У Х В А Л А

Справа № 183/3442/15

№ 1-кс/183/553/16

22 червня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, не одруженого, не працюючого, мешкає АДРЕСА_1 , судимого
- 13.02.2004 р. Новомосковским МС Дніпропетровської області за ст.ст. 289 ч. 2, 296 ч. 4, ст. 69, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України,
встановив :

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 08.12.2004 р. близько 01.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кафе «Едем», розташованого на автодорозі Харків Сімферополь, біля смт Губиниха, Новомосковського району, де також знаходився ОСОБА_7 , діючи умисно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, проявляючи явну неповагу до суспільства, взяв зі столу скляну пляшку і наніс нею один удар в область голови ОСОБА_7 , від удару останній впав на коліна, а ОСОБА_6 продовжуючи свої противоправні дії, наніс лежачому на підлозі ОСОБА_7 , ще три удари рукою в область тулубу. Потім ОСОБА_6 з метою спричинити ОСОБА_7 більш тяжких тілесних ушкоджень, підняв з полу у приміщенні кафе металевий стілець, та наніс ним ОСОБА_7 один удар в область спини, після чого з місця скоєння злочину втік.
Своїми умисними, противоправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені особою, раніше судимою за хуліганство, та ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0000584 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0000601 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідча ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів. 20.06.2016 р. ОСОБА_6 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду від 25.06.2015 р. про його затримання для доставки до суду для розгляду питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід, він має постійне місце проживання, буде з`являтися до слідчого. Крім того він добровільно з`явився з Російської Федерації в Україну та його 20.06.2016 р. о 15 год. було затримано працівниками поліції України та доставлено до суду.

Захисник ОСОБА_4 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, сам з`явився до правоохоронних органів, він має сім`ю, буде своєчасно з`являтися до слідчого. Ризики вказані слідчим в клопотанні нічим не обґрунтовані і не доведені, тому їх врахувати при обранні запобіжного заходу неможливо.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчої, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчої про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухавши доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії". Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ. При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії»

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні середньої тяжкості кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 , знаючи про вчинення ним у 2004 р. злочину щодо ОСОБА_7 , виїхав на заробітки до Російської Федерації, де переховувався до 2015 р. коли його було затримано правоохоронними органами Росії для екстрадиції до України, за результатом того, що 24.06.2015 р. він був оголошений та перебував в міжнародному розшуку, що свідчить про те, що ОСОБА_6 може переховувався від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою раніше судимою, усвідомлюючи, що він, як засуджена особа, відбуваючи покарання за випробуванням за вироком Новомосковського міського суду від 13.02.2004 р., знову скоїв ряд умисних злочинів, тобто продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин від двох до п`яти років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_6 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Версію ОСОБА_6 , щодо його добровільного з`явлення до правоохоронних органів України суд вважає пом`якшуючими обставинами, які можливо врахувати при розгляду кримінального провадження, та такими, що не можуть бути враховані судом при визначенні ризиків для застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у яких йому повідомлено про підозру, із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчої слідчого відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 задовольнити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 15 год. 00 хв. 18 серпня 2016 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя