У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 15 лютого 2016 року наклав арешт на об'єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 27 липня 2016 року вказану ухвалу місцевого суду залишив без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 2 вересня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на зазначені судові рішення на підставі пункту 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У поданій до Верховного Суду України (далі - Суд) заяві адвокат ОСОБА_6 просить переглянути ухвалу суду касаційної інстанції з підстави, визначеної пунктом 2 статті 445 КПК. Заявник стверджує, що чинний кримінальний процесуальний закон не містить заборони на касаційне оскарження ухвали про арешт майна, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Також вважає, що суд касаційної інстанції безпідставно не застосував норму статті 438 КПК та наводить в обґрунтування цього відповідні доводи.

Як приклад неоднакового застосування одних і тих самих норм процесуального закону, адвокат долучає до заяви копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2016 року, якою скасовано ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді про бездіяльність заступника Генерального прокурора України та зобов'язання вчинити певні дії з мотивів істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і долучені до неї матеріали, колегія суддів установила таке.

Підстава, визначена пунктом 2 статті 445 КПК, може бути застосована для перегляду Судом судових рішень, що набрали законної сили, за наявності наступних чинників у їх сукупності:

1) судом касаційної інстанції у різних справах (провадженнях) застосована одна й та сама норма (норми) чинного КПК;

2) при застосуванні такої норми (норм) касаційний суд припустився неоднакового (різного, відмінного) їх застосування;

3) унаслідок застосування такої норми (норм) КПК судом касаційної інстанції ухвалено судові рішення, які є різними за своїм змістом.

Згідно з ухвалою касаційного суду, в якій заявник заперечує правильність правозастосування, висновок суду полягає в тому, що ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена тільки в апеляційному порядку та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. При цьому, як видно з ухвали, суд касаційної інстанції керувався нормами частини 4 статті 424, пунктом 1 частини другої статті 428 КПК.

На противагу цьому, в ухвалі касаційного суду від 9 червня 2016 року встановлено порушення апеляційним судом вимог норм частини четвертої статті 399, статей 303-307 КПК, тобто застосовані інші норми кримінального процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заявник належно не обґрунтував неоднаковість правозастосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми КПК в аспекті наданих для порівняння рішень цього суду.

Отже, заява адвоката ОСОБА_6 є необґрунтованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для допуску справи до провадження Суду.

Керуючись статтями 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити адвокату ОСОБА_6. у допуску справи до провадження Верховного Суду України за заявою в інтересах ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5