АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2016 року,

за участю представника власника майна ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000070 від 16.03.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене заступником другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб «Hyundai Grandeur» білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2999, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований та є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони відчужувати, користуватись та розпоряджатися будь-яким чином таким майном.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт має значення доказу в кримінальному провадженні, на підставі чого з метою недопущення настання негативних наслідків задовольнив клопотання слідчого та наклав на нього арешт.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2016 року про накладення арешту на транспортний засіб «Hyundai Grandeur» білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2999, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований та є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони відчужувати, користуватись та розпоряджатися будь-яким чином таким майном.

В обгрунтування своїх вимог апелянт вказує, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі послався на ч. 2 ст. 170 КПК України, з якої вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 цього Кодексу, разом з тим слідчий не надав процесуальний документ про визнання автомобіля речовим доказом в даному кримінальному провадженні, в свою чергу слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу, та просив про її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000070 від 16.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із інспектором Департаменту міського благоустрою та збереження міського середовища КМДА ОСОБА_10 та іншими службовими особами вказаного Департаменту вимагають у директора ТОВ «Інком ЛПГ» ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 45 000 грн., за не вчинення дій, що перешкоджатимуть його господарській діяльності, а саме за не демонтаж авто-газо заправних пунктів (АГЗП) ТОВ «Інком ЛПГ», які розташовані на території м. Києва.

19.05.2016 року ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України, та в той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КПК України.

21.05.2016 р. старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , за погодженням із заступником другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000070 від 16.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «Hyundai Grandeur» білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2999, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований та є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони відчужувати, користуватись та розпоряджатися будь-яким чином таким майном.

21.05.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання старшого слідчого було задоволено та накладено арешт на транспортний засіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що автомобіль на який слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки є доказом злочину та може бути використаний з метою забезпечення конфіскації майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно. Крім того, особи, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть здійснити продаж або передачу майнових прав на вказаний автомобіль, що призведе до його втрати або настання інших шкідливих наслідків, які негативно вплинуть на хід досудового розслідування.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, накладення арешту на транспортний засіб «Hyundai Grandeur» білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2999, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований та є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони відчужувати, користуватись та розпоряджатися будь-яким чином таким майном, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень прав власника майна та необґрунтованого обмеження прав власності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000070 від 16.03.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене заступником другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб «Hyundai Grandeur» білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2999, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований та є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони відчужувати, користуватись та розпоряджатися будь-яким чином таким майном, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 е ц ь