Справа № 128/4882/15-к
ВИРОК
Іменем України
07 липня 2016 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
16.06.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 185 ч.ч.2, 3, 190 ч.2, 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на роки;
12.07.2006 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
24.11.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до 3-х років позбавлення волі
за ст. 185 ч.2 КК України, -
05.06.2015 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, підбурюваний жагою до легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, через відчинені двері у приміщенні новобудови, у якій він виконував будівельні роботи та яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_5 , із кишені штанів, які висіли на крючку стіни у одній із кімнат, вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 550 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 550 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що в червні 2015 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 працював на будівництві в с. Бохоники у ОСОБА_5 , а саме: вони заливали фундамент. За кожен день роботи власник платив йому по 100 грн. 05.06.2015 року, в кінці робочого дня, він зайшов до будинку, в якому ще не було дверей та побачив штани господаря, які висіли на крючку в одній із кімнат. З кишені даних штанів він викрав гроші в сумі 550 грн. Взявши дані гроші, спустився донизу на маршрутку та поїхав в м. Вінницю, де і витратив дані кошти на власні потреби. Про скоєне ним він жалкує та просить суд його суворо не карати, запевнивши суд у неповторенні подібного, все викрадене він добровільно повернув потерпілому, вибачився у нього. Пояснити свій вчинок він не може, однак йому соромно за вчинене.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України, як крадіжка, кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, вчинена повторно та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відшкодування заподіяної шкоди, думку потерпілого щодо міри покарання ОСОБА_4 , згідно якої він покладається на розсуд суду.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.
Дою речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.
Речові докази: матеріальний носій диск «PHILIPS» CD R C3102RA22222150LH, поміщений до паперового конверта, опечатаний печаткою «для довідок Вінницький РВ», із підписами понятих та слідчого, що долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: