Справа № 509/3294/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Солтанівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працюючого, не одруженого, що має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07.06.2015 року, в вечірній час, ОСОБА_6 , який здійснює підприємницьку діяльність на території ринку, який розташований в Черкаській області у м.Сміла, зателефонував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який неофіційно працює вантажником на території TOB «Промтоварний ринок», розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н., смт.Авангард, вул.Базова. 20, для того, щоб останній придбав товарну продукцію та в подальшому передав її водію маршрутного таксі сполученням «ТОВ «Промтоварний ринок» у м.Одесі - м.Сміла)» на що ОСОБА_4 надав свою згоду, так як аналогічні послуги на підставі усних домовленостей останній раніше неодноразово надавав ОСОБА_6 приблизно з травня місяця поточного року, у зв`язку з чим, у ОСОБА_6 не було підстав для сумніву у доброчесності ОСОБА_4 .

За виконання вищевказаної роботи ОСОБА_4 , згідно усної домовленості з ОСОБА_6 , повинен отримати грошові кошти у розмірі 50 гривень.

Так, 07.06.2015 року ОСОБА_6 передав водію маршрутного таксі ОСОБА_7 , який їхав на територію ТОВ «Промтоварний ринок» конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 11025 грн., для переказу ОСОБА_4 , який, в свою чергу, мусив, згідно попередньої домовленості, придбати товарну продукцію на його замовлення, а в послідуючому придбаний товар доставити до маршрутного таксі та передати водію ОСОБА_7 .

08.06.2015 року у ОСОБА_4 із корисливих мотивів виник злочинний намір направлений на заволодіння грошовими коштами належними ОСОБА_6 .

Переслідуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що він не має наміру надалі виконувати взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_6 , вирішив розпорядитися грошовими коштами ОСОБА_6 за власним розсудом.

08.06.2015 року в ранковий час, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , приступивши до реалізації свого злочинного наміру, прибув на автостоянку маршрутних таксі, яка розташована на вул.За Рожевою на території ТОВ «Промтоварний ринок», де отримав від водія маршрутного таксі ОСОБА_7 конверт з грошовими коштами, які були призначені для придбання товарної продукції для підприємця ОСОБА_6 .

Отримавши грошові кошти в розмірі 11025 гривень, ОСОБА_4 вимкнув свій мобільний телефон та зник з території ТОВ «Промтоварний ринок» у невідомому напрямку, на отримані гроші товарну продукцію для ОСОБА_6 не придбав, а розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 11025 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.190 ч.1 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_4 підлягає в межах санкції ст.190 ч.1 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- раніше обвинувачений ОСОБА_4 був один раз судимий, але в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, офіційно не працює, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити особисте зобов`язання.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.
Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, з відбуванням відповідно до ч.2 ст.56 КК України не більше 4 годин громадських робіт у день.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1