У Х В А Л А
19 вересня 2016 року
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю заявника директора ТОВ «Теодора» ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заявника директора ТОВ «Теодора» ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, -
Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, мотивуючи тим, що
Проте, клопотання слідчого є такими, що за Законом не можуть бути задоволені з наступних підстав:
Арешт на банківський рахунок накласти взагалі не можливо, а тільки на кошти, які знаходяться на такому рахунку, бо рахунок не відноситься до майна, на яке можливо накладення арешту. Та у даному випадку незаконним рішенням суду було зупинено не тільки видаткові операції, але і надходження коштів, що завдало підприємству матеріальної шкоди за шість місяців арешту на 2 міліонна гривень, які є предметом цивільної справи за місцем знаходження підприємства.
Фіктивність правочинів встановлюється виключно у порядку ст. 234 ЦК України на підставі рішення суду, які відсутні у слідчого, але який стверджує про існування такого факту.
Терміни «безтоварні договори» та «безтоварні операції» не передбачені чинним законодавством України, та використовуються тільки колишніми працівниками податкових органів та міліції, які за своїми колишніми посадовими обов`язками керувалися наказом ДПА України від 18.04.2008 року № 266, який не було зареєстровано Міністерством юстиції України. Бо тільки цим службовим нормативним актом були передбачені зазначені слідчим терміни. А сам наказ ДПА України № 226 листом Міністерства юстиції України «Про незаконність наказу ДПА України від 18.04.2008 року № 266 щодо розшифровки ПЗ та ПК з ПДВ у розрізі контрагентів» від 18.06.2009 року за № 1072-09-24 було визнано неправомірним та податковому органу запропоновано привести у відповідність до чинного законодавства України та подати на реєстрацію до Міністерства юстиції України.
Незаконність застосування слідчим термінів щодо безтоварності підтверджується і викладеним у листі ДФС України від 08.04.2016 року №7862/6/99-99-19-02-02-15 щодо розгляду листа заявника з питання визнання операції безтоварною. Згідно якого ДФС України не підтвердило наявність зазначених слідчим термінів та визнало, що «відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється Міністерством фінансів України, яке затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності (п. 2 ст. 6 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні)». Тобто, виключно нормативним актом Міністерства фінансів України повинно бути надано тлумачення зазначених слідчим термінів, які відсутні.
При цьому, слідчим, в обґрунтування поданих до суду клопотань, були додані документи, які не відносяться до переліку належних доказів, визначених ст. 84 КПК України.
Посилаючись на вищевикладене, заявник просив:
- скасувати арешт з коштів ТОВ «ТЕОДОРА», які знаходяться на поточному та депозитному рахунках у ВАТ «УКРЕКСІМБАНК» у м. Миколаєві, та поновити видаткові операції з грошовими коштами та іншими цінностями, що находяться на рахунках ТОВ «ТЕОДОРА» в АТ «УКРЕКСІМБАНК» у м. Миколаєві;
- зобов`язати посадових осіб Управління Служби безпеки України в Одеській області, якими було шляхом доведення до банківської установи рішень суду накладено арешт на майно ТОВ «ТЕОДОРА», враховуючи положення постанови НБУ України від 21.01.2004 року № 22, довести до АТ «УКРЕКСІМБАНК» у м. Миколаєві рішення суду про зняття арешту коштів та поновлення видаткових операції, які знаходяться на рахунках ТОВ «ТЕОДОРА» в АТ «УКРЕКСІМБАНК» у м. Миколаєві, та отримати від цієї банківської установи довідку щодо зняття такого арешту, яку надати до суду.
В судовому засіданні заявник підтримав клопотання, наполягаючи на його задоволенні. При цьому, вказав, що юридична особа ТОВ «ТЕОДОРА» нікому не підконтрольна та не фінансує терористичні організації, в ухвалі не визначені чіткий обсяг грошових коштів, а сам арешт накладено з порушенням розумних обсягів, передбачених ст. 173 КПК України.
Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання та стверджували, що підстав для задоволення клопотання не вбачається.
Розглянувши клопотання, вивчивши надані матеріали, заслухавши заявника та прокурора, суд вважає, що клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав:
У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Цією ж нормою КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого їх захисника и законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено судом,
Законність зазначених вище ухвал Приморського районного суду м. Одеси була перевірена апеляційним судом Одеської області, згідно ухвали якого від 02 березня 2016 року, вищевказана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року про накладення арешту на всі рахунки змінена, з резолютивної частини ухвали виключено посилання «про накладення арешту на всі рахунки», даний висновок змінено «на накладення арешту на грошові кошти які знаходяться на цих рахунках». В іншій частині ухвала суду залишена без змін.
З дня винесення зазначених рішень суду жодних змін в процесуальному статусі арештованого майна не сталося, відтак суд вважає, що представник заявника фактично не навів жодних доказів, на підтвердження того факту, що арешт був накладений необґрунтовано, а також, що потреба в застосуванні цього заходу - арешту майна на даний час відпала.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що арешт на майно належне ТОВ «Теодора» було накладено обґрунтовано, а подане заявником клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167-174, 318-380 КПК Країни, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання заявника директора ТОВ «Теодора» ОСОБА_3 про скасування арешту відмовити.
Слідчий суддя: ОСОБА_1