Справа № 362/7698/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/165/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 19.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 квітня 2016 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_7 ,
її представника адвоката: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого водієм в ТОВ Хлібокомбінат «Кулиничі» в с. Крушинка, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, зобов`язавши його повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції,

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у вироку, у вересні 2015 (точної дати не встановлено), ОСОБА_9 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 , та в якій він проживав з її дозволу разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 .

Під час проживання у вказаній квартирі ОСОБА_9 виявив, що в шафі в кімнаті ОСОБА_7 зберігаються ювелірні вироби із золота, що належать власниці квартири ОСОБА_7 . Після цього у ОСОБА_9 виник намір на таємне викрадення чужого майна, а саме ювелірних виробів, що належать ОСОБА_7 та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а також тим, що він має вільний доступ до кімнати, в якій проживає ОСОБА_7 , здійснив крадіжку золотих виробів.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_9 золоті вироби здав до ломбардів, що розташовані в м. Василькові, чим потерпілій ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 20 969 грн. 46 коп.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання у виді позбавлення волі. Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що призначене покарання ОСОБА_9 не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого і є явно несправедливим за його м`якістю. Крім того до теперішнього часу обвинувачений не відшкодував їй і частину матеріальної шкоди. Тому, на думку потерпілої, ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 наголошує, що суд у вироку невірно вказав місце вчинення кримінального правопорушення, а саме квартира АДРЕСА_4 , де і було вчинено вказаний злочин.

Заслухавши доповідача, потерпілу та її представника адвоката в підтримку апеляційних вимог, прокурора та обвинуваченого, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у зазначених у вироку злочинних діях та правильність юридичної кваліфікації скоєного ним за ч. 1 ст. 185 КК України ніким не оспорюється, тому колегія суддів перевіряє вирок суду в межах апеляційної скарги згідно з ст. 404 КПК України, тобто стосовно призначеного покарання, тим більше, що дане провадження розглянуто у відповідності до ст. 349 КПК України.

Як вбачається із вироку, призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, а саме: ОСОБА_9 вперше притягнувся до кримінальної відповідальності, вчинений ним злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, у скоєному щиро розкаявся, позитивно характеризується, має малолітню дитину. Тому твердження апелянта про те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого і є явно несправедливим за його м`якістю суперечить фактичним обставинам, оскільки обраний судом самий суворий вид покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, тобто у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, як за видом так і за розміром не можна вважати явно несправедливим внаслідок його м`якості в контексті ст. 414 КПК України.

Беручи до уваги наведене вище, а також те, що за наявності пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття та при відсутності обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим застосування судом першої інстанції щодо ОСОБА_9 ст. 75 КК України, тому апеляційну скаргу потерпілої залишає без задоволення.

Твердження потерпілої в апеляційній скарзі про невідшкодування обвинуваченим завданих їй збитків є слушними, проте потерпіла ОСОБА_7 цивільний позов до ОСОБА_9 не заявляла, має таке право і нині, тому колегія суддів даний факт не вважає підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.

Що стосується помилки у вироку щодо номеру квартири потерпілої, то це є явно опискою, котру суд може виправити на підставі ст. 379 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: