Ухвала
іменем україни
22 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 00001183 касаційну скаргу захисника на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

За указаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, таку, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 368 КК на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями; за ч. 3 ст. 368 КК на строк п`ять років без конфіскації майна з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк три роки.

На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_6 визначено у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк три роки.

Згідно зі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи службовою особою лікарем із загальної гігієни сектору адміністративних послуг Головного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби на водному транспорті, використовуючи службове становище, за швидке проведення лабораторних санітарно-епідеміологічних досліджень із позитивною комплексною оцінкою результатів обстеження, інструментальних замірів, складання позитивного висновку відповідності та протоколу державної санітарно-епідеміологічної експертизи, акту радіологічного дослідження об`єктів експертизи (столових виробів із дерева, серветок паперових, столових металевих виробів) отримала від представника ТОВ «Нормета» ОСОБА_7 01 грудня, повторно 05 грудня 2014 року та 13 січня 2015 року неправомірну вигоду по 2000 грн.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки вважає, що оскаржувані судові рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також вони не відповідають вимогам ст. 370 КПК, про що захисник наводить відповідні доводи. Зокрема, стверджує, що, на його думку, правоохоронні органи вчинили провокацію стосовно ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої на підтримання касаційної скарги захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, обговоривши, викладені у ній доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали повинні, крім іншого, зазначатися мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. А відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі цього суду має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд не дотримався цих вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 .

Так, цей суд, перелічивши в ухвалі докази, вказані у вироку місцевого суду, зазначив узагальнюючий висновок, що доводи захисника, наведені в апеляційній скарзі, про невинуватість ОСОБА_6 не бере до уваги, оскільки її вину повністю доведено матеріалами кримінального провадження та дослідженими судом першої інстанції доказами. Цими ж матеріалами, вважав суд, спростовуються і доводи захисника про провокацію стосовно засудженої з боку правоохоронних органів з метою штучного створення доказів обвинувачення.

Проте при цьому апеляційний суд в ухвалі не зазначив жодних положень закону, якими він керувався, роблячи такі висновки, і не навів жодних аргументів на спростування кожного доводу захисника про наявність підстав для скасування обвинувального вироку та закриття кримінального провадження.

Зокрема, в апеляційній скарзі стверджувалося, що: місцевий суд необ`єктивно розглянув кримінальне провадження (без ґрунтовного аналізу доказів та з порушенням чинного законодавства); у цьому провадженні відсутні докази, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів; засуджена не є суб`єктом службових злочинів. Крім того, вказувалося на конкретні докази, які, на думку захисника, свідчать про вчинення щодо ОСОБА_6 з боку представників правоохоронних органів за допомогою ОСОБА_7 провокативних дій ще до внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що робить зібрані докази недопустимими.

Апеляційний суд цих доводів не проаналізував і не дав на них вичерпної відповіді.

У зв`язку з цим касаційний суд позбавлений можливості у межах своїх повноважень перевірити висновки суду апеляційної інстанції.

Вищевказані порушення процесуального закону могли вплинути на остаточні висновки апеляційного суду при перегляді обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 .

Отже, апеляційний суд постановив свою ухвалу з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (ст. 419 КПК), а тому вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у цьому суді.

Під час указаного розгляду суду належить урахувати вказівки касаційного суду, всебічно перевірити доводи, наведені в апеляційних скаргах, у разі необхідності безпосередньо дослідити необхідні докази, в сукупності проаналізувати їх і постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, навівши докладні мотиви його ухвалення.

За таких обставин касаційна скарга захисника підлягає лише частковому задоволенню.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника задовольнити частково.
Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3