Справа № 509/677/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сарата-Мерешени Котовського району республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює на посаді генерального директора ТОВ «Агротехніка», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У період з 15.09.2003 року до 21.10.2008 року, ОСОБА_8 , умисно, обравши предметом свого злочинного посягання майно ОСОБА_6 , діючи з єдиним наміром, спрямованим на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, шляхом зловживання довірою, що виразилося у особливо довірливих стосунках, що склалися під час неодноразових дружніх зустрічах та бесідах, в ході яких ОСОБА_8 повідомляв неправдиві відомості про свою успішну підприємницьку діяльність у сфері ювелірного бізнесу і необхідності грошових коштів у побудові власного ювелірного магазину, про свою успішну підприємницьку діяльність у сфері продовольчих товарів і необхідності грошових коштів для закупівлі групи продовольчих товарів оливок і маслин із-за кордону з подальшим продажем їх на території України і отриманням прибутку, який він буде розділяти з ОСОБА_6 , неправдивих свідчень про його посадове становище співробітника Міністерства Фінансів України, тим самим аргументуючи гарантію успішного бізнесу та отримання прибутку, ОСОБА_8 , неодноразово зустрічався та отримував грошові кошти у ОСОБА_6 , а саме:

- в період з 15.09.2003 до 20.09.2008 року, ОСОБА_8 , точний час у ході досудового розслідування не встановлено, керуючись корисливим мотивом, діючи з єдиним умисним наміром, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , при неодноразових зустрічах у своєму автомобілі із ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , отримував від ОСОБА_6 іноземну валюту в загальній сумі 42338 доларів США, що еквівалентно до української гривні по курсу долара 533.15 грн. за 100 доларів США, тобто 225 725 грн. 00 коп., та українською валютою гроші в сумі 4000 грн., а всього 229 725 грн.;

- 26.09.2008 року, приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, діючи з єдиним умисним наміром, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , який повідомив про намір продажу своєї квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та дізнавшись про суму грошей, що має отримати ОСОБА_6 за продаж квартири, переконав останнього та наполіг на своїй участі при складанні договору купівлі-продажу у нотаріуса та передачі грошей для забезпечення збереження отриманої суми грошей і спокою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , знаходячись в кабінеті у нотаріуса за адресою - АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 100 000 доларів США, що еквівалентно за курсом на період 2008 року долара США у розмірі 486.17 грн. за 100 доларів США, - тобто 486 170 грн., ОСОБА_8 покинув приміщення нотаріальної контори, не маючи намірів повертати гроші, привласнив їх і розпорядився ними на свій розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 486 170 грн.;

- 21.10.2008 року, приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, діючи з єдиним умисним наміром, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , при черговій зустрічі у своєму автомобілі із ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_6 іноземну валюту в розмірі 8200 доларів США, що еквівалентно до української гривні по курсу долара 495.55 грн. за 100 доларів США, тобто 40 635 грн. 10 коп.

Всього ОСОБА_8 шахрайськими діями заволодів грошима ОСОБА_6 в загальній сумі 756 530 грн. 10 коп., яка на момент вчинення правопорушень перевищувала 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є особливо великим розміром (відповідно до п.п. 22.5 ст .22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889 - IV від 22.05.2003 року, заподіяння шкоди в особливо великому розмірі на 2008 рік, настає з моменту заподіяння потерпілому шкоди в сумі більше 154 500 гривень), які ОСОБА_8 не мав намірів повертати, в результаті чого заволодів шляхом зловживання довірою грошима в сумі 756 530 грн. 10 коп., що належать ОСОБА_6 , які привласнив та розпорядився на свій розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, не визнав, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 також не визнав та пояснив, що між ним та ОСОБА_6 склались цивільно-правові відносини, а саме ОСОБА_6 давав йому у борг грошові кошти під проценти, які він використовував у бізнесі, зокрема закуповував із-за кордону продовольчі та побутові товари, був власником мережі ювелірних магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Обвинувачений визнає, що у період з 15.09.2003 року по 20.09.2008 року отримав від ОСОБА_6 42338 доларів США. 26.09.2008 року він був присутнім у нотаріуса, коли ОСОБА_6 продавав свою квартиру, також були присутні члени сім`ю ОСОБА_6 . У нього з ОСОБА_6 була усна домовленість, що отримані він продажу квартири гроші ОСОБА_6 передає йому, і ці гроші він вкладує у бізнес. Враховуючи цю обставину, коли покупці передавали гроші, то він їх взяв, перерахував, а потім вийшов з нотаріальної контори, повідомивши ОСОБА_6 що буде чекати його в машині. Ніяких розписок про отримані гроші за продаж квартири він ОСОБА_6 не писав. По справам йому терміново необхідно було поїхати в порт, а тому не дочекавшись ОСОБА_6 , він з отриманими грошима поїхав від нотаріальної контори. 21.10.2008 року ОСОБА_6 у борг йому дав ще 8200 доларів США. По фактам отримання грошових коштів у ОСОБА_6 він написав розписки, у тому числі, по грошам, які він отримав під час продажу ОСОБА_6 квартири. Він згоден, що винен ОСОБА_6 23000 доларів США, а не ту суму, яку вказує потерпілий. Вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані за ст.356 КК України як самоправність, а не за ст.190 ч.4 КК України. Просить суд перекваліфікувати його дії з ст.190 ч.4 КК України на ст.356 КК України, застосувати до нього дію Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від призначеного покарання. В разі, якщо судом не буде перекваліфіковані його дії та залишено кваліфікацію за ст.190 ч.4 КК України, проти застосування до нього дії Закону України «Про амністію у 2014 році» не заперечує та просить звільнити його від призначеного покарання,хоча і не визнає своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 не визнає свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, його вина підтверджується наступними доказами, які були досліджені під час судового розгляду:

- показами потерпілого ОСОБА_6 про те, що у вересні 2003 року познайомився з ОСОБА_8 , який представився як працівник Міністерства фінансів, але планує з цього Міністерства звільнятись та зайнятись ювелірним бізнесом. Під час зустрічі ОСОБА_8 попросив у нього у борг гроші, враховуючи, що ОСОБА_8 справив на нього позитивне враження, він у подальшому позичав ОСОБА_8 гроші з умовою їх повернення не пізніше ніж як через 3 дні після продажу три кімнатної квартири, яка належала йому. Коли у 2008 році з`явились реальні покупці квартири, які погодились купити квартиру за 101 тисячу доларів США, і коли ОСОБА_8 дізнався хто саме купує квартиру, він запропонував свої послуги, а саме оформити документи у нотаріуса, якого він знає, бути присутнім під час продажу квартири та відвезти додому з отриманими грошима. Ніяких усних чи письмових домовленостей, про те, що отримані від продажу квартири гроші, ОСОБА_8 забере собі для використання їх у своєму бізнесі, не було. 26 вересня 2008 року продавці - він, його дружина ОСОБА_11 , його доньки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , його онук ОСОБА_14 та покупці - ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , зібрались у нотаріуса по АДРЕСА_4 . Туди ж приїхав на своєму автомобілі і ОСОБА_8 у якості охоронця, при цьому та той час між ним та ОСОБА_8 склались довірительні відносини, а тому він не заперечував проти присутності ОСОБА_8 у нотаріуса під час продажу квартири. Коли покупці дістали гроші, то їх взяв ОСОБА_8 і почав перераховувати, повідомивши, що не хватає 1 тисячі доларів США на що ОСОБА_15 сказала, що 1 тисячу доларів США вона передала раніше у якості задатку. Після чого ОСОБА_8 сказав, що все у порядку, та вийшов на вулицю покурити і почекати його щоб з грошима відвезти на квартиру. Коли всі вийшли з приміщення нотаріальної контори, то ОСОБА_8 вже не було на телефоні дзвінки він не відповідав, а потім телефон взагалі був у зоні недосяжності. Через 26 днів ОСОБА_8 йому сам зателефонував, вибачився, та попросив дати у борг ще 10 тисяч доларів США. Він обурився такій поведінці ОСОБА_8 , але погодився знайти гроші для ОСОБА_8 лише з однією метою - це отримати хоч би розписку за ті гроші які у нього забрав ОСОБА_8 після продажу квартири. 21.10.2008 року він зустрівся з ОСОБА_8 , який тривалий час вперто не хотів писати розписку, але він переконав ОСОБА_8 , який погодився та написав загальну розписку в яку увійшли гроші які він ОСОБА_8 передавав раніше та гроші отримані він продажу квартири, усього на 142338 доларів США, вказавши у розписці строк повернення грошей - 5 лютого 2009 року. Також ОСОБА_8 окремо написав розписку на 8200 доларів США. Свої зобов`язання ОСОБА_8 не виконав, гроші до цього часу не повернув. Він писав заяви на ОСОБА_17 у різні інстанції, намагався зустрітися з ОСОБА_8 , але останній почав від нього переховуватись та навіть погрожувати. Цивільний позов підтримує та просить суд його задовольнити в повному обсязі;

- показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , які фактично підтвердили пояснення потерпілого ОСОБА_6 , щодо обставин купівлі-продажу квартири та подій, які відбулись 26.09.2008 року. Крім того, ОСОБА_11 пояснила, що їй не відомо про те, що її чоловік ОСОБА_6 після продажу їх трикімнатної квартири всі гроші повинен був передати ОСОБА_8 . Навпаки, поведінка ОСОБА_6 після того, як ОСОБА_8 не було на вулиці з грошима, отриманими за продаж квартири, вказувала на те, що такої домовленості не існувало, так як потерпілий телефонував ОСОБА_8 , хвилювався, ходив по магазинах де працювала жінка ОСОБА_8 з метою з`ясувати обставини того, що ОСОБА_8 забрав гроші. Не могло існувати такої домовленості і тому, що у них не було іншого житла і жити їм не було де, а тому потерпілий не міг так домовлятися з ОСОБА_8 ;

- показами свідка ОСОБА_15 про те, що оглянувши квартиру ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , вона зі своїм чоловіком вирішила її придбати. З ОСОБА_6 домовились про суму - 101 тисяча доларів США, при цьому 1 тисячу доларів США вона передала ОСОБА_6 у якості задатку. 26.09.2008 року у нотаріальній конторі у м. Іллічівську по вул.Олександрійській вона була разом з чоловіком ОСОБА_16 за сторони продавців були ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , їх дві доньки та онук. Також був присутній ОСОБА_8 , якого ОСОБА_6 представив як свою довірену особу. За згодою ОСОБА_6 вона особисто у руки дала 100000 доларів США ОСОБА_8 , який усі гроші перерахував, спитавши де ще одна тисяча доларів США, на що вона пояснила, що дала ОСОБА_6 задаток. Тоді ОСОБА_8 склав гроші у валізу, з якою і прийшов у нотаріальну контору, та вийшов з приміщення, повідомивши ОСОБА_6 , що буде чекати на вулиці. Коли вона виходила від нотаріуса, то ОСОБА_8 вона не бачила, а потерпілий зі своєю сім`єю були на вулиці. На пропозицію підвезти їх додому, говорили, що їх забере ОСОБА_8 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_18 про те, що він працював бухгалтером у TOB «Агротехніка», у якому з вересня 2008 року директором був ОСОБА_8 . Підприємство фактично фінансово-господарську діяльність не вело, ніякого прибутку, крім отримання грошей від інших підприємств, які заборгували, підприємство на отримувало. Укладались угоди щодо поставки в України оливок та інші угоди, але не одна не була реалізована;

- показами свідка ОСОБА_19 про те, що вона працює у ДПІ м.Іллічівська і знає ОСОБА_8 , який діяв за довіреністю від суб`єктів підприємницької діяльності - ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Сам ОСОБА_8 не був суб`єктом підприємницької діяльності;

- розписками ОСОБА_8 про отримання грошових коштів у ОСОБА_6 , в однієї з яких на суму 142338 доларів США вказаний термін повернення боргу - 5 лютого 2009 року, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні (т.1, а.с.127-130);

- листом директора Департаменту роботи з персоналом, запобігання та протидії корупції Міністерства Фінансів України № 31-19010-14-10/6312 від 25.03.2014 року (т.4, а.с.219), відповідно до якого ОСОБА_8 у апараті Міністерства фінансів України не працював;

- договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 ввід 26.09.2008 року, нотаріально посвідчена копія якого була досліджена в судовому засіданні (т.4, а.с.69-74).

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що між ним та потерпілим ОСОБА_6 була домовленість про передачу йому грошових коштів після продажу квартири потерпілого, так як ці обставини категорично заперечує потерпілий ОСОБА_6 та не підтверджують допитані свідки, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) потерпілого ОСОБА_6 , вчиненому в особливо великих розмірах, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України та визнає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.4 ст.190 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_8 підлягає в межах санкції ст.190 ч.4 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь важкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний ОСОБА_8 злочин відноситься до особливо тяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- раніше обвинувачений ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, хворіє наступними захворюваннями: дисциркуляторна енцефалопатія II стадії змішаного ґенезу, стан після гострого порушення мозкового кровооббігу (2008, 2011, 2012, 2013 рр.), лівобічний геміпарез, ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба III ст., злоякісна течія, дифузний кардіосклероз, злоякісна течія, СН II ст., аритмія, хронічний гепатит, хронічний панкреатит в стадії нестійкої ремісії. в зв`язку з чим стан його здоров`я нестабільний та потребує обстеження та лікування в мовах спеціалізованого неврологічного закладу МОЗ (т.4, а.с.243), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

відсутність обставин, що пом`якшують покарання (ст.66 КК України).

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.190 ч.4 КК України.

Разом з цим, відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 27.10.2011 року, що складає 2 роки 7 місяців 21 день, обмежень, передбачених ст.8 Закону України «Про амністію в 2014 році» та Законом України «Про застосування амністії» судом не встановлено, обвинуваченим суду надана згода на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році», а відтак суд приходить до висновку про необхідність звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду.

Речові докази, відповідно до ст.100 КПК України, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення з останнього на його користь матеріальної шкоди в сумі 1828568 грн. та моральної шкоди в сумі 4410506 грн. (остання редакція позовної заяви т.4, а.с.193).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна протиправними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що його заподіяло, при наявності його провини.

На думку колегії суддів заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, так як потерпілим, з урахуванням уточненої позовної заяви, заявлено заподіяну матеріальну шкоду в сумі 149538 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.06.2014 року складає 1758633,20 грн., при цьому відмовляється від стягнення 112000 грн., та таким чином заподіяна матеріальна шкода складає 1646633,20 грн.

Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди також підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням характеру кримінального правопорушення, глибини душевних страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення та враховуючи вимогу розумності і справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 100000 грн., що є адекватним моральним стражданням потерпілого.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374, 416 ч.2 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України та призначити йому покарання 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання з 27.10.2011 року.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнити від відбування невідбутої частини призначеного судом основного покарання та від додаткового покарання у вигляді конфіскації всього належного йому особистого майна, як такого, що відбув більше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази, відповідно до ст.100 КПК України, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1646633,20 грн. відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 100000 грн. заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди, а всього 1746633,20 грн. (один мільйон сімсот сорок шість тисяч шістсот шістдесят шість гривень 20 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3