Провадження № 11-кп/782/73/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецьк Луганської

області, громадянина України, інваліда 3 групи

по загальному захворюванню, який відповідно ст.89 КК

України не має судимості, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

- засуджено за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку чинності залишено тримання під вартою.

Постановлено строк покарання рахувати з дня його фактичного виконання та зарахувати у строк відбуття покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 23 вересня 2015 року до 04 лютого 2016 року, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні прокуратури м.Сєвєродонецька Луганської області в інтересах Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» до ОСОБА_7 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» в якості відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, 1943 гривні 20 копійок.

Питання про долю речових доказів вирішено.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він 21 вересня 2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні зали квартири за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних особистих відносин до своєї матері ОСОБА_8 , яка в цей час сиділа у кріслі зали квартири, почав провокувати із останньою сімейну сварку. Під час словесного конфлікту на побутовому грунті ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері та реалізуючи його, пішов до кухні свого помешкання, де узяв зі столу кухонний ніж, з яким повернувся до приміщення зали. Надалі ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , мовчки наблизився до останньої, яка в цей час продовжувала сидіти у кріслі, та завдав їй один удар ножем в грудну клітину, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з права, відкритого травматичного гемопневмотораксу.

Після цього ОСОБА_8 піднялась з крісла, намагаючись своєю лівою рукою стримувати ОСОБА_7 його праву руку, в якій знаходився ніж. Під час боротьби ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , завдав їй ще одного удару ножем в область лівого передпліччя, чим спричинив легке тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівого передпліччя, яке призвело до короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 вимоги ст.ст.75, 76 КК України з врахуванням щирого каяття останнім, стану його здоров`я, наявності у нього інвалідності 3 групи, добровільного відшкодування збитків лікувальному закладу, пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_8 , яка не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання;

- обвинувачений ОСОБА_7 , просить з урахуванням його щирого каяття, наявності у нього інвалідності 3 групи та добровільного відшкодування збитків лікувальному закладу, пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_8 , яка не наполягає на призначенні суворого покарання, застосувати до нього вимоги ст.ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням;

- потерпіла ОСОБА_8 вважає вирок занадто суворим, просить його змінити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 вимоги ст.ст.75, 76 КК України з врахуванням визнання ним провини, стану його здоров`я, наявності у нього інвалідності 3 групи, добровільного відшкодування збитків лікувальному закладу, пов`язаних з її лікуванням.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок не оспорюється і самими апелянтами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Вивченням матеріалів справи не виявлені дані, які б свідчили про неповноту або необ`єктивність дослідження органами досудового слідства і судом обставин справи або про упередженість суду відносно ОСОБА_7 . Не встановлені також порушення чинного законодавства, які б вплинули на правильність ухвалення рішення по справі.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та обґрунтовано призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд також врахував зазначені в апеляційних скаргах обставини що пом`якшують покарання щире каяття ОСОБА_7 , активне сприяння ним розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, данні про особу обвинуваченого, наявність у нього інвалідності 3 групи та думку потерпілої ОСОБА_8 про призначення йому не суворого покарання, і обрав йому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний термін, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України, яке є достатнє для його виправлення і запобігання здійснення ним нових правопорушень, а також пропорційно скоєному.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 вимог ст.ст.75, 76 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, а також ст.69 КК України та пом`якшення йому покарання призначеного судом першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 про застосування до обвинуваченого ст.ст.75, 76 КК України не є переконливими, а призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром не є явно несправедливим через суворість, як того вимагає ст.414 КПК України.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно, об`єктивно і всебічно враховані всі обставини справи, покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог чинного законодавства та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 .

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним в порядку ст.404 КПК України змінити вирок в частині зарахування ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення в строк покарання, а саме з 22 вересня 2015 року до 04 лютого 2016 року з застосуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, що підтверджується даними протоколу затримання ОСОБА_7 від 22 вересня 2015 року та ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2015 року (а.к.п. 51, 81-82), тоді як суд помилково вказав даний строк з 23 вересня 2015 року.

Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з дня постановлення вироку, тобто з 04 лютого 2016 року по день постановлення апеляційним судом рішення, тобто 13 квітня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сєвєродоецького міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України в порядку ст.404 КПК України змінити.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його перебування під вартою з 22 вересня 2015 року до 04 лютого 2016 року і відповідно до ч.5 ст.72 КК України перерахувати цей строк з розрахунку одного дня перебування під вартою відповідає два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з дня постановлення вироку, тобто з 04 лютого 2016 року по день постановлення апеляційними судом рішення, тобто 13 квітня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3