АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 кримінальне провадження №0000344 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 подану на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 26 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: 04.03.2010 року за ч.3 ст. 185 КК України, 23.07.2013 року за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, визнано винуватим за ч.2 ст.289, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 286 та ст. 395 КК України і призначено покарання, а саме:
- за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 4-х років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 286 КК України у виді арешту строком на три місяці;
- за ст. 395 КК України у виді арешту строком на три місяці.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення
Провадження №11-кп/794/390/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч.2 ст.289, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 286, Суддя - доповідач: ОСОБА_9
ст. 395 КК України
менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_6 зараховано попереднє ув`язнення. Початок строку відбування покарання відраховано з 24.02.2016 року.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Згідно вироку районного суду, вніч з 23.07.2015 року на 24.07.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи у злочинній змові із особою, матеріали, якої виділені в окреме провадження, маючи злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи в готельному комплексі «М», що по вул. Шевченка, 226, у с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, за допомогою останньої потрапив до кімнати №14, де перебував ОСОБА_10 , звідки незаконно заволодів ключами від автомобіля марки «Хюндай», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та мобільним телефоном марки «Нокіа» моделі «6300», які належали останньому. В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортного засобу, ОСОБА_6 разом із особою, матеріали, якої виділені в окреме провадження, вийшли на майданчик готельного комплексу «М», де зберігались транспортні засоби та підійшли до вищевказаного автомобіля, який належав ОСОБА_11 і за допомогою ключів від автомобіля, якими попередньо останні заволоділи, потрапили до салону, де ОСОБА_6 привів двигун в робочий стан, отримавши можливість керувати автомобілем та здійснювати рух на ньому. Після цього, ОСОБА_6 та особа, матеріали, якої виділені в окреме провадження, на автомобілі «Хюндай» поїхали в м. Чернівці.

Крім цього, вніч з 23.07.2015 року на 24.07.2015 року, ОСОБА_6 , вступивши у попередню злочинну змову із особою, матеріали, якої виділені в окреме провадження, з метою крадіжки чужого майна, з корисливих спонукань, підійшли до вищевказаної готельної кімнати. В подальшому особа, матеріали, якої виділені в окреме провадження, відчинила своїм ключем двері, в результаті чого ОСОБА_6 потрапив до зазначеного приміщення, де в цей час перебував ОСОБА_12 . Надалі ОСОБА_6 , переслідуючи корисливу мету, реалізовуючи свій злочинний умисел, таємно, протиправно викрав майно ОСОБА_13 , а саме, мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «6300». З місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1500 гривень.

Далі, 24 липня 2015 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки «Хюндай-Соната», д.н.з. НОМЕР_2 , яким раніше незаконно заволодів і в салоні якого перебувала пасажирка ОСОБА_14 , допустив порушення вимог п.п.12.4 та 13.1 ПДР України, а саме, перевищив дозволену швидкість (понад 60 км/год.) в межах населеного пункту с. Мамаївці, Чернівецької області та не дотримався безпечної дистанції і безпечного інтервалу з іншими транспортними засобами, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген ЛT35», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням громадянина ОСОБА_15 , який рухався в межах своєї смуги в попутному напрямку.

Внаслідок даної ДТП, пасажиру автомобіля марки «Хюндай-Соната», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я.

Крім цього, 10.07.2015 року ухвалою Сихівського районного суду м. Львів, ОСОБА_6 за поданням адміністрації Львівської виправної колонії №48 встановлено адміністративний нагляд терміном 1 рік. Однак, ОСОБА_6 в період часу з 23.07.2015 року по теперішній час не з`являвся на реєстрацію в Кіцманський РВ УМВС України у Чернівецькій області (Кіцманського відділу поліції ГУ Національної поліції) та не перебував на обліку осіб щодо яких встановлено адміністративний нагляд.

На вказаний вирок районного суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив зменшити йому призначену міру покарання терміном на 6 місяців.

При цьому апелянт посилався на те, що підставою для оскарження вироку районного суду стала невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги апелянта не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, скориставшись правом ст. 349 КПК України, проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції було встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної матеріальної шкоди, за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та за ст. 395 КК України, як неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Також висновок районного суду про доведеність винуватості останнього у скоєнні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказів, яким дана правильна юридична оцінка і які ніким не оспорюються.

За таких обставин, висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то районним судом в достатній мірі були дотримані вимоги ст. 65 КК України.

Так, згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 було враховано ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема, що останній не працював, не перебуває у шлюбі, проживав за місцем реєстрації, на спеціальних обліках не значився, відношення його до скоєного, визнання винуватості в повному обсязі, його вибачення у потерпілих.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом визнано щире каяття, а також на підставі ст. 66 ч.2 КК України судом визнано його молодий вік.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши всі вищенаведені обставини справи, а також вимоги ч.1 ст.69 КК України (за ч.2 ст. 289 КК України), обґрунтовано прийшов до висновку про наявність у справі кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, на думку колегії суддів, вірно прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

Посилання апелянта в апеляції на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_6 .

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.289, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 286 та ст. 395 КК України без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_9
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя