Справа № 583/3416/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2016 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого-судді слідчого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

особи, що звернулася із скаргою, ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка скаргу

ОСОБА_6 від 08.11.2016 року
на бездіяльність прокурора
в с т а н о в и в:
08.11.2016 року до суду звернувся ОСОБА_7 із скаргою. Вимоги мотивував тим, що він є заявником у кримінальному провадженні № 0001318 від 02.10.2013 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 358 КК України. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вкрай повільно. За його зверненням до Охтирської місцевої прокуратури йому повідомлено, що досудове розслідування триває, вживаються заходи до всебічного, повного та неупередженого встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, заслухано на оперативній нараді при керівнику місцевої прокуратури та процесуальним керівником слідчому дані письмові вказівки. Хід досудового розслідування перебуває на контролі в Охтирській місцевій прокуратурі. ОСОБА_7 зазначав, що бездіяльність прокурора полягає у нездійснення на досудовому розслідування в тому числі інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Під іншими діями ОСОБА_7 розуміє вчинення дій для завершення досудового розслідування, вручення підозри, складання обвинувального акту з реєстром і направленні їх до суду.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_7 просив визнати бездіяльність Охтирської місцевої прокуратури щодо нездійснення заходів до всебічного, повного та неупередженого встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав вимоги за скаргою у повному обсязі, він та його захисник уточнили, просили визнати бездіяльність прокурора-процесуального керівника у кримінальному провадженні, яким є прокурор ОСОБА_8 . Захисник зазначив, що з відповіді заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 від 23.09.2016 року на адресу ОСОБА_4 незрозуміло, які слідчі дії, в тому числі, прокурором, здійснені у кримінальному провадженні, аби досудове розслідування стало більш ефективним і дійшло до закінчення. Вважали поважною причину пропуску строку для звернення до суду із скаргою, який необхідно поновити, оскільки ОСОБА_7 вважав, що скарга на бездіяльність прокурора має бути подана після отримання ним відповіді з вищестоящої прокуратури.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти вимог за скаргою, пославшись на безпідставність її вимог, вважав, що ним здійсненні всі необхідні дії для ефективного розслідування кримінального правопорушення, слідчий притягнутий до дисциплінарної відповідальності і йому надані письмові вказівки прокурором. Через відмову суду у наданні дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні слідчий і прокурор позбавлені можливості передати матеріали кримінального провадження для проведення судової почеркознавчої експертизи. Зазначав, що чинним КПК України не встановлені строки пред`явлення підозри у кримінальному провадженні, а оскільки на даний час підозра не вручена, то строки досудового розслідування невизначені. Стверджував, що ОСОБА_7 безпідставно звернувся до суду із скаргою, оскільки оскарження недотримання розумних строків має здійснюватися до прокурора вищого рівня. Також вважав, що порушено строк звернення до суду із скаргою, для поновлення якого відсутні підстави.
Суд проаналізувавши доводи за скаргою, надані до неї докази, матеріали кримінального провадження № 0001318 від 02.10.2013 року, врахувавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, виходив з наступного:
Встановлено, що 02.10.2013 року за № 0001318 за правовою кваліфікацією ст. 368 ч. 1 КК України внесено заяву ОСОБА_4 від 25.09.2013 року до прокурора Охтирської міжрайонної прокуратури про те, що невстановлена особа підробила договір про розірвання договору дарування будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Органом досудового розслідування визначено Охтирський ВП ГУ НП в Сумській області і в цей же день розпочато досудове розслідування.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні на даний час покладено на прокурорів Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 .

Письмові вказівки слідчому у кримінальному провадженні надавалися процесуальним керівником-прокурором 22.10.2013 року, 27.12.2013 року слідчим складено план проведення досудового слідства та оперативно-розшукових заходів, 27.12.2013 року та 23.01.2014 року призначені судово-почеркознавчі експертизи.

Для здійснення слідчих дій 05.11.2013 року власний примірник договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку був переданий ОСОБА_11 слідчому.

За клопотанням слідчого 31.12.2013 року нотаріусом добровільно надано договір дарування земельної ділянки від 21.07.2013 року № 1197 та договір про розірвання договору дарування будинку, посвідченого 21.07.2013 року № 1196.

20.02.2014 року і 24.11.2014 року у кримінальному провадженні проведено судово-почеркознавчі експертизи, про що складено висновки.

26.12.2016 року ОСОБА_7 подав заяву про до Охтирського МВ УМВС України в Сумській області про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про внесення невстановленою особою 21.07.2013 року недостовірних даних і підроблення підписів в журналі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_12 у зв`язку з посвідченням договору про розірвання договору дарування.

Вказана заява була зареєстрована в Журналі єдиного обліку Охтирського МВ 26.12.2014 року за № 5460 та приєднана слідчим до кримінального провадження № 0001318.

Постановою слідчого від 20.11.2015 року призначено судово-почеркознавчу експертизу, яка на даний час не проведена через відсутність у кримінальному провадженні оригіналу Журналу нотаріальних дій за 2013 рік, що знаходиться у приватного нотаріуса Охтирського нотаріального округу ОСОБА_12 .

Перевіряючи заперечення прокурора про те, що судом відмовлено у наданні дозволу на обшук за місцем здійснення діяльності нотаріусом ОСОБА_12 , суд встановив, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.08.2015 року у справі № 583/2697/15-к відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про дозвіл на обшук в квартирі АДРЕСА_2 , з мотивів невідповідності клопотання вимогам ст. 234 КПК України, а саме: відсутності доказів про належність приміщення, де планувалося проведення обшуку, та неналежне оформлення поданих доказів.

Після ухвалення вказаного вище рішення суду слідчим чи прокурором не вживалися заходи до усунення недоліків та повторного ініціювання питання про дозвіл на обшук.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.07.2016 року у справі № 583/2363/16-к слідчий був зобов`язаний розглянути клопотання ОСОБА_4 від 14.07.2016 року про витребування для огляду журналу реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік, оригіналу договору про розірвання договору дарування від 20.07.2013 року, однак надані суду матеріали кримінального провадження не містять відомостей про виконання слідчим вимог за ухвалою суду.

19.07.2016 року та 23.09.2016 року процесуальним керівником у кримінальному провадженні-прокурором Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_13 надані вказівки слідчому щодо проведення слідчих дій зі строком виконання, відповідно, до 19.08.2016 року та до 30.10.2016 року. Відомостей про результат виконання слідчим вказівок прокурора матеріали кримінального провадження не містять.

20.10.2016 року слідчий у кримінальному провадженні притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

З наданого ОСОБА_11 листа від 23.09.2016 року вбачається, що на його звернення, прийняте з особистого прийому керівником Охтирської місцевої прокуратури 29.08.2016 року, заступник керівника Охтирської місцевої прокуратури повідомив ОСОБА_4 про те, що у кримінальному провадженні вживаються заходи до всебічного, повного та неупередженого встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, слідчому надані вказівки, ініціюватиметься питання про притягнення слідчого до дисциплінарної відповідальності.

З поданої ОСОБА_11 скарги вбачається, що фактично ним оскаржується бездіяльність прокурора, наслідком якої є неефективне досудове розслідування кримінального провадження протягом тривалого часу.

Суд не погоджується з доводами прокурора про непідвідомчість скарги ОСОБА_14 . Охтирському міськрайонному суду Сумської області, оскільки ОСОБА_7 на даний час перебуває в статусі заявника, а право на оскарження недотримання розумних строків відповідно до ст. 308 КПК України має потерпілий, підозрюваний, обвинувачений.

Вирішуючи вимоги за скаргою ОСОБА_4 , зважаючи на відсутність належного законодавчого врегулювання питань захисту прав заявника у кримінальному провадженні, в якому підозра не пред`явлена, і є очевидним, що досудове розслідування занадто тривале, суд вважає правомірним розглянути скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, під час розгляду якої суд спирається на положення ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 8, 9 КПК України.

Судом також врахована практика Європейського суду по правах людини, викладена в рішеннях «Меріт проти України» від 30.03.2004 року (п. 62), «Ткачов проти України» від 13.12.2007 року (п. 35), в яких зазначено, що оскарження до прокуратури вищого рівня як засіб юридичного захисту не може розглядатись як "ефективний" та "доступний", оскільки статус прокурора в національному праві та його участь в кримінальному провадженні не надають відповідних гарантій незалежного та безстороннього розгляду скарг заявника.

Крім того, у справі «Перез проти Франції» від 12.02.2004 року ЄСПЛ вказав, що гарантії, котрі містяться у статті 6 Конвенції, стосуються також особи, яка звертається із заявою про відкриття кримінальної справи. ЄСПЛ наголосив, що «право вимагати обвинувачення третіх сторін або засудження їх за злочини не може формулюватися незалежно: воно має бути невіддільним від здійснення потерпілим свого права за національним правом порушувати провадження, яке є цивільним за своїм характером (навіть якщо це здійснюється лише для того, щоб отримати символічне відшкодування чи захистити цивільне право). Такий підхід відповідає необхідності захисту прав потерпілих та забезпеченню належного їм місця у кримінальному провадженні».

Відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Згідно ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Письмові вказівки прокурора органам, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, надані в межах повноважень, є обов`язковими для цих органів і підлягають негайному виконанню.

Статтею 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Серед повноважень прокурора, встановлених цією статтею, передбачено, зокрема, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь яких доказів щодо розмежування повноважень процесуальних керівників у кримінальному провадженні, а в розумінні ст. 36 КПК України прокурори користуються рівними правами, суд вважає правомірним посилання захисника про оскарження бездіяльності прокурора ОСОБА_3 .

З огляду на встановлені фактичні дані у кримінальному провадженні № 0001318 від 02.10.2013 року, оцінюючи спосіб здійснення прокурором своїх повноваженьсуд дійшов висновку, що досудове розслідування в указаному кримінальному провадженні здійснювалося непослідовно, процесуальні дії слідчим вчинялися несвоєчасно, вибірково, з періодами неактивності, що вказує на його неефективність через бездіяльність прокурора. Не в повній мірі дотримавшись норм законів, що регулюють службові повноваження у кримінальному провадженні, прокурором не здійснено процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме: не здійснено контроль за своєчасністю здійсненням слідчим слідчих дій, в тому числі, виконанням власних вказівок; будучи достовірно поінформованим про неефективність досудового розслідування протягом тривалого часу, не вжито заходів щодо особистого проведення слідчих дій, чи відводу слідчого, тощо.

Інші заперечення прокурора на доводи ОСОБА_4 не спростовують висновків суду.

Кримінальне провадження до цього часу не сформоване належним чином, документи у ньому не описані, не прошиті і не пронумеровані, що позбавляє суд можливості визначитися з приводу повноти здійснення слідчим і прокурором інших повноважень у кримінальному провадженні.

За приписами ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Перевіряючи питання про дотримання ОСОБА_11 вимог ч. 1 ст. 304 КПК України, суд вважає, що процесуальний строк пропущений ним без поважних причин, а приведені ним доводи не свідчать про протилежне.
Суд дійшов висновку, що мотиви, якими ОСОБА_7 обґрунтував скаргу на бездіяльність прокурора, відповідають приписам чинного законодавства і Кримінального процесуального Кодексу України, знайшли підтвердження дослідженими судом і оціненими критично матеріалами кримінального провадження, однак скарга подана до суду з порушенням визначеного законом процесуального строку і суд не знаходить законних підстав для його поновлення.

Таким чином, маються визначені п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України підстави для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_14 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 17, 25 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями ЄСПЛ «Перез проти Франції» від 12.02.2004 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, «Ткачов проти України» від 13.12.2007 року, ст.ст. 8, 9, 28, 36, 303, 304, 306, 307 КПК України, суд -

у х в а л и в:
В задоволенні вимог за скаргою ОСОБА_6 від 08.11.2016 року на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0001318 від 02.10.2013 року за правовою кваліфікацією ст. 368 ч. 1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-слідчий Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_15
Повний текст ухвали виготовлений і проголошений 17.11.2016 року о 13.30 год.