Єдиний унікальний номер 234/4304/16-к
Номер провадження 11-сс/775/140/2016

УХВАЛА
11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 18 березня 2016 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, громадяна України, з неповною вищою освітою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обох ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого поліцейським Костянтинівського ВП Артемівського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, мешкає в АДРЕСА_1 , реєстрація в АДРЕСА_2

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України, за фактом сприяння діяльності терористичної організації.
Повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України було вручено ОСОБА_8 16 березня 2016 року.
16 березня 2016 року до Краматорського міського суду надійшло клопотання старшого слідчого 1-го СВ СУ прокуратури Донецької області ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 18 березня 2016 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вказав на відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , оскількі підозра ґрунтується лише на показах свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, поясненнях потерпілого ОСОБА_14 , а також на висновку експертизи від 10.03.2016 року за № 95. Будь-яких інших даних стороною обвинувачення суду не було надано. Крім того, наведені стороною обвинувачення ризики спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Так, сторона обвинувачення посилалась на наявність двох ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідка та інших учасників кримінального провадження. Проте, незважаючи на наявність, на думку сторони обвинувачення, такого ризику як можливість переховуватись від органів досудового слідства, ОСОБА_15 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, самостійно прибув на розгляд клопотання до суду 17 березня і 18 березня 2016 року. Крім того встановлено, що жодного впливу на потерпілого та на свідків не відбувається, про що пояснив потерпілий ОСОБА_14 , котрий зазначив, що до нього ніхто не приходив і нічого не просив змінити в показах.
Зазначена ухвала слідчого судді оскаржена в апеляційному порядку прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яка просить її скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначила, що висновок слідчого судді про відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 є поспішним та необґрунтованим. Стороною обвинувачення надано вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які судом необґрунтовано не прийнято до уваги. В той же час, судом взято до уваги показання свідків, які працювали разом із ОСОБА_8 та є заінтересованими особами. Зазначає, що посилання суду на той факт, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не може свідчити про їх заінтересованість у кримінальному провадженні з огляду на обставини вчинення ОСОБА_8 злочину. Також зазначає, що судом залишено поза увагою той факт, що вже під час розгляду клопотання в суді до потерпілого ОСОБА_14 застосовано вплив з боку ОСОБА_8 шляхом використання ним свого службового становища, що виразилося в негативній увазі та тиску на потерпілого через опитування сусідів працівниками Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП України в Донецькій області, що проводилося без належних на те підстав. Вказує, що судом не взято до уваги реальність ризику ухилення ОСОБА_8 від кримінального переслідування та можливості його виїхати за межі юрисдикції органу досудового розслідування, що підтверджується наближеністю місця мешкання підозрюваного та місця проведення досудового розслідування до території, яка тимчасово не контролюється державними органами влади України. В умовах проведення антитерористичної операції зростає ймовірність та можливість його переховування від органів слідства та суду. Судом також залишено поза увагою той факт, що діючим працівником правоохоронного органу вчинено злочин підвищеної соціальної небезпеки - сприяння діяльності терористичної організації, що посягає на територіальну цілісність та недоторканість держави.
Заслухавши суддю доповідача, прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, вислухавши підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків , а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
В клопотанні про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий зазначив наявність двох ризиків, а саме, що він, використовуючи можливість вільно пересуватися та коло своїх знайомих в системі правоохоронних органів, може впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення покарання за скоєні ним кримінальні правопорушення, а також переховуватися від органів досудового слідства та суду.
Проте, доказів, що ці ризики мають місце з боку підозрюваного ОСОБА_8 ні слідчим, ні прокурором не надано.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу в тій частині, що підозрюваний ОСОБА_8 може впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення покарання за скоєні ним кримінальні правопорушення, прокурор вказав на те, що вже під час розгляду в суді клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, до потерпілого ОСОБА_14 застосовано вплив з боку ОСОБА_8 шляхом використання ним свого службового становища, що виразилося в негативній увазі та тиску на потерпілого через опитування сусідів працівниками Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП України в Донецькій області, що проводилося без належних на те підстав.
Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, потерпілий ОСОБА_14 на запитання суду щодо впливу на нього пояснив, що особисто до нього ніхто не приходив та ніяк не впливав на нього. Сусіди йому повідомили, що приходив дільничний та з`ясовував у сусідів чи вживає він алкогольні напої, наркотики та які стосунки в його родині. Крім того, перевірка з даного факту слідчим не проводилася, тому твердження прокурора нічім не підтверджується.
Доводи прокурора щодо реальності ризику ухилення ОСОБА_8 від кримінального переслідування та можливості його виїхати за межі юрисдикції органу досудового розслідування, що підтверджується наближеністю місця мешкання підозрюваного та місця проведення досудового розслідування до території, яка тимчасово не контролюється державними органами влади України, та те, що в умовах проведення антитерористичної операції зростає ймовірність та можливість його переховування від органів слідства та суду нічим ані в суді першої інстанції ані у судовому засіданні апеляційного суду не підтвердились.
Крім того, ОСОБА_15 продовжує працювати на посаді старшого сержанта поліції Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП України в Донецькій області, за місцем роботи йому надали позитивну характеристику. Підозрюваний самостійно прибував на розгляд клопотання до місцевого та апеляційного суду. ОСОБА_16 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційної скарзі доводи та підстави, з яких сторона обвинувачення просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
При апеляційному розгляді будь-яких порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: