Справа №482/597/16-к 06.05.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олексіївка Баян-Аульського району Павлоградської області Казахстан, громадянина України, голови ФГ «Істок», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК Украраїни,
- застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків: не відлучатися за межі Новоодеського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками про даному кримінальному провадженню; не відвідувати місця масового скупчення людей, зокрема розважальні заклади,
підозрюваного ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
Провадження № 11-сс/784/160/14 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_1
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків прибувати до старшого слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з періодичністю раз на
тиждень, не відлучатись за межі Новоодеського району без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, не покидати свого місця проживання в період часу з 05 год. по 22 год.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що слідчий суддя безпідставно відмовив в застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказує, що слідчий суддя не надав оцінку тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , який є тяжким злочином та розміру покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у його вчиненні. Посилається на значний розмір майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 . На думку прокурора, підозрюваний, маючи можливість вільно пересуватись, може не з`явитись до слідчого, перешкоджати проведенню слідчих дій та впливати на потерпілу і свідків у кримінальному провадженні. Зазначає, що судом не враховано обставину про наявність попередніх судимостей у підозрюваного. Вказує на те, що підозрюваний має родичів за кордоном, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування. Вважає, що існування заявлених в клопотанні ризиків є доведеним і більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, не забезпечить належної поведінки підозрюваного.
3. Встановлені слідчим суддею обставини.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.
На початку вересня 2015 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення врожаю насіння соняшнику з земельної ділянки поля № 9 на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, яка була передана йому Бузькою сільською радою 29.01.1993 року у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. Так, ОСОБА_4 , діючи від імені фермерського господарства, передав право вирощування сільськогосподарської продукції, згідно цивільно-правового договору від 08.01.2015 року - ОСОБА_9 .
Навесні 2015 року, ОСОБА_9 з метою отримання прибутку від збирання врожаю з вказаної земельної ділянки, засіяла її насінням соняшнику, яке в подальшому дозріло. Знаючи про вказані обставини, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, не повідомляючи про істину належність майна та свої наміри, 10.09.2015 року уклав з керівниками фермерських господарств ОСОБА_10 та ОСОБА_11 договори про виконання сільськогосподарських робіт з метою збирання врожаю соняшника та 11.09.2015 року, приблизно об 11 год., домовився з ОСОБА_12 про продаж врожаю насіння соняшнику, який планував зібрати з зазначеної земельної ділянки.
12.09.2015 року у денний час, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , реалізуючи умисел направлений на викрадення чужого майна, за допомогою найманих комбайнів, зібрав врожай соняшника з поля № 9, що розташоване в межах Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, загальною площею 50,56 га та отримав 50,3 тон насіння соняшнику. Після цього, він розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме реалізував 49 тон насіння соняшника ОСОБА_12 та 1,3 тонни здав на маслобійню, яка розташована в м. Нова Одеса, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у загальному розмірі 38 7310 грн., що у 562 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме, в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому у великих розмірах.
14.04.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.
Старший слідчий СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Мотивуючи необхідність обрання такого запобіжного заходу, слідчий послався на наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування у зв`язку із підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та тяжкістю покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим. Також слідчий зазначав про ризики незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у даному кримінальному проваджені.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та прокурором доведено наявність ризику вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень у зв`язку з притягненням раніше до кримінальної відповідальності. При цьому, слідчий суддя дійшов висновку про можливость застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу. З урахуванням поведінки підозрюваного за час проведення досудового розслідування, який виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та не скоїв жодних дій, які б надавали підстави вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя визнав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків.
4. Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_7 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років позбавлення волі.
Підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних органом досудового розслідування доказах, зокрема: заяві потерпілої ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення та даних протоколу її допиту; наявністю цивільно-правового договору від 08.01.2015 року, згідно якого ОСОБА_4 передав право вирощування сільськогосподарської продукції ОСОБА_9 ; даних висновку експерта від 22.02.2016 року, який підтверджує підпис зазначеного договору саме ОСОБА_4 ; даних протоколів огляду місця події від 13 та 16.09.2015 року та фототаблиць до них; даних товарно-транспортних накладних серії 12 ААД № 908051 від 12.05.2015 року та серії 12 ААД № 908056 від 12.09.2015 року; даних договору № 1/9 про виконання сільськогосподарських робіт від 10.09.2015 року; даних протоколу одночасного допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_12 ; даних протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , які вказують про готування та вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення.
Висновки слідчого судді в частині обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, апелянтом не оспорюються.
Разом з тим, посилання прокурора те, що існують ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду та його незаконного впливу на потерпілу і свідків, є безпідставними.
Як вбачаться з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування за фактом вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину розпочато 14.09.2015 року. За весь період його проведення ОСОБА_13 прибував за кожною вимогою до слідчого та скарг щодо тиску з його боку на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні не надходило, що підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції прокурор.
Даних, які б спростовували вказані обставини не надано прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
З урахуванням належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 під час розслідування даного кримінального провадження на протязі майже 8 місяців і ненадання достовірних даних про дійсне існування заявлених ризиків про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду і впливу на потерпілу та свідків, слідчим суддею було вірно визнано, що вказані прокурором ризики, є недоведеними.
При цьому, слідчим суддею прийнято до уваги тяжкість вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та схильний до вчинення злочинів, що доводить наявність ризику про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Отже, відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно встановив, що надані до суду докази не доводять достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а існуючий ризик не потребує застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Доводи прокурора про необхідність покладення на підозрюваного обов`язків не покидати своє місця проживання в період часу з 05 год. по 22 год. та прибувати до слідчого з періодичністю раз на тиждень, є необґрунтованими.
Згідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язань виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки.
Так, слідчий суддя при обрані запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 поклав на підозрюваного виконання обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4,5 ч. 5 ст. 194 КПК України, про покладення яких також просить прокурор в апеляційній скарзі, окрім, як встановлення періоду перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом та визначення періодичності його з`явлення до слідчого. Однак, апелянт не наводить мотивів та не обґрунтує, яким чином покладення на підозрюваного зазначених ним обов`язків, які фактично викладені в ухвалі слідчого судді, та перебування ОСОБА_4 в нічний час вдома, може запобігати заявленим в клопотанні ризикам, а тому підстав для їх застосування, колегія суддів не вбачає.
Твердження апелянта про те, що у підозрюваного є родичі за кордоном, а тому ОСОБА_4 може переховуватись від слідства з метою уникнення відповідальності ґрунтуються на припущеннях та будь-якими матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що відмовляючи в обрані запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дотримався вимог закону та правильно врахував тяжкість злочину і наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України та обґрунтовано прийняв рішення про можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,-
Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року, якою відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3