Справа № 349/934/16-к
Провадження № 11-кп/779/504/2016
Категорія ч.1 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 , на ухвалу Рогатинського районного суду від 10 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК), у звязку із примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 цього ж Кодексу, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Річки, Жовківського району, Львівської області, та мешканця АДРЕСА_1 , українця, одруженого, із професійно-технічною освітою, , пенсіонер, громадянина України, -

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_9 на підставі ст.46 цього Кодексу.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України, внесене до ЄРДР 04 червня 2016 року за № 0000161 - закрито.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Із оскаржуваної ухвали та обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_8 , обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

Суд своє рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, у зв`язку з примиренням з потерпілим, на підставі ст. 46 КК мотивував тим, що згідно ч.4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За ч.1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 46 КК встановлено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст. 12 КК, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 цього Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідності до п.2 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно даних ОСК ГУНП України ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, помирився з потерпілим, відшкодував потерпілому заподіяні збитки, відшкодував витрати на залучення експерта.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 та ч. 3 ст.288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у підготовчому судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 слід звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

В апеляційній скарзі (далі АС), прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи встановлених обставин, вважає ухвалу суду щодо ОСОБА_8 незаконною з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства при прийнятті рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Просить ухвалу з цих підстав змінити та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК, у зв`язку з дійовим каяттям.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану АС, просить ухвалу суду змінити та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК, у зв`язку із дійовим каяттям; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили доводи АС прокурора, ухвалу суду вважають законною та обґрунтованою, просять залишити її без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно положень ч.4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п.2 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таких вимог закону суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, у зв`язку з примиренням з потерпілим, на підставі ст. 46 КК в повній мірі дотримався.

Покликання в АС прокурора про неправильне застосування судом ст. 46 КК при закритті кримінального провадження, то колегія суддів вважає необґрунтованим та безпідставним, виходячи з наступного.

Основним об`єктом злочину передбаченого ст. 286 КК є - життя і здоров`я особи. Факультативним об`єктом складу даного злочину є відносини у сфері безпеки дорожнього руху. Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК, настає лише за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У відповідності до ст. 3 Конституції України, норми якої є прямої дії, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 46 КК передбачає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст.12 КК, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року зазначено, що умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від

кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із

потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину

невеликої тяжкості.

Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише

фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або

майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч. 2 ст. 49

КПК.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить

розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного

волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив,

незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких

мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та

закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе

тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення

заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав

звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду, обвинувачений ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, помирився з потерпілим, відшкодував потерпілому заподіяні збитки, відшкодував витрати на залучення експерта.

Тобто, всі передбачені ст. 46 КК підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності є в наявності, а тому суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за примиренням сторін.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі, про незаконне застосування норми кримінального закону (ст.46 КК) при наявності факту спричинення збитків державі, як організації суспільства, яка забезпечує захист суспільних інтересів, оскільки застосування даної норми КК можливе лише у кримінальних провадженнях про злочини, родовим та безпосереднім об`єктом яких є здоров`я осіб, а не суспільні відносини, колегія суддів зазначає наступне.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 не довів, які наявні фактичні збитки спричинені державі, в чому вони полягають і в якому розмірі.

На переконання колегії суддів, застосування ст.46 КК під якимись умовами, винятками, заборонами, як зазначає прокурор, то такого вона не містить і, з точки зору принципу верховенства права, повинна застосуватись до всіх правовідносин при наявності таких підстав і умов, які в ній прямо вказані.

Враховуючи те, що ст.46 КК не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочинів за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, і у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у цій нормі КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності, є обов`язковим, тому рішення суду в першої інстанції відповідає вимогам кримінального закону. З урахуванням того, що стаття 46 КК, яка передбачає таке звільнення від кримінальної відповідальності, має імперативний (обов`язковий) характер, а також беручи до уваги встановлені судом обставини, суд обґрунтовано звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності саме з таких підстав. Твердження прокурора в АС, як на об`єкт злочину, що регулює суспільні відносини, колегія суддів вважає, що він має враховуватись лише для встановлення самого складу злочину, передбаченого ст. 286 КК, і при застосуванні положень ст. 46 цього Кодексу значення немає. Посилання в АС прокурора на ухвалу колегії суддів Судової палати Верховного Суду України від 26.02.2008 року, як судову практику, на думку колегії суддів не може бути правовою позицією, при застосуванні інституту звільнення від кримінальної відповідальності за дійовим каяттям, оскільки висновки такі повністю суперечать роз`ясненням, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, і стосуються вони злочину, передбаченого ст. 296 КК, де його основним об`єктом є порушення громадського порядку, а факультативним здоров`я окремих громадян Таким чином, колегія суддів вважає, що покликання прокурора в АС про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав встановлених ст. 45 КК, тобто у зв`язку із дійовим каяттям, є необґрунтованим, оскільки не ґрунтується на нормах кримінального закону і суперечать чинному КПК. Враховуючи вищевикладене, АС прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 залишити без задоволення, ухвалу Рогатинського районного суду від 10 жовтня 2016 року про про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, у звязку із примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 цього ж Кодексу - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4