Ухвала іменем україни 04 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 24 листопада 2015 року щодо нього.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого: вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначено покарання за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2014 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 491 грн 04 к за проведення експертиз.
Питання про долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 24 листопада 2015 року, вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінено.

Ухвалено вважати засудженим ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України та пом`якшено призначене покарання до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2014 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці.

В решті вирок залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України за таких обставин.
Як визнав встановленим суд, 03 серпня 2015 року о 05 год 00 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства по АДРЕСА_1 , незаконно повторно заволодів транспортним засобом, а саме: мотоциклом «MUSSTANG», модель «МТ125-2», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 12800 грн 00 к.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не оскаржуючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації його дій, просить ухвалу суду апеляційної інстанції щодо нього змінити та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, яке не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування наведеного вказує, що судами не в повному обсязі враховано теперішній стан його здоров`я та необхідність подальшого лікування для недопущення можливих ускладнень чи негативних наслідків після отриманих ним травм.

Перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій засудженого за ч.2 ст. 289 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_4 був проведений відповідно до вимог ст.349 КПК України.

Як вбачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, суд першої інстанції згідно із вимогами ст.65 КК України в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який раніше судимий, але має позитивну характеристику з місця проживання, відшкодував потерпілому спричинену шкоду, пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, з урахуванням конкретних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про невідповідність розміру призначеного судом першої інстанції покарання, внаслідок його суворості, змінивши в цій частині вирок та пом`якшивши ОСОБА_4 призначене покарання із застосуванням ст.ст.69, 71 КК України до 1 року 2 місяці позбавлення волі.
Такий висновок суду апеляційної інстанції є належним чином обґрунтований, судом наведені докладні мотиви прийнятого рішення.
Обґрунтованих доводів, які б свідчили про неправильне застосування кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у касаційній скарзі не наведено.

Крім того, доводи засудженого ОСОБА_4 щодо необхідності призначення покарання, із застосуванням ст.69 КК України, а саме: переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення. З цим висновком погоджується і колегія суддів.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Призначене ОСОБА_4 покарання, з урахуванням змін внесених апеляційним судом, на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим статтями 65, 69, 71 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, є домірним скоєному.

Висновки суду про можливість призначення відносно ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, у відповідності з положеннями ст.69 КК України є обґрунтованими.

Підстав для зміни судового рішення з мотивів викладених у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.
Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.
Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 24 листопада 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3