Cправа № 750/8910/16-к
Провадження № 1-кс/750/2597/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2016 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову від 10.09.2016 року слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000250,

в с т а н о в и в :
До суду поштою надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову слідчого ЧВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 10.09.2016р. про закриття кримінального провадження, в якій скаржник посилається на те, що вказана постанова є немотивованою, незаконною і просить її скасувати.

В обґрунтування скарги у ній зазначено, що оскаржувана постанова надійшла потерпілому 14 вересня 2016 року, скаржник із нею не погоджується, слідчий послався в ній на показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , при цьому заперечення першими факту побиття потерпілого є спробою уникнути відповідальності за такі дії, ОСОБА_8 не міг бачити обставин побиття, так як розвантажував причіп після побиття, крім того він є зацікавленою особою, оскільки як сільський голова перебуває у дружніх відносинах із ОСОБА_6 , який є головою місцевого сільгосппідприємства, а свідок ОСОБА_9 показав, що він займався ремонтом трактора далі від цих подій, не бачив, що спочатку відбувалося, а тільки чув сварку між потерпілим та батьком і сином ОСОБА_10 , нанесення ударів потерпілому він не бачив, що не виключає, що такі удари потерпілому наносилися, адже за свідченнями потерпілого такі удари наносилися йому за межами ангару.

Скаржник не погоджується із висновком слідчого, що не підтвердилися показання потерпілого щодо отримання ним тілесних ушкоджень в область черевної порожнини, оскільки це спростовується висновками судово-медичних експертиз, хоча у висновках обох експертиз зазначено, що діагноз «забій передньої черевної стінки не приймався до уваги при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки відсутні об`єктивні судово-медичні дані», натомість в історії хвороби потерпілого, про що зазначено в описовій частині експертиз, записано, що 16.11.2013р. о 16 год. 00 хв. він без направлення поступив до неврологічного відділення Семенівської ЦРЛ із скаргами на головний біль, нудоту, слабкість, болючість в лівому підребер`ї, отримав удар ногою в ділянку живота, і сам факт болі в ділянці черева від удару підтверджується первинною медичною документацією.

07.12.2015р. слідчим Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області дане кримінальне провадження вже закривалося, але ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.12.2015р. вказану постанову скасовано.

Зокрема слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що у суду є всі підстави стверджувати про однобічність проведеного досудового розслідування. Під час досудового розслідування кримінального провадження органу досудового слідства необхідно більш вимогливо поставитися до виконання вимог ст.ст. 91, 92, 99 КПК України щодо збирання та послідуючої оцінки отриманих у кримінальному провадженні доказів з дотриманням вимог ст. 94 вказаного Кодексу з огляду на викладені у вказаній постанові виявленні порушення при провадженні досудового розслідування, суд констатував, що викладені в мотивувальній частині постанови посилання слідчого на висновок експертизи від 16.05.2014р. № 108 щодо того, що не виключається можливість отримання потерпілим тілесного ушкодження з власної необережності, відсутності незацікавлених свідків, є однобічним, оскільки комісія експертів вважає можливим утворення описаної черепно-мозкової травми внаслідок нанесення удару кулаком в область голови (ділянка лівого ока). Слідчим залишено поза увагою показання свідка експерта ОСОБА_11 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень, слідчий суддя встановив, що слідчий не надав критичної оцінки показанням свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які перебувають в родинних відносинах і в основу постанови про закриття кримінального провадження взяв їх показання та показання свідка ОСОБА_8 , який є зацікавленою особою та не спростував утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 від дій ОСОБА_7 , що суперечить висновку судово-медичної експертизи, констатуючи, що необхідно більш ретельно оцінити докази.

За твердженням скаржника, фактично вимоги вказаної ухвали слідчого судді залишилися невиконаними при закритті кримінального провадження оскаржуваною постановою. Крім того слідчий не спростував показання потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_4 про те, що тілесні ушкодження потерпілому завдав саме ОСОБА_7 .

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити із викладених у ній підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали у провадженні за скаргою, приходжу до наступного висновку з такого.

В провадженні СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 16.11.2013р. за ч.2 ст.125 КК України.

Виходячи із змісту копії оскаржуваної постанови слідчого, ході досудового розслідування було встановлено, що 16.11.2013 року біля 12 години в селі Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області невідомі особи завдали тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 . Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

Постановою від 10 вересня 2016 року слідчий ОСОБА_5 закрив вказане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Зазначена постанова слідчого має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, яким слідчий повинен надати належну правову оцінку, що випливає зі змісту ч.2 ст. 9 КПК України.

Згідно п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого як процесуальний документ має бути вмотивованою, тобто містити відомості про зміст обставин у даному кримінальному провадженні, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що слідує зі змісту ст.84 КПК України.

Як вбачається з наведеного змісту оскаржуваної постанови, слідчий розглянув матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, проте, як свідчить мотивувальна частина постанови, дане кримінальне провадження було внесено до ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України, але відомості про подальшу перекваліфікацію на ч.2 у постанові відсутні.

В обґрунтування постанови слідчий послався на показання потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_7 , який заперечив нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та взагалі присутність свідка ОСОБА_4 в салоні автомобіля, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , які показали, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 не завдавав, та послався на висновок судово-медичної експертизи № 12 від 27.01.2014р., відповідно до якого у потерпілого виявлені легкі тілесні ушкодження, які, про те, не могли утворитися від падіння з висоти власного зросту, показання судово-медичного експерта ОСОБА_11 , яка підтвердила висновки судово-медичної експертизи № 12 від 27.01.2014р., висновок комісійної судово-медичної експертизи № 108 від 16.05.2014р., який встановив у потерпілого легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я та комісія експертів вважає можливим утворення описаного комплексу тілесних ушкоджень внаслідок падіння на площину з наступним ударом передньо-лівою поверхнею обличчя о неї. Слідчий також встановив наявність суперечностей в показаннях потерпілого, щодо того, що той під час допиту як потерпілого, показав завдання йому одного удару кулаком у голову та двох в ділянку черева, а в ході одночасного допиту три удари в область голови та обличчя, слідчий послався також на те, що висновками експертиз спростовано показання потерпілого щодо отримання ним двох ударів в область черевної порожнини, розбіжностей в показаннях свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 слідчим не виявлено, при цьому двох останніх свідків слідчий вважає незацікавленими свідками, оскільки вони не перебуваються в родинних відносинах і не мають зацікавленості в досудовому розслідуванні.

Також в оскаржуваній постанові слідчий встановлює, що висновки судово-медичних експертиз підтверджують наявність у потерпілого тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, СГМ, синця та садна лівого ока, а також те, що вони могли утворитися в результаті нанесення удару кулаком в область голови від не менш як одноразового прикладення травмуючої сили в ділянку обличчя та посилається на те, що встановити, звідки ж з`явилися тілесні ушкодження у потерпілого, не входить до компетенції судово-медичних експертів. З останнім твердження слідчого слід погодитися, це дійсно не входить до компетенції судово-медичних експертів, адже це має бути встановлено органом досудового розслідування. І тому, за вказаних вище обставин, не підтвердження наявності в діях будь-яких осіб складу злочину, передбаченого ст.125 КК України, як про те зазначено в оскаржуваній постанові, свідчить про передчасність закриття кримінального провадження за відсутністю складу вказаного вище кримінального правопорушення, та необґрунтованість вказаної постанови.

Крім того, як вбачається із змісту копій оскаржуваної постанови слідчого та ухвали слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.12.2015р. недоліки, встановлені зазначеною ухвалю суду в ході подальшого досудового розслідування та закриття провадження оскаржуваною постановою не усунуто. Тому доводи скарги з даного приводу є слушними, а закриття кримінального провадження за даних обставин є передчасним.

Відповідно до ст.533 КПК України, вирок, або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України, ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Зазначений перелік дій не є вичерпним, за необхідності слідчий має вчинити і інші дії, необхідність у яких виникне під час досудового слідства.

За наведених вище обставин рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, не повною мірою мотивованим та обгрунтованим, оскаржувана постанова не свідчить про всебічне, повне дослідження обставин кримінального провадження, а отже, скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу - задовольнити.

Постанову слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 10.09.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000250 скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1