В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2016 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 14 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 15.01.2016 року почав здійснювати реалізацію слабоалкогольних напоїв «Медовуха» в м. Калинівка Вінницької області на території ринку, який розташований на розі вулиць Промислова та Леніна. В подальшому, 12.03.2016 року приблизно о 10.40 год. до ОСОБА_7 зателефонувала реалізатор вказаної продукції ОСОБА_8 та повідомила, що невідомі особи, представившись співробітниками ДФС у Вінницькій області, вилучили весь товар, а саме 40 пляшок слабоалкогольного напою «Медовуха» та повідомили, що здійснення даної діяльності є незаконним, склали протокол про адміністративне правопорушення та відібрали у неї пояснення.

У подальшому, 14.03.2016 року ОСОБА_4 , зустрівшись із ОСОБА_9 у м. Вінниці в ТРЦ «Скай Парк», що розташований за адресою м. Вінниця, вул. Козицького, 51, дізнався від ОСОБА_7 про те, що останній має намір домогтись призначення мінімального адміністративного стягнення за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, та вирішив підбурити ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США службовим особам ГУ ДФС у Вінницькій області. При цьому, ОСОБА_4 вказав, що отримані від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 200 доларів США він передасть невстановленим досудовим розслідуванням службовим особам ГУ ДФС у Вінницькій області у якості неправомірної вигоди за призначення мінімального адміністративного стягнення за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення. Своїми умисними діями ОСОБА_4 переконав ОСОБА_7 у тому, що лише за таких умов той зможе вирішити питання про призначення мінімального адміністративного стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, викликавши у нього рішучість та бажання до надання зазначеної неправомірної вигоди, чим підбурив ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди невстановленим досудовим розслідуванням службовим особам ГУ ДФС у Вінницькій області.

Після цього, ОСОБА_4 16.03.2016 року, перебуваючи у м. Вінниці на першому поверсі ТРЦ «Скай Парк», що розташований за адресою м. Вінниця вул. Козицького 51, діючи умисно, одержав від ОСОБА_7 частину обумовлених грошових коштів у розмірі 3000 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 17.03.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Вінниці біля ТРЦ «Магігранд», що розташований за адресою м. Вінниця просп. Юності 43-а, діючи умисно, одержав від ОСОБА_7 частину обумовлених грошових коштів у розмірі 1700 грн. В подальшому продовжуючи свій злочинний умисел, 01.04.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Вінниці неподалік приміщення Вінницького міського суду Вінницької області, який розташований за адресою м. Вінниця, вул. Грушевського, 17, діючи умисно, одержав від ОСОБА_7 частину обумовлених грошових коштів у розмірі 1000 грн., після чого його затримано співробітниками правоохоронних органів.

В ході досудового розслідування між прокурором відділу прокуратури Вінницької області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 з іншого, у відповідності до ст. 468, 469, 472 КПК України, 25 травня 2016 року укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України та призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення вказаного злочину у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний судом за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною, наполягав на її затвердженні. По суті обвинувачення ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно підбурив ОСОБА_10 на надання неправомірної вигоди посадовій особі податкової в сумі 5700 грн. за вирішення питання по адміністративному правопорушенню. Так, до нього звернувся ОСОБА_10 , який повідомив, що під час реалізації ним слабоалкогольних напоїв податковою інспекцією здійснено перевірку, виявлено порушення та вилучено напої. В результаті вказаного відносно ОСОБА_10 мав бути складений протокол за ст. 164 КУпАП, який передбачав можливість накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000, 00 гривен. ОСОБА_4 запропонував йому надати неправомірну вигоду працівникам податкової інспекції з метою складення ними протоколу за адміністративне правопорушення, що передбачає менш сувору санкцію. Для вирішення питання щодо зміни статті правопорушення, за яким відносно ОСОБА_10 складено протокол про адміністративне правопорушення до направлення матеріалів справи до суду, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_10 передати через нього неправомірну вигоду в сумі 200 доларів США. ОСОБА_10 погодився та передав йому частина гроші в сумі 5700 грн. ОСОБА_4 ще точно не знав кому саме він буде передавати гроші, оскільки очікував того моменту, коли ОСОБА_10 отримає протокол та він зможе дізнатись прізвище особи, що його скласть.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду, зазначивши, що вона є добровільною, укладена в його присутності. Також він просив врахувати поведінку обвинуваченого, його вік, наявність на утриманні малолітніх дітей.

Заслухавши думку прокурора, захисника та показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав повністю та повідомив всі обставини вчинення злочину. Показання обвинуваченого суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості. Так, ОСОБА_4 детально та добровільно повідомив суду час, місце та спосіб вчинення злочину та з його показань вбачається те, що обвинувачений усвідомлював, що він незаконно підбурював ОСОБА_10 на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка мала б вчинити дії в інтересах ОСОБА_10 з використанням службового становища. При цьому суд, з показань обвинуваченого дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 носили умисний характер.

За таких обставин, суд вважає вказаний доказ достатнім для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, як підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, що вчинений ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Потерпілих у кримінальному провадженні не має, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» не перебуває, на обліку у ВОПНЛ ім. Ющенка не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором відділу прокуратури Вінницької області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 25.05.2016 року, укладена між прокурором відділу прокуратури Вінницької області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ОСОБА_4 та прокурором відділу прокуратури Вінницької області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 від 25 травня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 14 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 гривень.

Речові докази у справі, а саме грошові кошти в сумі 1000,00 гривень повернути ОСОБА_10 , речі, вилучені в ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 , змиви з рук ОСОБА_11 знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: