Номер провадження: 11-кп/785/1029/16
Номер справи місцевого суду: 500/2075/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката та прокурора на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосільське Ренійського району Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 249 ч.1 КК України призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Новосільське Ренійського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 249 ч.1 КК України призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на два роки.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

З вечірнього часу 22 лютого 2016 року, більш точний час встановити не надалось можливим, по 08:40 годину 23 лютого 2016 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячисьнеподалік причалу № 16-6 на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в озері Кугурлуй біля АДРЕСА_2 , умисно, за попередньою змовою, з метою незаконного зайняття водним добувним промислом, з корисливих мотивів, без належного дозволу, з використанням заборонених засобів призначених для вилову риби - тридцяти ліскових сіток, однієї саморобної підсаки, із використанням дерев`яного човна типу «Каюк» під назвою «ЯОД-Ю56» з мотором, виловили наступні види риб: карась у кількості 2 042 штук, лящ у кількості 7 штук, окунь в кількості 2 штук, товстолоб в кількості 1 штука, білий амур в кількості 1 штука, вартість яких визначається згідно тарифів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу», та складає 36 448 грн., чим завдали істотну шкоду державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_4 , використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок суду в частині покарання, застосованого до ОСОБА_7 , призначивши йому покарання за ст. 249 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Не оскаржуючи правильність кваліфікації дій обвинувачених, вважаю вирок таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за наступних підстав. Вважаю, що судом при наявності однакових обставин, даних про осіб, тяжкості скоєного злочину, та однакової ролі кожного в скоєному злочині, застосував до одного положення ст.ст.75,75 КК України, та необгрунтовано не застосував до іншого.
При цьому, судом у вироці лише одним абцазом зазначено, що суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.75 КК України та звільнення його від відбуття покарання, та жодним чином не обґрунтовано, чому суд не приймає до уваги перелічені в вироці обставини, що пом`якшують покарання та характеризують особу ОСОБА_7 , які обставини стали підставою для фактичного застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, і фактичного незастосування даної норми до ОСОБА_7 .
Згідно ст.12 КК України, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Так, фактично обидва обвинувачених не судимі, характеризуються позитивно, згодні на відшкодування шкоди, завданої державі, зазначили, що скоїли злочин під обставинами скрутного матеріального становища їх сімей, розкаялись у скоєному злочині, активно сприяли досудовому розслідуванню, тому вважаю, що застосування реальної міри покарання до ОСОБА_8 у вигляді 1 року обмеження волі, є згідно ст.414 КПК України, явно несправедливим через суворість.
Так, стаття 249 ч.І КК України передбачає санкцію у вигляді штрафу, який, вважаю, при застосуванні до ОСОБА_8 , більшим чином вплине на виправлення останнього, ніж реальне застосування міри покарання у вигляді обмеження волі, та буде, згідно положень ч.2 ст.2 КК України реальним, а не ймовірним, виконанням одного із головного завдання Кримінального кодексу України - запобіганню злочинам.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , діючий в інтересах ОСОБА_7 , просить вирок суду у відношенні ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Його підзахисний ОСОБА_7 провину визнав в повному обсязі, розкаявся, цивільний позов не заявлено по справі, раніше не судимий, має батьків на утриманні, позитивно характеризується.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , діючий в інтересах ОСОБА_8 , просить його апеляцію залишити без розгляду

Заслухавши прокурора, який просив його апеляційну скаргу задовольнити, а апеляцію захисника задовольнити частково, захисника та обвинувачених, які підтримали доводи апеляції відносно ОСОБА_7 і просили не розглядати апеляцію відносно ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції провів судове слідство у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому учасникам процесу були роз`яснені зміст наслідків розгляду справи у скороченому порядку і то що вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини по справі в апеляційному порядку.

Колегія суддів з урахуванням вимого діючого законодавства прийшла до висновку що ці обставини не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції і вважає доцільним розглядати апеляцію в межах призначення покарання.

Дії обвинувачених вірно кваліфіковані судом за ст. 342 ч.3 КК України.

При призначенні покарання винуватому ОСОБА_7 районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе в ізоляції від суспільства, та не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України та для звільнення його від відбування покарання.

Перевіривши доводи апеляцій прокурора і захисника колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції покарання відносно ОСОБА_7 не в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України з урахуванням їх характерезуючих даних і обставин скоєного правопорушення. Суд першої інстанції не дав належної оцінки, тим обставинам, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину, розкаявся. Злочин скоїли в стані скрутного матеріального становища.

Дослідивши доводи прокурора , захисника і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи колегія суддів вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченим правильно призначена міра покарання підлягає зменшенню і штраф в дохід держави буде в повному обсязі відповідати скоєному.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Апеляцію адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 залишита без розгляду в зв`язку з відмовою від апеляції.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2016 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України в частині призначення покарання змінити

Призначити йому покарання в виді штрафу у розмірі 120 розмірів неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2040 грв. в дохід держави.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2