УХВАЛА
підготовчого судового засідання
26 квітня 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 27 січня 2016 року,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Конюшки, Рогатинського району, Івано-Франківської області , українці, громадянці України, не одруженій, раніше не судимій, працюючій приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріавльного округу у Львівській області , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1
25 листопада 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченоих ч. 3 ст. 365-2 та ч.2 ст. 366 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: «Досудовим слідством встановлено, що 16 грудня 2011 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса, що по вул. Львівській, 19-б, у с. Бірки, Яворівського району, Львівської області, будучи приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу, здійснюючи професійну діяльність з надання публічних послуг, не являючись державним службовцем, зловживаючи своїми повноваженнями нотаріуса, користуючись офіційними реквізитами та печаткою приватного нотаріуса, будучи в змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою, використовуючи паспорти громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які згідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» від 12.10.2015 року, що надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували за межами території України; порушивши вимоги п. 8 «Положення про паспорт громадянина України» затвердженого ВРУ 02.09.1993 року (до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45- річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним) та паспорт громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без присутності даних осіб; порушивши п.13 (При вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи)); п. 16 (Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо правочин, заява чи інший документ підписаний за відсутності нотаріуса, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним); п. 22 (Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені чи інші не застережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем); п. 30 (Нотаріус, виявивши підчас вчинення нотаріальної дії порушення законодавства, негайно повідомляє про це відповідні правоохоронні органи для вжиття необхідних заходів. Якщо справжність поданого документа викликає сумнів, нотаріус управі затримати цей документ і направити його до експертної установи для проведення відповідного дослідження, оплата якого здійснюється в установленому порядку); п. 36 (Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину),«Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої КМУ 03.03.2004 року, а також порушивши ст. 43 («Установлення особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії» згідно якої, не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України); п. 3 ст. 47(«Вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії» згідно до норм якої, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості,що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем); ст. 51 («Заходи, що вживаються нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, при виявленні порушення законодавства», згідно якої нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, у разі виявлення під час вчинення нотаріальних дій порушення законодавства негайно повідомляє про це відповідні правоохоронні органи для вжиття необхідних заходів. Якщо справжність поданого документа викликає сумнів, нотаріуса то призначається експертиза, оплата якої здійснюється в установленому законом порядку. У разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства) Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року; з метою отримання неправомірної вигоди для іншої особи, посвідчила завідомо підроблені невстановленою досудовим розслідуванням особою довіреність № 1088 від 16.12.2011 року від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , довіреність № 1087 від 16.12.2011 року від імені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та довіреність № 1083 від 16.12.2011 року від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить висновок судового експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, № 103 від 28.10.2015 року та висновок судового експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, № 104 від 04.11.2015 року.
В подальшому 22.12.2015 року, на підставі посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_3 довіреностей № 1083, № 1087 та № 1088 від 22.12.2011 року, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яка на праві рівних часток спільної-сумісної власності належала ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , за яким власником квартири стала ОСОБА_8 .
В результаті вчинених правочинів на підставі підроблених документів власникам квартири АДРЕСА_2 , було спричинено матеріальну шкоду в рівних частках ОСОБА_6 - 104477,5 гривень, ОСОБА_5 - 104477,5 гривень, ОСОБА_4 - 104477,5 гривень, ОСОБА_5 - 104477,5 гривень, на загальну суму 417910 (чотириста сімнадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень, що підтверджується висновком про вартість об`єкта оцінки від 21.12.2011 року, що спричинило тяжкі наслідки.
Окрім цього, 16 грудня 2011 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса, що по вул. Львівській, 19-б, у с. Бірки, Яворівського району, Львівської області, будучи приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу, здійснюючи професійну діяльність з надання публічних послуг, не являючись державним службовцем, зловживаючи своїми повноваженнями нотаріуса, користуючись офіційними реквізитами та печаткою приватного нотаріуса, будучи в змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою, використовуючи паспорти громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які згідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, що перетнули державний кордон України» від 12.10.2015 року, який надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували за межами території України, порушивши вимоги п. 8 «Положення про паспорт громадянина України» затвердженого ВРУ 02.09.1993 року; п.п13, 16, 22, 30, 36 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої КМУ 03.03.2004 року, а також ст.. 43, п. 3 ст. 47, ст. 51 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, склала та видала (внісши неправдиві відомості до Єдиного реєстру довіреностей) завідомо підроблені невстановленою досудовим розслідуванням особою довіреність № 1088 від 16.12.2011 року від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , довіреність № 1087 від 16.12.2011 року від імені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та довіреність № 1083 від 16.12.2011 року від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про що свідчить висновок судового експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, № 103 від 28.10.2015 року, відповідно до якого - виконавцем рукописних записів у графі «Підпис», «Островський ОСОБА_9 » у довіреності ОСОБА_6 , від 16.12.2011 року, «Островська ОСОБА_10 .» у довіреності ОСОБА_4 , від 16.12.2011 року та « ОСОБА_5 » у довіреності ОСОБА_5 від 16.12.2011 року, ймовірно, є одна особа; виконавцем рукописного запису « ОСОБА_6 » та підпису у довіреності ОСОБА_6 , від 16.12.2011 року у графі «Підпис:» є не ОСОБА_6 , а інша особа; виконавцем рукописного запису « ОСОБА_4 .» та підпису у довіреності ОСОБА_4 , від 16.12.2011 року у графі «Підпис:» є не ОСОБА_4 , а інша особа, та висновок судового експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, № 104 від 04.11.2015 року, згідно якого - виконавцем рукописного запису « ОСОБА_5 » та підпису у довіреності ОСОБА_5 , від 16.12.2011 року у графі «Підпис:» є не ОСОБА_5 , а інша особа.
В результаті службового підроблення, складання та видачі приватним нотаріусом ОСОБА_3 завідомо неправдивих офіційних документів, а саме довіреностей № 1083, № 1087 та № 1088 від 22.12.2011 року, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яка на праві рівних часток спільної-сумісної власності належала ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , за яким власником квартири стала ОСОБА_8 .
В результаті вчинених правочинів на підставі складених та виданих приватним нотаріусом ОСОБА_3 довіреностей № 1083, № 1087 та № 1088 від 22.12.2011 року, власникам квартири АДРЕСА_2 , було спричинено матеріальну шкоду в рівних частках ОСОБА_6 - 104477,5 гривень, ОСОБА_5 - 104477,5 гривень, ОСОБА_4 - 104477,5 гривень, ОСОБА_5 - 104477,5 гривень, на загальну суму 417910 (чотириста сімнадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень, що підтверджується висновком про вартість об`єкта оцінки від
21.12.2011 року, що спричинило тяжкі наслідки.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що встановлено достатність підстав для обвинувачення ОСОБА_3 в зловживанні своїми повноваженнями нотаріуса з метою отримання неправомірної вигоди для іншої особи, що призвело до тяжких наслідків , склала та видала завідомо неправдивий офіційний документ, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 та ч.2 ст. 366 КК України.

Сторона обвинувачення - прокурор
Львівської місцевої прокуратури №3
ОСОБА_11
Сторона захисту адвокати ОСОБА_12
ОСОБА_13
Потерпілі:
ОСОБА_7

ОСОБА_4
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_14

Відповідно до ухвали судді, від 05 лютого 2016 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта, яке неодноразово переносилося за результатами використання процесуальних прав прокурором та неявки в судове засідання потерпілих.
Як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають вимогам процесуального законодавства.
Так, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_15 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_11 а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_11 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_16 у супровідному листі на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.
Проте, до суду матеріали передані наручно 04 лютого 2016 року, тобто через сім днів після затвердження обвинувального акту, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Згідно частини другої вказаної норми закону, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя ( в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції),а судового розгляду суддя. Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Згідно ч. 4ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Згідно частини другої вказаної норми закону, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, при цьому, із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.
Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування, що додано до обвинувального акта, провадження у даному кримінальному провадженні не зупинялося, а отже, зважаючи, що ОСОБА_17 повідомлено про підозру 25 листопада 2015 року то двохмісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився 25 січня 2016 року.
За таких обставин, обвинувальний акт, складено, підписано та затверджено 27 січня 2016 року з порушенням розумних строків, по за межами двох місяців, які встановлені законодавцем у ст. 219 КПК України. В судовому засіданні прокурор хоч і покликався на те, що строк досудового розслідування продовжувався керівником прокуратури 18 січня 2016 року, проте не надав суду процесуальних документів у підтвердження цього.
Також, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті, а саме в анкетних відомостях потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не вказано громадянство, а у потерпілої ОСОБА_18 , крім того не зазначено дату народження, що прямо суперечить п.3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Обвинувачення яке викладене в обвинувальному акті не конкретизоване, оскільки не вказано вид неправомірної вигоди, в чому вона полягає, ким отримана та у який спосіб. Більш, того, досудовим слідством не встановлено особу, яка отримала вигоду та мета такої вигоди. Фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 366 КК України не спів ставні. Так, вказана норма закону, передбачає , складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Тобто, кваліфікуючою ознакою є складання і видача завідомо неправдивих офіційних документів службовою особою, однак така кваліфікація дій в обвинувальному акті відсутня.
Прокурор також не дотримався вимог, передбачених ст. 28 КПК України, що призвело до порушення прав ОСОБА_3 , передбачених ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Незважаючи на невідповідність акта вимогам процесуального законодавства, прокурор ОСОБА_11 орієнтував суд на те, що акт може розглядатися в судовому засіданні при цьому намагаючись нав`язати суду своє тлумачення вказаних вище норм закону.
Представник потерпілих в судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт може бути призначено до судового розгляду, а сторона захисту у вирішенні питань передбачених ст. 314 КПК України, поклалась на суд.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. 3 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому, за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами п. 3 ч.2 ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам процесуального Закону.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення підозрюваній прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_19