаточно призначеного за даним вироком суд зараховує покарання відбуте ним частково за попереднім вироком за правилами ст. 70 ч 4 КК України за сукупністю злочинів.

Керуючи ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ст.389 ч.2 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 1 місяць.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком та попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.11.2015 року визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 місяців арешту.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Апеляція на вирок може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський рай суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: