Справа № 509/914/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2016 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :
судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, холостого, маючого на утриманні малолітнього брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
4 грудня 2015 року, приблизно о 11:00 годині, ОСОБА_6 , умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на території складської бази за адресою : АДРЕСА_2 , під час розвантажування автомобілю марки «МАN» д/з НОМЕР_1 , таємно намагався викрасти 53 одинці джинсових брюк марки «LDM Jeans», вартістю 96,44 грн. за одну пару, на загальну суму 5111,32 грн., які належать потерпілому ОСОБА_7 , однак, з підстав, які не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, так як був затриманий на місці скоєння злочину робітниками поліції.

Вину свою ОСОБА_6 визнав повністю, показав суду, що скоїв злочин при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного ним злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Бурдюжа, скоїв замах на таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_7 , однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з підстав, які не залежали від його волі, а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його вік, особу винного, щире каяття, позитивну характеристику, відсутність матеріальної та моральної шкоди, а також знаходженні на його утриманні малолітнього брата, 2007 р.н., якому розпорядженням Малиновської райадміністрації Одеської міськради від 22.07.2009 р. № 390/01-06 надано статус дитини-сироти і розпорядженням Малиновської райадміністрації Одеської міськради від 24.07.2009 р. № 460/01-06 Бурдюжа призначений опікуном над малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_6 повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі, однак його виправлення, на думку суду, можливо без ізоляції від суспільства, тобто із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цю інспекцію для реєстрації, повідомляти інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Суддя ОСОБА_1