Справа № 300/378/16-к
Провадження № 1-кп/300/42/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.05.2016 року смт. Воловець
Воловецький районний суду Закарпатської області в особі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи «посаду майстра лісу філії «Воловецьке ЛАГ» та будучи працівником правоохоронного органу вказаного підрозділу, діючи в порушення статті 19 Конституції України, п.3 ч.1 статті 3, ч.1 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції, пунктів 1, 3, 4 «Положення про державну лісову охорону», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, 14.04.2016 року близько 13 години в АДРЕСА_1 отримав грошові кошти у розмірі 6000 гривень від гр. ОСОБА_6 , з метою подальшої передачі вказаної неправомірної вигоди начальнику Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції Закарпатської області ОСОБА_7 , з метою сприяння останнім на хід досудового розслідування кримінального провадження за фактом незаконної порубки лісу, виявленої ОСОБА_8 , тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 статті 369 КК України обіцянка службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням службового становища».
В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через невідповідність його вимогам закону.
Згідно із п. 3 ч. 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
У відповідності з пунктом 5 ч.2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення.
З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 369 КК України, за обіцянку службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення дій в інтересах третьої особи з використанням службового становища.
Разом з тим, у формулюванні обвинувачення відсутнє зазначення такої кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 369 КК, як обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
У формулюванні обвинувачення зазначається тільки на те, що обвинувачений ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 6 000 гривень від гр. ОСОБА_6 з метою подальшої передачі ОСОБА_7 за сприяння вплинути на хід досудового розслідування кримінального провадження за фактом незаконної порубки лісу, без вказівки на обіцянку надати неправомірну вигоду.
Крім того, з обвинувального акта вбачається, до вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 369 КК України, причетний начальник Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції Закарпатської області ОСОБА_7 , правове становище якого у цьому кримінальному правопорушенні не визначено.
Вирішуючи питання про повернення обвинувального акта прокурору суд керується також правовою позицією Верховного Суду України від 03 березня 2016 року в справі № 5-347кс15, в якій констатується порушення прав, свобод та інтересів внаслідок ухвалення вироку щодо особи, яка не бере участь у кримінальному провадженні, оскільки в такому вироку створюється преюдиція винуватості такої особи.
Натомість міжнародні стандарти у галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.
Так, відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини другої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини першої статті 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
За таких обставин очевидним є те, що ОСОБА_7 хоча і не був визнаний органом досудового розслідування учасником цього кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , він вправі захищати свої права, свободи та інтереси в цьому кримінальному провадженні, оскільки рішення суду за наслідками його розгляду може вплинути на його права, свободи та інтереси.
З викладеного випливає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, як в частині невідповідності формулювання обвинувачення диспозиції ч.1 статті 369 КК України, так і в частині не визначення правового статусу ОСОБА_7 , права якого захищаються частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною другої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частиною першою статті 11 Загальної декларації прав людини, згідно з якими кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно з ч.1 статті 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На підставі викладеного і керуючись статтями 291, 314, 370, 371, 372 КПК України, суд ухвалив:
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1