Справа № 340/177/16-к
Номер провадження № 1-кп/340/38/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина кримінальне провадження внесене в ЄРДР №0000024 від 25.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українець, громадянина України, освіта неповно-середня, не одруженого, інваліда дитинства ІІІ групи, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,суд,-

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням в житло.

Кримінальне правопорушення вчинив за наступних обставин: разом із своїм родичем ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, з метою таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи так діяти в липні 2015 року в денну пору доби, перебуваючи на території господарства ОСОБА_7 , розміщеного в с.Стебні Верховинського району Івано-Франківської області, проникли шляхом знайденого ними ключа від вхідних дверей до належного потерпілій ОСОБА_7 житлового будинку. Перебуваючи в середині будинку ОСОБА_4 і ОСОБА_6 зламали урізний замок до комори у вказаному житловому будинку, звідки таємно викрали ТПКУ - 25 (танковий перескоп командира укорочений), тиски металеві слюсарські, сокиру столярську, металевий лом, два великі та п`ять малих рубанків, а також кухонну металеву сковороду, в результаті чого потерпілій ОСОБА_7 , було завдано майнової шкоди на загальну суму 3 470 гривень. З викраденими речами ОСОБА_4 і ОСОБА_6 з місця події втекли та розпорядилися ними на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, суду пояснив, що в липні 2015 року до його господарства в с.Стебні Верховинського району прийшов родич ОСОБА_6 , допомагати косити траву. Після закінчення роботи ОСОБА_6 запропонував йому піти до будинку потерпілої ОСОБА_7 , який знаходиться поблизу його господарства та в якому тривалий час ніхто не проживав. Погодившись на пропозицію ОСОБА_6 та прийшовши до вказаного будинку, ОСОБА_6 знайшов ключі від вхідних дверей будинку, власноручно відкрив та першим зайшов в середину будинку. За ним одразу зайшов і він. Так як комора була закрита, ОСОБА_6 вирвав ручку від дверей і відкрив комору. В коморі вони знайшли танковий перескоп командира укорочений, металеві тиски, сокиру столярську, два великі та п`ять малих рубанків, а також кухонну металеву сковороду. Дані речі забрали із собою. Крім того, обидва із ОСОБА_6 по драбині, піднялись на горище будинку, звідки ОСОБА_6 забрав 6-ти метрову трубу. Все викрадене майно розділили між собою, а саме: ОСОБА_6 собі забрав металеву трубу, два великі та п`ять малих рубанків, а інше майно забрав він, а саме: ТПКУ - 25 (танковий перескоп командира укорочений), тиски металеві слюсарські, сокиру столярську та лом. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, а справу розглядати за спрощеною процедурою в порядку ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, притензій до обвинуваченого не має, просить обрати міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази необхідно дослідити та порядок їх дослідження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази по справі в повному обсязі, оскільки про таке не заперечують учасники судового розгляду та обвинувачений, який показав, що розуміє у чому обвинувачується, фактичних обставин справи не оспорює, таке його волевиявлення є добровільним, він розуміє, що буде позбавлений права оспорювати визнанні ним обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, заяву потерпілої, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що обвинувачений своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням в житло, скоїв кримінальне правопорушення і його дії правильно кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття, відшкодування завданої шкоди, догляд за перестарілою матір`ю.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, є інвалідом дитинства ІІІ групи довічно по психіатричному захворюванні, перебуває на обліку у психіатричному кабінеті Верховинської ЦРЛ та виявляє ознаки легкої розумової відсталості (олігофренії в стані легкої вираженої дебільності), те що він проживає з перестарілою матір`ю, яка перебуває на його утриманні, злочин вчинив вперше, завдана шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а тому, покарання ОСОБА_4 необхідно призначити в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі та із застосуванням ст. 75, 76 КК України вважаючи, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, звільнити його від відбуття покарання з іспитовим строком та зобов`язати виконувати обов`язки, покладені на нього судом.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

На момент постановлення вироку діє запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а тому підстав змінювати його, суд не вбачає.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п..2,3,4 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній - особисте зобов`язання.

Речові докази: ТПКУ - 25 (танковий перескоп командира укорочений), тиски металеві слюсарські, сокиру столярну, металевий лом, повернути потерпілій ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1