У Х В А Л А
іменем України
Справа № 149/625/15-к

Провадження №1-кс/149/104/15

12.03.2015 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хмільницької міжрайпрокуратури ОСОБА_3 внесене у кримінальному провадженні № 0000777 від 13.11.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

10.03.2015 року до суду надійшо вказане клопотання.

Клопотання мотивовано тим, що під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , серед іншого були вилучені грошові кошти в сумі 1206 грн., купюрами номіналом 500 грн., 200 грн., чотири купюр по 100 грн., п`ять купюр по 20 грн., купюру 5 грн. та 1 грн., а також 100 доларів США. В клопотанні зазначено, що вищевказані кошти є доходом, набутим в результаті вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання та просили суд накласти арешт на грошові кошти вилучені в ОСОБА_6 в сумі 1206 грн., 100 доларів США, які він набув як дохід в результаті вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні частково заперечили проти задоволення клопотання, вказавши, що 100 доларів США є коштами, які ОСОБА_6 позичив у своїх батьків. Гроші 1206 грн. є спільними сімейними коштами ОСОБА_6 та його співмешканки.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, допитавши свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Процедура вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно визначена ст. 171 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого, прокурора про накладення арешту підлягає внесенню до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).

Згідно матеріалів кримінального провадження, грошові кошти, які було вилучено під час обшуку є тимчасово вилученим майном, оскільки в ухвалі Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2015 року не містилося прямої вказівки на відшукання саме грошових коштів, дозвіл надано на відшукання та вилучення опію ацетильованого, наркотичних засобів, їх аналогів та прекурсорів, а також посуду для їх виготовлення.

Як встановлено з протоколу обшуку від 15.02.2015 року зазначені вище грошові кошти, на які просить накласти арешт слідчий, були вилучені 15.02.2015 року.

З клопотанням про накладення арешту на вказані кошти, як на тимчасово вилучене майно, слідчий звернувся до суду 10.03.2015 року, хоча відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України таке клопотання подається не пізніше наступного дня після їх вилучення, а саме: 16.02.2015. Отже, слідчим, прокурором не дотримано вимог закону, а клопотання подано з пропуском строку, який згідно закону є присічним та відновленню не підлягає.

Крім того, слідчим, прокурором в судовому засіданні не доведено наявність інших правових підстав для накладення арешту на вказані кошти. Як пояснив слідчий три грошові купюри номіналом 100 грн., вилучені в ОСОБА_8 були задіяні при проведенні оперативної закупівлі, вони визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Інші ж кошти були отримані ОСОБА_6 як дохід від злочинної діяльності.

Разом з тим, вказані доводи слідчого не підтверджено доказами. Вказані доводи спростовуються також показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що разом із чоловіком на початку лютого 2015 року позичили їх сину ОСОБА_6 власні кошти, а саме 100 доларів США.

У свою чергу, грошові кошти в сумі 300 грн. які були задіяні в оперативній закупівлі вже визнані речовими доказами, а тому відсутні підстави для накладення на них арешту і вони мають зберігатись відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104.

Враховуючи викладене, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 395 КПК України, слічий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Хмільницької міжрайпрокуратури ОСОБА_3 , внесеного у кримінальному провадженні № 0000777 від 13.11.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1