Справа № 201/3992/16-к
Провадження № 1-кс/201/2417/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 30 січня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000838 від 23.10.2015, -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить поновити строк на подання скарги та скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000838.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування.

ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглянути справу за його відсутності, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор надав для вивчення у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000838, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду скарги за його відсутності.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування №0000838, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом встановлено, що 23.10.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2015 до ЄРДР було внесено відомості за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення за №0000838 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 30 січня 2016 року кримінальне провадження №0000838, відомості стосовно якого були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю у діях посадових осіб УМВС України на Придніпровській залізниці ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 30 січня 2016 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 30 січня 2016 року висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення посадовими особами УМВС України на Придніпровській залізниці зазначеного кримінального правопорушення. Проте, суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_3 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Про необґрунтованість постанови слідчого прокуратури від 30 січня 2016 року також свідчить те, що оскаржувана постанова не містить аналізу та належної оцінки здобутим під час досудового розслідування доказам.

Так, оскаржуваною постановою прокурор прийняв рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях посадових осіб УМВС України на Придніпровській залізниці складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Проте заявник у поданій заяві про кримінальне правопорушення вказував також про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 172 та 364 КК України, що не досліджено при проведенні досудового розслідування та будь-якої оцінки цьому в постанові не надано.

Крім того, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, прокурором було досліджено низку процесуальних рішень, прийнятих судами різних інстанцій при розгляді адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління МВС України на Придніпровській залізниці про поновлення на роботі, однак слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що у матеріалах справи відсутні належним чином засвідчені копії цих рішень, а містяться лише фотокопії, хоча слідчий посилається на них в постанові, та відсутні заяви про вчинення кримінальних правопорушень заявника від 10 та 17 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000838, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 30 січня 2016 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Що стосується інших вимог ОСОБА_3 , зазначених у скарзі, останні можуть бути предметом розгляду після скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.

Постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 30 січня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000838 від 23.10.2015, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000838 направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

В решті частині вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1