Справа №591/6571/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/118/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2016 року, якою частково задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УРКП СОП та ПК прокуратури Сумської області про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою та обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишити житло цілодобово, -

ВСТАНОВИЛА:
До Зарічного районного суду м. Суми звернувся слідчий в ОВС СВ УРКП СОП прокуратури Сумської області з клопотанням узгодженим з прокурором про зміну підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою, визначивши розмір застави у розмірі 300 розмірів мінімальної заробітної плати, з покладенням обов`язків в разі внесення застави: не відлучатися із м. Суми, де він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора, суду; прибувати до слідчого прокуратури Сумської області ОСОБА_9 із встановленою періодичністю о 14 год. кожної п`ятниці протягом усього часу проведення досудового слідства; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю; утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Дане клопотання слідчий обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, також тим, що ОСОБА_8 ухилявся від явки до слідчого і суду, чинив тиск на учасників процесу.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2016 року клопотання слідчого задоволено частково і підозрюваному ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на домашній арешт із забороню залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням обов`язків:

-не відлучатися із м. Суми, де він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-прибувати до слідчого прокуратури Сумської області ОСОБА_9 із встановленою періодичністю о 14 год. кожної п`ятниці протягом усього часу проведення досудового слідства;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-носити електронний засіб контролю;

-утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 зазначає, що своїм рішенням про зміну запобіжного заходу слідчий суддя фактично позбавив його права на захист. Також слідчий суддя необґрунтовано прийшов до висновку про поважність причин його неявки до слідчого 29.02.2016, 01.03.2016 та 11.03.2016, адже він дійсно був 29.02.2016 на робочому місці де у нього виникла гостра необхідність у оперативному втручанні, від якого він відмовився, але він в цей період проходив медичне обстеження,здавав аналізи, знімав шви і про це знав слідчий, але в супереч цьому слідчий допитував в цей час свідка ОСОБА_16 , яка надавала не правдиву інформацію. Під час проведення досудового слідства він весь час з`являвся до слідчого і надавав відповідні покази. Крім цього, він не наділений правом відстороняти самого себе від посади, а тому не міг виконати ухвалу суду щодо відсторонення його від посади, що вплинуло на рішення суду щодо зміни запобіжного заходу. Також на його думку не може слугувати підставою для взяття його під домашній арешт той факт, що він не запрошувався на засідання Комітету ВРУ з питань науки і освіти. Таким чином він просить скасувати ухвалу слідчого судді про зміну відносно нього запобіжного заходу та прийняти нову ухвалу якою відмовити у задоволенні даного клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин справи та суть поданої апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та прохали скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Згідно статті 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять, надані сторонами кримінального провадження, докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що в клопотанні слідчого, поданому до суду першої інстанції, не наведено належних обґрунтувань на підтвердження того, що саме найбільш суровий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути застосований для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, та що це не забезпечать більш м`які запобіжні заходи, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування до Шульги такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

В той же час колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд змінивши йому запобіжний захід на домашній арешт цілодобово, порушив його право на захист, не взяв до уваги його твердження про поважність причин неявки до слідчого, так як він проходив медичні обстеження, виходячи з наступного.

Апеляційним переглядом встановлено, що предметом досудового розслідування кримінального провадження №000761 є внесення, на підставі вказівок ОСОБА_8 , співробітниками відділу кадрової роботи Сумської ОДА, до цих офіційних документів відомості про те, що 14.07.2014 року, з 16.07.2014 року по 18.07.2014 року та з 21.07.2014 року по 25.07.2014 року ОСОБА_8 відбував у службове відрядження до м. Київ для вирішення службових питань у центральних органах влади; отримання ОСОБА_8 в період перебування за межами України з приватною метою та, у зв`язку з цим, протягом часу не виконання службових повноважень народного депутата України та голови Сумської ОДА, з 11.07.2014 року по 27.07.2014 року - 4657,26 грн. - заробітної плати народного депутата України за шість робочих днів; заволодіння ОСОБА_8 , ввівши ОСОБА_10 в оману та зловживаючи його довірою, грошовими коштами в сумі 1272856,80 грн.

27.01.2016 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Після застосування 27.01.2016 до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання він викликався слідчим суддею на 17.02.2016 для прийняття участі в судовому засіданні щодо розгляду питання про відсторонення ОСОБА_8 від посади, однак в судове засідання підозрюваний не з`явився і визнав цю обставину в судовому засіданні.

Також на думку колегії суддів суд вірно надав оцінку поясненням сторони захисту на обґрунтування неявки ОСОБА_17 в судове засідання 17.02.2016р та необхідністю явки його в цей день на засідання Комітету ВРУ з питань науки, і що такі пояснення не відповідають фактичним обставинам справи. Доказів в обґрунтування наявності поважних причин неявки в судове засідання не було надано, а Шульга на засідання Комітету ВРУ не запрошувався.

Пояснення ОСОБА_8 щодо розладу шлунку також не підтвердилось відповідними документами.

Таким чином суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що 17.02.2016 року ОСОБА_8 без поважних причин не з`явився в судове засідання для розгляду питання про відсторонення його від посади, чим порушив застосований до нього раніше запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Щодо неявок підозрюваного ОСОБА_8 до слідчого 29.02.2016, 01.03.2016 та 11.03.2016, то суд першої інстанції вірно вказав на те, що поважною причиною неприбуття особи на виклик зокрема є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням за умови неможливості залишити цей заклад, але зважаючи незначний термін лікування ОСОБА_8 , тобто захворювання було незначним, те, що він відмовився від оперативного втручання 29.02.2016 та можливість зняття швів на іншу дату або в іншому медичному закладі, поважність причин неявки ОСОБА_8 29.02.2016, 01.03.2016 та 11.03.2016 викликає сумніви, а також він виконував певну роботу, що підтверджується показами свідка ОСОБА_16 (а.с.74-75) та копією диплому (а.с. 25).

Також судом враховано той факт, що ОСОБА_8 незаконно впливав на свідків, під час телефонної розмови вів бесіду про негайне звільнення особи, яку він запідозрив у наданні інформації відносно нього до прокуратури, та можливе зловживання ОСОБА_8 зі зверненнями до лікаря, що підтверджується протоколом про результати зняття інформації з телекомунікаційних мереж (а.с. 18) та протоколами допиту ОСОБА_11 (а.с. 19-20) і ОСОБА_18 (а.с.21-22).

Таким чином колегія суддів погоджується з позицією суду, що підозрюваний ОСОБА_8 порушив раніше застосований до нього запобіжний захід, а тому є необхідність застосувати до нього більш жорсткого запобіжного заходу.

З наданих матеріалів також встановлено, що ОСОБА_17 має постійне місце реєстрації та мешкання, тісні соціальні зв`язки, проживає разом з сім`єю, має низку захворювань, раніше не судимий. Наявність повідомленої Шульзі підозри у вчиненні злочинів та визнання судом існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України, як на обґрунтовану підставу обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права, а відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно до принципів та положень вітчизняного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позиція прокурора є неприйнятною, оскільки зазначені ним відомості можуть обґрунтовувати лише підставу застосування запобіжного заходу як такого, а тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, визначені у ст. 177 КПК, та при розгляді такого клопотання, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що слідчим суддею і було дотримано.

У зв`язку з викладеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування щодо ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Ухвала суду, як вбачається з тексту судового рішення, є належно обґрунтованою та вмотивованою. Порушень вимог кримінального процесуального Закону, які б слугували підставою для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів, в ході перевірки матеріалів провадження не виявлено.

Отже, ухвала слідчого судді є законною і підстав для задоволення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 , не існує.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2016 року, якою частково задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УРКП СОП та ПК прокуратури Сумської області про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4