Провадження №1-кп/748/148/16
Єдиний унікальний № 748/508/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області
у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадженя, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2016 року за № 0000012 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовослужбовця - командира взводу - викладач військової частини ПП НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України,

Сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про оборону України» призначений наказом № 217 Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16 травня 2012 року на посаду командира навчального механізованого взводу 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру СВ ЗС України (в/ч п/п НОМЕР_2 ).

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14 січня 2015 року Президентом України видано Указ " Про часткову мобілізацію" № 15/2015, затверджений Законом № 113-VIII від 15 січня 2015 року, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

У відповідності до ст.ст. 11,16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України капітан ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Військової присяги віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20 грудня 2015 року № 314 військовослужбовців капітана ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_5 направлено у відрядження до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) терміном на 30 діб з 20 грудня 2015 року по 18 січня 2016 року, де капітан ОСОБА_3 виконував обов`язки командира 3-ї зведеної роти, при цьому солдат ОСОБА_5 перебував у прямому підпорядкуванні капітана ОСОБА_3

18 січня 2016 року близько 12 год. 40 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), а саме у розташуванні казарменого приміщення № 2 на 4 поверсі у розташуванні зведеної 3-ї роти, зайшовши до кімнати для вмивання № НОМЕР_4 виявив, що солдат ОСОБА_5 без дозволу командира роти приймає душ у невстановлений розпорядком дня час.

Після отримання пояснень від солдата ОСОБА_5 щодо причин використання ним душової кабінки, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи усупереч вимог ст. ст. 11, 16, 49, 58, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, встановлених вимог, що визначають порядок взаємовідносин між військовослужбовцями, реагуючи на відповідь солдата ОСОБА_5 , застосував до останнього насильство, а саме наніс два удари зап`ястям долоні правої руки в ніс солдату ОСОБА_5 , двічі вдарив останнього кулаком по тулубу в ділянку нирок та після того, як солдат ОСОБА_5 повернувся спиною до капітана ОСОБА_3 задля того, щоб вдягти одяг, останній завдав один удар кулаком в ділянку тулуба біля нирок зі сторони спини солдату ОСОБА_5 в результаті чого останньому було спричинено фізичний біль та моральні страждання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що він під час перебування у відрядженні у в/ч НОМЕР_3 в АДРЕСА_3 , де виконував обов"язки командира 3-ї зведеної роти, 18 січня 2016 року близько 12 год. 40 хв., за обставин, як викладені у обвинувальному акті вчинив фізичне насильство над підлеглим ОСОБА_5 , який перебував у його прямому підпорядкуваннні. У скоєному щиро розкаявся, свої дії пояснив тим, що не стримався. Просить вибачення у потерпілого. В подальшому зобов"язується не вчиняти таких дій.

З'ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування - за ч.4 ст.426-1 КК України, як застосування насильства щодо підлеглого в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, його наслідки, зокрема те, що тяжкі наслідки від вчиненого злочину не наступили, особу обвинуваченого - його молодий вік, сімейний стан, освіту обвинуваченого, стан його здоров`я, відповідно даних, що надані прокурором, що він безпосередньо брав участь у проведенні антитерористичної операції, позитивну характеристику за місцем служби, проживання та навчання, те, що обвинувачений раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, у судовому засіданні не встановлено.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.4 ст.426-1 КК України застосувати ст.69 КК України до ОСОБА_3 та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч.4 ст.426-1 КК України за вчинений обвинуваченим злочин.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, його наслідки та вищевказані дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді арешту з відбуванням його на гауптвахті у межах, встановлених для даного виду покарання в Загальній частині КК України.

Саме таке покарання, з врахуванням обставин вчинення злочину, його наслідків, при наявності обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, що його обтяжують, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Дані про речові докази в обвинувальному акті відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 органом досудового слідства не обирався, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці з відбування покарання на гауптвахті.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку фактичного відбуття покарання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1