Справа № 214/8137/14-к
1-в/214/97/16
У Х В А Л А
іменем України
08 квітня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора Пипки
представника КВІ ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, подання Саксаганського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Дніпропетровській області про призначення покарання за сукупністю злочинів і складення покарань у відношенні ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ :

У зазначеному подані вказано, що 15.10.2014 року ОСОБА_4 було засуджено Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік (злочин вчинено 06.09.2014 року).
27 листопада 2014 року вирок відносно ОСОБА_4 надійшов на виконання до КВІ Саксаганського району м. Кривого Рогу, і засуджений з 27.11.2014 року перебуває на обліку.
У зв`язку з тим, що засуджений під час іспитового строку ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.05.2015 року за поданням інспекції було скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і направлення останнього для відбування призначеного судом покарання у виді 1 року позбавлення волі, у зв`язку з чим засудженого було знято з обліку у КВІ 09.07.2015 року.
15 грудня 2015 року на адресу КВІ із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшов на виконання вирок у відношенні ОСОБА_4 від 02.11.2015 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік (злочин вчинено 29.08.2014 року).
У вступній частині цього вироку було вказано, що ОСОБА_4 раніше судимий 08.07.2004 року та 24.11.2009 року, але не міститься інформація про засудження ОСОБА_4 15.10.2014 року.
Таким чином, у вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.11.2015 року не врахована судимість за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.10.2014 року.
Зі слів матері було встановлено, що засуджений знаходиться у Лук`янівському СІЗО (Київський Слідчий Ізолятор №13) з липня 2015 року.
12 березня 2016 року на адресу КВІ надійшов на виконання вирок Подільського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року у відношенні ОСОБА_4 , яким останнього було засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, у вступній частині якого вказано, що ОСОБА_4 останній раз судимий 15.10.2014 року, але не міститься інформація про його засудження 02.11.2015 року, тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.10.2014 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Таким чином, у вироку Подільського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року не врахована ОСОБА_4 судимість за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.11.2015 року.
У зв`язку з такими обставинами у поданні ставиться питання щодо призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів і складання покарань у відношенні останнього.
У судовому засіданні представник КВІ просив подання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки у разі його задоволення становище засудженого погіршиться.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.
Стаття 70 КК України встановлює порядок та особливості призначення особі покарання за сукупністю вчинених нею злочинів.
У своєму поданні представник КВІ пропонує суду вирішити ситуацію, що передбачена ч. 4 ст. 70 КК за умови звільнення особи за першим вироком від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Правила призначення остаточного покарання в цьому випадку залежать від того чи дійде суд висновку про можливість повторного звільнення засудженого від покарання (призначеного за сукупністю злочинів).
Якщо призначення остаточного покарання супроводжується звільненням особи від відбування покарання з випробуванням, суд спочатку призначає покарання за правилами ст. 70 КК України, після чого приймає рішення про застосування ст. 75 КК України.
Якщо ж останнім вироком особа засуджується до покарання, що належить відбувати реально, кожний вирок (попередній та останній) повинні виконуватися самостійно.
Таке правило передбачене п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами покарання» від 24.10.2003 року №7: «Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно».
Разом з тим, суд уважає, що вимоги, заявлені в поданні, не узгоджуються з вимогами ст.65 КК України та можуть погіршити становище засудженого.
Керуючись ст. ст. 70, 71 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні подання Саксаганського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Дніпропетровській області про призначення покарання за сукупністю злочинів і складення покарань у відношенні ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу на протязі 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .