Справа № 487/5763/16-к
Провадження № 1-кп/487/398/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2016 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва, українки, громадянки України, має базову середню освіту, незаміжня,неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрованого місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 12.06.2013 року Заводським районний судом міста Миколаєва за ч. 1 ст.185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України, -
ОСОБА_7 вчинила умисні злочини проти власності при наступних обставинах.
Так, 08.10.2016 року, точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 перебувала в супермаркеті «Таврія-В», розташованому за адресою: місто Миколаїв, вулиця Курортна, будинок 9, де в неї виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу таємно викрала «Сир Карпатський» вартістю 76 гривень 51 копійка, «Шийку МКЮ Делікатесну» вартістю 110 гривень 92 копійки, «Цукерки АВК» вартістю 45 гривень 58 копійок, а всього на загальну суму 233 гривні 01 копійка. Після чого ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдала супермаркету «Таврія-В» матеріальний збиток на загальну суму 233 гривні 01 копійка.
Крім того, 14.10.2016 року, точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 перебувала в супермаркеті «Таврія-В», розташованому за адресою: місто Миколаїв, вулиця Курортна, будинок 9, де в неї виник корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу повторно таємно викрала «Сир Голландський» вартістю 67 гривень 95 копійок, «Грудинку Глобіно» вартістю 56 гривень 24 копійки, «Цукерки АВК» вартістю 45 гривень 58 копійок, а всього на загальну суму 169 гривень 77 копійок. Виконавши всі дії, які ОСОБА_7 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 була зупинена охоронцем супермаркету, у зв`язку з чим злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі.
Після повідомлення про підозру, 08 листопада 2016 року між ОСОБА_7 та представником потерпілого приватного підприємства «Таврія Плюс» була укладена угода про примирення між сторонами, за умовами якої ОСОБА_7 повністю визнала свою винуватість, щиро розкаялася, відшкодувала матеріальні збитки у повному обсязі. Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - епізод від 08.10.2016 року), та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно - епізод від 14.10.2016 року); істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_7 , а саме: за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України в іспитовим строком один рік. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачена свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася.
Представник потерпілого ПП «Таврия Плюс» пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, та просив затвердити зазначену угоду, зазначивши, що матеріальні збитки, заподіяні злочином, відшкодовані у повному обсязі, у зв`язку з чим будь-яких претензій матеріального або морального характеру в теперішній час до обвинуваченої не має.
За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, представника потерпілого, думку прокурора, прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочини, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винною, віднесені, згідно з положеннями ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим, який діє через свого представника, та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Представнику потерпілого роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України між потерпілим, який діє через свого представника, та обвинуваченим та призначення обвинуваченій узгодженої між сторонами міри покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, тривалість іспитового строку та обв`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Тобто, чинним законодавством передбачена лише можливість сторін угоди узгодити при призначенні покарання звільнення винної особи від його відбування з випробуванням. При цьому, визначення тривалості іспитового строку та обов`язків, які має бути покладено на особу у разі звільнення від покарання з випробуванням, віднесено виключно до компетенції суду, та не може бути делеговано іншим учасникам судового провадження.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільній позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 468-476 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання:
- за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши її на підставі ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_9