Справа № 289/429/16-к
Номер провадження 1-кп/289/57/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше судимого :

- 18.03.2008 року Коростеньським міськрайонним судом Житомирської області по ч.3 ст. 185 КК України на строк 3 роки позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 15.03.2010 року Бородянським районним судом Київської області по ч.3 ст. 187 КК України на строк 7,6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання від 18.03.2008 року, остаточно призначено покарання 7 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 23.10.2014 року звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном 1 рік 10 місяців 28 днів
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за злочини проти власності, маючи судимості не знятими і не погашеними у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно скоїв злочин середньої тяжкості за наступних обставин.

Так, в ніч на 14.09.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою між собою, реалізовуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна та використовуючи для цього автомобіль «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхали до житлового масиву по вул. Незалежності в м. Радомишлі Житомирської області, де поряд з будинком №8 побачили автомобіль марки «ВАЗ-21013» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 і шляхом підбору ключа відкрили дверці зазначеного автомобіля та капот, звідки таємно викрали : авто магнітолу марки «Ріоneer» - вартістю 1150 грн., акумуляторну батарею потужністю 60 АН - вартістю 1350 грн., гальмівну рідину марки «Нєва» об`ємом 1 літр вартістю 50 грн., рідину «ТАП-17» об`ємом 1 літр вартістю 48 грн., чоловічу барсетку вартістю 200 грн.

Зазначеним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпорядилися на власний розсуд, заподіявши власнику ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2798 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи повторно в ніч на 18.11.2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , справа відносно якого виділена в окреме провадження та розглянута судом, за попередньою змовою між собою, використовуючи автомобіль «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхали до житлового масиву по вул. Незалежності в м. Радомишлі Житомирської області, де поряд з будинком №1 побачили автомобіль марки «ВАЗ-21070» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 і шляхом підбору ключа викрали з цього автомобіля : акумуляторну батарею «Westa 60 AH» - вартістю 1350 грн., заподіявши власнику ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В цю ж ніч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , не припиняючи свою злочинну діяльність та перебуваючи за вказаною вище адресою побачили автомобіль марки «ВАЗ-21070» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , знову шляхом підбору ключа відкрили дверцята автомобіля та викрали з нього авто магнітолу марки «Ріоneer» - вартістю 1150 грн., після чого, відкривши кришку бака злили з бака 5 літрів бензину марки А-95 вартістю 18.50 грн. за 1 літр, заподіявши власнику автомобіля ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1242 грн. 50 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно в ніч на 29.11.2015 року використовуючи автомобіль «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до житлового масиву по вул. Незалежності в м. Радомишлі Житомирської області, де поряд з будинком №2 побачив автомобіль марки «ВАЗ-21061» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_11 і шляхом підбору ключа до багажного відділення викрав з цього автомобіля : автомобільний домкрат на загальну підйомну масу 3 тони - вартістю 300 грн., балонний ключ вартістю 150 грн., два натяжні ремені до автомобіля ВАЗ вартістю 35 грн. за один, ручний насос вартістю 150 грн., запасне колесо, металевий диск радіусом 13 вартістю 400 грн. та гумову шину радіусом 13 вартістю 700 грн., заподіявши власнику ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1770 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і підтвердив, що злочини ним були вчинені при фактичних обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому пояснив, що він у вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та застосувати до нього статтю 69 КК України.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, цивільні позови не заявляли.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Враховуючи зазначені положення Конвенції, думку учасників судового провадження, суд визнав за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілих.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні даного кримінального правопорушення, його винуватість доводиться дослідженими безпосередньо в ході судового розгляду доказами, які є належними та допустимими, а саме :

- протоколом огляду від 14.09.2015 року місця вчинення кримінального правопорушення по факту крадіжки з автомобіля ОСОБА_7 території поблизу будинку АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду від 18.11.2015 року за фактом крадіжки акумулятора за адресою : АДРЕСА_3 у ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду від 18.11.2015 року за фактом крадіжки акумулятора за адресою : АДРЕСА_3 у ОСОБА_10 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2015 року за яким ОСОБА_4 розповів за яких обставин ним було вчинено крадіжки;

- повідомленнями, з яких вбачається, що по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 було оголошено в державний розшук і з 11.02.2016 року по 13.02.2016 року проводились розшукові дії;

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, з якого вбачається, що власником автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 являється ОСОБА_12 ;

- довідками про вартість викраденого майна;

- протоколом затримання від 12.03.2016 року.

Діючи в межах пред`явленого обвинувачення та оцінюючи фактичні обставини, встановлені на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, доказів для того щоб зробити такий висновок достатньо.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеними вище фактами за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно до ст.337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він : раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів; офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання та місцем відбування попереднього покарання характеризується позитивно; одружений, має малолітню дитину; інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, та визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

В той же час суд критично оцінює зазначені прокурором та захисником як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини щире каяття ОСОБА_4 .

Щире каяття повинно бути діяльним, супроводжуватися сприянням розкриттю і розслідуванню злочину, відшкодуванням заподіяної шкоди та іншими позитивними діями, підтверджуючими глибоке каяття і усвідомлення протиправності своєї поведінки - такого судом не встановлено. Як свідчать обставини справи та особа обвинуваченого, він лише підтверджував вчинення злочину, будучи викритим міліцією, деякий час знаходився в розшуку. Як убачається з історій його судимостей, він вже переконував суд у своєму щирому каятті і виправленні, що враховувалося як пом`якшуюча покарання обставина при призначенні покарань. До нього в 2008 році застосовувалося звільнення від покарання з випробуванням, в період якого він вчинив новий умисний особливо тяжкий злочин, за що був засуджений до реального позбавлення волі, до ОСОБА_4 застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і в невідбутий період він вчиняв нові умисні злочини проти власності, таким чином останній зловживав довірою суду до нього та не виправдовував її. Все це не зупинило ОСОБА_4 від вчинення нового злочину і свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, та необхідність у його ізоляції.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Достатніх підстав для застосування правил ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинений злочин є злочином середньої тяжкості, враховує те, що в суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, матеріальна шкода потерпілим не відшкодована, тому покарання необхідно призначити у межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Внаслідок того, що має місце сукупність вироків (15.03.2010 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 3 ст. 187 з урахуванням ст. 71 КК України до 7 років 9 місяців позбавлення волі, а 23.10.2014 року звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном 1 рік 10 місяців 28 днів), суд вважає за необхідне до покарання, призначеного ОСОБА_4 за новим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком в порядку ст.71 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за вчинене, для виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на покарання, що призначається обвинуваченому та запобігання спробам переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, належить залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 12.03.2016 року - з моменту його затримання, при цьому на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у справі заявлено не було, арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349,368-371,373-374, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Радомишльського районного суду від 15.03.2010 року визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.
Термін відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання - тобто з 12.03.2016 року.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 час його перебування під вартою у відбування призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з часу затримання і до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1