Номер провадження: 11-кп/785/783/16
Номер справи місцевого суду: 496/1054/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляцію прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000661 від 23.09.2015 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Урелійки Провіденського району Магаданської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником відділу оперативної роботи управління охорони, використання, відновлення водних біоресурсів та регулювання рибальства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового розслідування відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000661 від 23.09.2015 року, який надійшов на розгляд до Біляївського районного суду Одеської області 31.03.2016 р., ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, маючи намір незаконно, шляхом обману та зловживання довірою збагатитися за рахунок належних йому повноважень, погрожуючи директору ПП «Калкан» ОСОБА_11 втручанням у господарську діяльність, зажадав від останнього отримати шахрайським шляхом грошові кошти у сумі 42 000 гривень. ОСОБА_11 , сприймаючи реально погрози ОСОБА_8 та розуміючи, що останній в силу наданих йому повноважень може застосувати до нього негативні наслідки у його роботі, а саме: організувати проведення перевірок та вжиття штрафних санкцій, не бажаючи настання негативних наслідків для господарської діяльності ПП «Калкан», вимушено погодився на незаконні вимоги ОСОБА_8 щодо передачі останньому неправомірної вигоди.

23.11.2015 року, близько 09 години 15 хвилин, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів, прибув за адресою: Одеська область, Біляївський район, 21-й км Окружної дороги та на парковці АЗС «ОККО» одержав від директора ПП «Калкан» ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 42 000 гривень за начебто передачу зазначених грошових коштів керівництву управління Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання, відновлення водних біоресурсів та регулювання рибальства за те, що вони не будуть втручатися в його господарську діяльність.

Таким чином ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця та одержав неправомірну вигоду в сумі 42 000 гривень, якими не встиг розпорядитися у зв`язку з тим, що був затриманий працівниками правоохоронних органів.

В ході розгляду кримінального провадження за даним обвинувальним актом 21.04.2016 року на адресу Біляївського районного суду від потерпілого ОСОБА_11 надійшла заява про його примирення з обвинуваченим, в якій зазначено, що він із ОСОБА_8 примирився, а вилучені під час затримання ОСОБА_8 працівниками правоохоронних органів грошові кошти у розмірі 42 000 гривень просив повернути рішенням суду.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року за клопотанням захисника ОСОБА_7 кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрито у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи законність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , просить зазначену ухвалу районного суду змінити, вирішивши питання щодо речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 42 000 гривень, оскільки ухвала не відповідає вимогам ст. 372 КПК України.

В запереченнях на апеляцію захисника вказується на те, що дані, викладені в апеляції, не відповідають дійсності, так як суд не затверджував угоду про примирення і ухвала була постановлена не 21.04.2016 року в підготовчому засіданні, а в судовому засіданні 04.05.2016 року. Крім того, захисник вказує на те, що судом не вирішено питання не тільки стосовно грошових коштів, а й стосовно інших речових доказів речей, які були вилучені у його підзахисного та на які було накладено арешт, а саме на три мобільні телефони та шкіряну куртку. З огляду на те, що суд першої інстанції взагалі не розглядав питання про долю речових доказів, то воно має бути вирішене в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України. Відповідно до ст. 409 КПК України підстав для зміни ухвали суду не має.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти апеляції, розглянувши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Як видно з матеріалів судового провадження, в обвинувальному акті відсутні будь-які дані про наявність речових доказів.

В судовому засіданні 04.05.2016 року при вирішенні питання про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності всі учасники судового розгляду, в тому числі і прокурор, дали згоду на задоволення клопотання, заявляючи про наявність підстав, та ніхто не заявляв клопотання до суду про необхідність вирішення долі речових доказів та зняття арешту з майна.

Прокурор не надав суду процесуальні документи про визнання певних предметів чи грошей - речовими доказами, процесуальних документів про накладення на них арешту, ці документи ніким не досліджувалися, а тому у суду не було підстав розглядати питання про долю речових доказів, в тому числі 42 000 грн.

До апеляційної скарги також не додані процесуальні документи на підтвердження наявності речових доказів по даному провадженню чи накладення арешту на майно, що позбавляє суд можливості розглянути це питання.

З огляду на викладене доводи прокурора про порушення судом закону при ухваленні рішення по кримінальному провадженню є необґрунтованими. Сторона захисту правильно послалась на ст. 409 КПК України, в якій зазначені підстави для скасування чи зміни судового рішення та на те, що в даному випадку такі підстави відсутні.

Статтею 372 КПК, на яку послався прокурор, не передбачено обов`язку суду в резолютивній частині ухвали вирішувати питання про долю речових доказів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України обвинувачений, його захисник, інший власник або володілець майна мають право заявити клопотання про зняття арешту з майна. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом. А відповідно до ч.4 ст.174 КПК суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації та інше.

Апеляційний суд відповідно до своїх повноважень переглядає рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості. В даному випадку суд першої інстанції при закритті кримінального провадження питання про зняття арешту з майна взагалі не розглядав.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 537 та ст. 539 КПК України після вступу вироку в законну силу суд першої інстанції вправі вирішити всі інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Нормами КПК не регулюється питання як має діяти суд у разі коли при закритті кримінального провадження не були вирішені певні питання, в тому числі передбачені ч.4 ст. 174 КПК України.

При таких обставинах суд має керуватися ч.6 ст. 9 та п. 14 ч.1 ст. 537, ст.539 КПК України, оскільки ухвалою суду про закриття кримінального провадження, як і вироком, закінчується його розгляд.

Під час розгляду даного провадження апеляційний суд звернув увагу на те, що при розгляді клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності суд першої інстанції належним чином не перевіряв чи є всі підстави для закриття кримінального провадження за примиренням сторін, оскільки відсутні дані про відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Проте апеляція прокурора не містить вимог про перегляд судового рішення в цій частині, а тому в силу положень ст. 404 КПК України апеляційний суд не має повноважень на перевірку законності прийнятого рішення в цій частині, так як це приведе до погіршення становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000661 від 23.09.2015 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання нею копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3