Справа №483/882/15-к 29.06.2016
Провадження: № 11-кп/784/555/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 364 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000090 апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Талова Воронезької області Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працює головним спеціалістом відділу персоналу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України
учасники судового провадження
прокурор:
обвинувачений: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та виправдано на підставі ч. 1 ст. 373, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.
Процесуальні витрати в сумі 1 480 грн. за проведення судово-економічної експертизи № 5843/14-45 від 20 червня 2014 року віднесено на рахунок держави.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 364 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в органах Державної митної служби України строком на 2 роки, зі штрафом в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що капітан судна «Jasmin» ОСОБА_9 задекларував судно закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів, товарів через митний кордон України.
Зазначає, що ОСОБА_7 , з метою одержання неправомірно вигоди для іншої фізичної особи, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, усвідомлюючи, що задекларований ОСОБА_9 транспортний засіб «Jasmin» відповідає тільки двом вимогам транспортного засобу, до якого можливо застосувати пільги відповідно до Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення від 26 червня 1990 року (м. Стамбул), а саме транспортний засіб зареєстрований на території, яка не є территорією тимчасового ввезення та використовується третьою особою, не переконавшись у використанні зазначеного транспортного засобу з комерційною метою, тобто беручи до уваги відсутність будь-яких товарів і пасажирів на борту, оформив вхід на митну територію України вищевказаного транспортного засобу у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування, засвідчивши це своєю печаткою, а також встановивши при цьому строк тимчасового ввезення судна до 31 грудня 2012 року.
Вказує, що правова оцінка та аналіз вимог законодавства судом першої інстанції не надана.
Посилається на те, що суд при ухваленні вироку не взяв до уваги акт № 2/26-15-17-02-30/ невиїзної документальної перевірки дотримання фізичною особою ОСОБА_9 законодавства з питань державної митної справи від 08 січня 2014 року про те, що при оформленні на митниці ОСОБА_9 не надані документи, що підтверджують комерційну мету ввезення судна, внаслідок чого не сплачені податкові зобов`язання з ввізного мита в сумі 342 771 грн. та податку на додану вартість в сумі 754 096 грн. 20 коп. (т. 1, а.к.п. 196-206).
Зазначає, що судом також не взято до уваги висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 5843/14-45 від 20 червня 2014 року, відповідно до якого висновки, викладені в акті про результати документальної невиїзної перевірки стану дотримання ОСОБА_9 законодавства з питань митної справи щодо несплачених податкових зобов`язань з ввізного мита та ПДВ на загальну суму 1 096 867 грн. 20 коп. підтверджують в сумі 1 096 794 грн.
Звертає увагу, що судом у зв`язку з невірним застосуванням норм законодавства зазначено хибні доводи невинуватості ОСОБА_7 , тобто, що стороною обвинувачення не надано належних допустимих доказів, що надані декларантом документи за формою, змістом та обсягом не відповідали заявленому режиму, як не доведено факт, що умови тимчасового ввезення порушені, що стороною обвинувачення не надано доказів використання у подальшому яхти «Jasmin» з іншою метою, ніж перевезення пасажирів та товарів через митний кордон України.
Вказує, що зазначені обставини не входили до об`єму доказування під час розгляду кримінального провадження, при цьому факт використання вищевказаного транспортного засобу для перевезення пасажирів, окрім показань капітана ОСОБА_9 , нічим не підтверджені.
На думку апелянта наведені докази судом оцінені неповно, не в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, внаслідок чого суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, який не відповідає фактичним обставинам провадження.
Крім того апелянт вказує, що зважаючи на неповноту дослідження судом першої інстанції обставин, на які можуть посилатися учасники судового провадження, що полягає у поверхневій їх оцінці, ненаданні оцінки усім дослідженим в суді доказам, відсутності оцінки доказів у їх сукупності, що призвело до помилки у оцінці фактичних обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 404 КПК України, у ході апеляційного розгляду необхідно повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.
В запереченнях захисник ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, обіймаючи посаду старшого інспектора митного поста «Миколаїв-морський», будучи службовою особою, маючи право здійснювати митне оформлення та контроль за пропуском і додержанням встановленого порядку переміщення через митний кордон України транспортних засобів, товарів та інших предметів, 12 травня 2012 року, перебуваючи в зоні діяльності Миколаївської митниці на території ТОВ «Порт Очаків» за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Ольвійська, 1, на підставі Митного кодексу України та Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, прийнятої 26 червня 1990 року у м. Станбул, до якої Україна приєдналася 24 березня 2004 року, здійснив митний контроль та митне оформлення входу на митну територію України транспортного засобу моторної яхти «Jasmin» під прапором США, власником якої значилося підприємство-нерезидент «Loadstar Yachting LTD», адреса реєстрації: 3511 Silver RD Suite 105, Wilmington, Delaware, USA, капітаном якого був ОСОБА_9 , в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування, під зобов`язання капітана судна про вивезення судна закордонного плавання до 31 грудня 2012 року на підставі документів, які були надані декларантом капітаном судна, чим надав податкову пільгу.
Так, відповідно до п. 40 ст. 1 Митного кодексу України (надалі МК України) транспортний засіб це будь-які засоби авіаційного, водного, залізничного, автомобільного транспорту, що використовується виключного для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон.
Згідно зі ст. 206 МК України дозвіл на тимчасове ввезення на митну територію України під зобов`язання про зворотне вивезення допускається щодо транспортних засобів, що використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через миний кордон України.
ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що задекларований ОСОБА_9 транспортний засіб під назвою «Jasmin» відповідає тільки двом вимогам транспортного засобу, до якого можливо застосувати пільги відповідно до Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, прийнятої 26 червня 1990 року в м. Стамбул, а саме: транспортний засіб зареєстрований на території, яка не є территорією тимчасового ввезення; транспортний засіб використовується третьою особою, але не є транспортним засобом комерційного використання, так як жодних документів, підтверджуючих комерційну мету ввезення судна, а саме здійснення міжнародних перевезень пасажирів та товарів не було, на судні були відсутні товари або пасажири і вказаний транспортний засіб не відповідає вимогам МК України, по яким застосовується умовне повне звільнення від оподаткування митом, здійснив митне оформлення в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування.
ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_9 , встановив строк тимчасового ввезення транспортного засобу до 31 грудня 2012 року, не встановивши транспортні операції, для яких ввезений транспортний засіб.
ОСОБА_9 , будучи наділений власником судна правом використовувати його в особистих цілях в якості приватного прогулянкового, незаконно отримавши дозвіл на вхід на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення в митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами, при цьому незаконно отримавши податкові пільги на сплату митних платежів, пройшов у внутрішні води України та в подальшому використовував транспортний засіб для потреб, які суперечать ввезенню транспортних засобів на митну територію України із наданням податкової пільги, внаслідок чого ОСОБА_9 не сплачено податкові зобов`язання з ввізного мита та податку на додану вартість на загальну суму 1 096 867 грн. 20 коп.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, всупереч інтересам служби з метою отримання неправомірної вигоди іншою особою, що виразилося у наданні податкової пільги ОСОБА_9 при проведенні митного контролю та митного оформлення ввезення на митну територію моторної яхти «Jasmin» та спричиненню тяжких наслідків у вигляді ненадходження до Державного бюджету України мита та податку на додану вартість на загальну суму 1 096 867 грн. 20 коп.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість вироку суду, повторно дослідивши матеріали провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчинені зловживання службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди іншою особою, що виразилось у наданні податкової пільги ОСОБА_9 при проведенні митного контролю та митного оформлення ввезення на митну територію моторної яхти «Jasmin» та спричиненню тяжких наслідків у вигляді ненадходження до Державного бюджету України мита та податку на додану вартість на загальну суму 1 096 867 грн. 20 коп., суд 1 інстанції повно та вичерпно дослідив зібрані по справі докази, провів їх аналіз та надав їм належну оцінку, а тому правильно дійшов висновку про недоведеність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1 інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга прокурора обгрунтована тим, що наведені докази судом оцінені неповно, не в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, відокремлено один від одного, внаслідок чого суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, який не відповідає фактичним обставинам справи.

Як на доказ вини ОСОБА_7 у вчиненні вказаного правопорушення, прокурор посилається на правову оцінку та аналіз вимог закону щодо декларування судна закордонного плавання в режимі тимчасового ввезення, яким суд, на думку прокурора, не надав належну оцінку.

Разом з тим, це твердження апелянта не відповідає фактичним обставинам провадження та висновкам суду, які викладені у вироку.

Належним чином проаналізувавши відповідні статті Митного Кодексу, положення Конвенції та додатки про тимчасове ввезення, підписаної 26 червня 1990 року в м. Стамбулі, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про те, що в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування можуть ввозитися транспортні засоби як для комерційного, так і для приватного використання за умови дотримання встановлених Конвецією вимог. А згідно положень митного законодавства правовою підставою для декларування судна як транспортного засобу, в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування є використання судна виключно для перевезення через митний кордон України пасажирів та вантажів.

В судовому засіданні капітан яхти свідок ОСОБА_9 підтвердив, що 12 травня 2012 року він перевіз пасажирів зі Стамбулу до Києва через Херсон, а потім мав забрати пасажирів з Києва до Стамбулу в рамках комерційного проекту по перевезенню пасажирів. Яхта призначена для «VІР» клієнтів, оскільки є невеликим судном для приватних замовлень, тому пасажири зазначалися як члени екіпажу, що спрощувало формальності при перетині кордону.

Ця обставина підтверджується і даними судових документів, згідно яких склад екіпажу при вході на митну територію України та при виході за її межі був абсолютно різним. Свідок також пояснив, що оскільки яхта призначена для комерційного міжнародного перевезення пасажирів, то вона була задекларована в якості транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення з повним умовним звільненням від оподаткування із зобов`язанням про її зворотне вивезення до 31 грудня 2012 року. Однак, через непогоду яхта не змогла вийти, а тому весь зимовий період стояла в Києві, що підтверджено даними акту обстеження. У зв`язку з цим, термін тимчасового ввезення був продовжений Київською митницею до 12 травня 2013 року.

ОСОБА_9 також зазначив, що він двічі заходив на митну територію України, заявляючи яхту в режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування, а саме у 2012 році, коли митне оформлення здійснював ОСОБА_7 , а потім у 2013 році.

Згідно даним декларації про особисте майно членів екіпажу 12 травня 2012 року в порт Очаків зайшла яхта «Jasmin» на борту якої знаходились капітан ОСОБА_9 та матроси ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а 11 травня 2013 року при вибутті з ОСОБА_13 на борту були капітан ОСОБА_9 та матроси ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ( т.1 а.п. 138,168)

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що в травні 2012 році вона як судовий агент готовила документи для проходження митних процедур. При цьому, вона оформлювала плавучі засоби в одному режимі - в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази підтверджують, що моторна яхта «Іазгпіп» зареєстрована на території, яка не є територією тимчасового ввезення, належить компанії Лоадстар Йотінг ЛТД, яка не є резидентом, і використовується особою від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення, тобто відповідає умовам, за яких можливе декларування її в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування. ( т.1, а.п.141,147)

Митний кодекс 2002 року ч. 1 ст. 186 дозволяє декларанту самостійно визначити митний режим товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до мети їх переміщення та на підставі документів, що подаються митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Частиною 1 ст. 206 МК України визначено, що дозвіл на тимчасове ввезення на митну територію України з умовним повним звільненням від оподаткування під зобов`язання про зворотне вивезення допускається щодо транспортних засобів, що використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що 12 травня 2012 року він здійснював митне оформлення яхти «Jasmin», капітаном якої був громадянин ОСОБА_9 . Яхту було заявлено до оформлення в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування. Митним кодексом України 2002 року, який діяв на той час, передбачено, що декларант самостійно обирав митний режим при ввезенні на митну територію України товарів та/або транспортних засобів і подавав підтверджуючі документи, а митний орган перевіряв відповідність наданих документів заявленому митному режиму.

ОСОБА_9 , як декларант, надав документи, що відповідали режиму тимчасового ввезення яхти з умовним повним звільненням від оподаткування, підстав для відмови в митному оформленні не було.

Обвинувачений ОСОБА_7 також зазначив, що доказів, які б спростовували ці твердження декларанта щодо іншої митного режиму ввезеної яхти немає, а тому немає і підстав вважати, що сплаті підлягало ввізне мито та ПДВ, що і становить розмір завданої шкоди.

Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що фактично шкода не завдана оскільки товар не імпортований, а вивезений за межі митної території України відповідно до письмового зобов`язання капітана без порушення строків.

Проаналізувавши вказані докази, суд 1 інстанції правильно вказав на те, що державним обвинуваченням не надано доказів, які б підтвердили використання транспортного засобу - яхти « Jasmin » для потреб, які суперечать ввезенню транспортних засобів на митну територію України із наданням податкової пільги, внаслідок чого не були сплачені податкові зобов`язання з ввізного мита та податку на додану вартість, а також не доведено факт використання яхти з іншою метою, ніж перевезення пасажирів та товарів через митний кордон України.

Крім того, на обґрунтування своєї позиції щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи апелянт посилається як на доказ вини ОСОБА_7 на акт №2/26-15-17-02-30/ невиїзної документальної перевірки дотримання фізичною особою ОСОБА_9 законодавства з питань державної митної справи від 08 січня 2014 року про те, що при оформленні на митниці ОСОБА_9 не надані документи, що підтверджують комерційну мету ввезення судна, внаслідок чого не сплачені податкові зобов`язання з ввізного мита в сумі 342 771 грн. та податку на додану вартість в сумі 754 096 грн. 20 коп. та висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №5843/14-45 від 20 червня 2014 року, відповідно до якого, висновки, викладені в акті про результати документальної невиїзної перевірки стану дотримання ОСОБА_9 законодавства з питань митної справи щодо не сплачених податкових зобов`язань з ввізного мита та ПДВ на загальну суму 1 096 867 грн. 20 коп. підтверджуються в сумі 1 096 794 грн.

Однак, суд і інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги вказаний акт перевірки, оскільки постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2016 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03. 2016 року, дії посадових осіб Головного управління ДФС у м. Києві щодо здійснення митного контролю шляхом призначення та проведення невиїзної документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі в частині оформлення та складання висновків акту від 08.01.2014 року №2/26-15-17-02-30/ визнані протиправними.( т.2 а.п. 136-141, 167-170)

Щодо до висновку експерта, то цей висновок ґрунтується на акті №2/26-15-17-02-30/ невиїзної документальної перевірки дотримання фізичною особою ОСОБА_9 законодавства з питань державної митної справи від 08 січня 2014 року, із використанням джерела - Митного кодексу України від 13 березня 2012 року, який набрав чинності з 01 червня 2012 року, тоді як інкриміноване ОСОБА_7 діяння вчинене 12 травня 2012 року, тобто до набрання чинності використаним експертом нормативно - правовим актом.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що подані декларантом документи за формою, змістом та обсягом не відповідали б вимогам чинного законодавства та заявленому митному режиму, як не доведено того факту, що умови тимчасового ввезення були порушені.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що матеріали провадження не містять в собі даних, які б вказували на те, що обвинувачений використовував своє службове становище і діяв всупереч інтересам служби.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та інтересам держави.

Суд і інстанції у мотивувальній частині ухвали, на думку апеляційного суду, обґрунтовано вказав, що будь-яких фактичних даних, які б давали підстави вважати, що внаслідок вчинених ОСОБА_7 дій заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та інтересам держави, судом не здобуто. Також, стороною обвинувачення не доведено наявність корисливого мотиву або іншого особистого інтересу, оскільки до митного оформлення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 знайомі не були.

Не доведено прокурором й обвинувачення в спричинені ОСОБА_7 тяжких наслідків. Суд І інстанції вірно вказав, що яхта не була імпортована на митну територію України і була вивезена за межі нашого кордону у встановлений Київською митницею строк, тобто 12 травня 2013 року.

Слід визнати необґрунтованими й доводи прокурора про неповноту дослідження судом 1 інстанції обставин, на які можуть посилатися учасники судового провадження. Самі обставини прокурором в апеляційній скарзі не зазначені, а те, що судом не допитані заявлені прокурором свідки, не вплинуло на повноту слідства, оскільки прокурор не забезпечив явку цих свідків, а тому наведені з зазначеного приводу у апеляційній скарзі прокурора доводи позбавлені підстав.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги і те, що суд І інстанції неодноразово викликав свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , в судове засідання, однак вони в суд не з`явилися.

Дотримуючись вимог ч.6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, задовольнивши клопотання прокурора про примусовий привід свідків в судове засідання. Однак і після цього свідки в судове засідання не з`явились.

Таким чином, суд І інстанції вичерпав усі процесуальні можливості для забезпечення явки свідків у судове засідання, тому підстав вважати, що судом допущена неповнота судового розгляду у апеляційного суду немає.

Суд створив всі умови для сторони обвинувачення для надання нею своїх доказів. Крім того, як пояснив прокурор в апеляційному суді, вказані свідки мали підтвердити факт перебування їх на яхті в якості пасажирів, що сумнівів у апеляційного суду не викликає і підтверджує показання капітана яхти ОСОБА_9 в цій частині, а також те, що яхта була ввезена на територію України саме як транспортний засіб комерційного використання, тобто для перевезення пасажирів, і що ніяким чином не підтверджує пред`явлене Галандському обвинувачення.

Сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України, а тому викладені у апеляційній скарзі доводи щодо незаконності виправдання є безпідставними.

Судом досліджено всі докази, які надані стороною обвинувачення. Проаналізувавши досліджені докази та надавши їм належну оцінку, суд вірно дійшов висновку про виправдання обвинуваченого за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України.

Інших доказів, які б підтвердили пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення як органами досудового розслідування, так і судом не здобуто і така можливість вичерпана.

Апеляційний суд вважає, що виправдувальний вирок судом постановлено відповідно до вимог ст. 370 КПК України, він є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим. Рішення суду ухвалене на підставі об`єктивно та повно з`ясованих обставин.

А тому доводи апелянта про незаконність рішення суду через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404 ч.3, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: