Справа № 461/9800/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2016 Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз 18.05.2010 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, ч.1 ст.304 КК України на чотири роки позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , під вартою з 11.07.2014р.

за ст.ст.296 ч.2, 186 ч.2 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, останній раз 24.06.2014р. Залізничним районним судом м.Львова за ч.1 ст.263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст.ст.75, 104 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на один рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

за ст.296 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_8 15 липня 2013 року близько 23 год. 50 хв., перебуваючи на вулиці Б.Лепкого,4 у м.Львові, в групі з невстановленою особою, вчинили хуліганство, тобто, умисно грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме, діючи з хуліганських мотивів, нехтуючи елементарними правилами до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, на зауваження потерпілого ОСОБА_6 відреагували нецензурною лайкою, після чого нанесли останньому удари руками та ногами по голові та тулубу, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які за висновком судово-медичної експертизи №1258 від 22.08.2013р. відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_9 20 жовтня 2013 р. близько 23 год. 55 хв., перебуваючи на площі Кропивницького у м.Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, за попередньою змовою в групі з невстановленою особою, із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 відкрито заволодів належними потерпілому чотирма банківськими картками «Приватбанку», з яких в подальшому зняв грошові кошти у сумі 8 198,80 гривень, та мобільним телефоном марки «Nokia», вартістю 300,0 гривень, заволодівши майном потерпілого на загальну суму 8 498,80 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та пояснив, що хуліганських дій не вчиняв, громадського порядку не порушував. Разом з тим не заперечив, що дійсно, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_5 15.07.2013р. близько 23 години, між ним та ОСОБА_6 , який зробив йому зауваження, виник конфлікт, який в подальшому на вулиці перейшов у бійку, під час якої він наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами. Стверджує, що ініціатором бійки був саме потерпілий, який першим вдарив його. Чи наносив ОСОБА_8 удари потерпілому він не бачив. На його переконання інкриміновані йому дії підлягають перекваліфікації на ч.2 ст.125 КК України, а не як кваліфіковано органом досудового розслідування, оскільки подія мала місце у нічний час, перехожих на вулиці не було.

Обвинувачений ОСОБА_8 виним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, пояснив, що хуліганських дій не вчиняв, громадського порядку не порушував, втрутився у бійку, яка виникла між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 , намагаючись відштовхнути ОСОБА_6 від ОСОБА_9 . Разом з тим не заперечив, що наніс лежачому ОСОБА_6 декілька ударів ногою. Коли на крик потерпілого вийшла з будинку його мати, вони з ОСОБА_9 втекли в напрямку вулиці Городоцької.

По епізоду відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_9 показав, що дійсно 20 жовтня 2013р. близько 23 год. 30 хв., перебуваючи біля Привокзального ринку він з випадковим знайомим, особу якого не встановлено, побачили потерпілого ОСОБА_7 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, намагався зняти грошові кошти в банкоматі, однак спроба виявилася невдалою.

Зробиши декілька невдалих спроб, потерпілий пішов у напрямку до площі Кропивницького, де біля одного з банкоматів намагався зняти кошти. Підгледівши пін-код, у них виник умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого. Коли потерпілий, перебуваючи під дією алкоголю, лежав на лавці, він непомітно для нього викрав чотири банківські картки, з яких в подальшому зняв грошові кошти, та мобільний телефон. В подальшому банківські картки та мобільний телефон викинув у смітник. Вважає, що він таємно заволодів чужим майном і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав частково, а обвинувачений ОСОБА_8 не визнав, їх вина повно та об`єктивно доведена показаннями потерпілих, свідків та доказами у справі, які є належними та допустимими, узгоджуються з матеріалами справи, а показання обвинувачених суд розцінює як намагання уникнення та пом`якшення відповідальності за скоєне ними.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що 15 липня 2013р. в період часу з 23 год. 10 хв. по 23 год. 50 хв. гуляв з собакою поруч із своїм будинком по АДРЕСА_5 . Зайшовши в під`їзд побачив трьох хлопців, які видались йому підозрілими. На його зауваження повели себе зухвало, виражались нецензурно. Між ними виник конфлікт. Намагаючись уникнути бійки, вибіг з під`їзду. В цей час хтось збив його з ніг та всі почали наносити удари руками і ногами в область обличчя та тулуба. Внаслідок численних ударів, нанесених обвинуваченими, у нього зламано ніс, в зв`язку з чим перебував на лікуванні.

Відповідно до висновку експерта №1596 від 10.09.2013р. (т.1 а.с.86-87) у потерпілого ОСОБА_6 виявлено перелом кісток носа, садно в ділянці спинки носа, краєві дефекти ріжучих країв двох нижніх зубів і злом коронкової частини одного нижнього зуба.

Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо від ударів руками та ногами, так як показав ОСОБА_6 і так як відтворив ОСОБА_9 під час проведення слідчих експериментів. Тілесні ушкодження могли виникнути 15 липня 2013р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.09.2013 р. (т.1, а.с.72-83), проведеним за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , останній без будь-якого примусу показав коли, як і за яких обставин він наносив удари потерпілому ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом пред`явлення осіб для впізнання від 13.09.2013р. (т.1, а.с.93-94) потерпілий ОСОБА_6 чітко вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка при вчиненні хуліганських дій наносила йому тілесні ушкодження з іншими особами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила, що саме ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вчинили відносно її сина ОСОБА_6 хуліганські дії, які вона намагалась припинити, почувши крик сина під час його побиття на вулиці.

Кримінальний кодекс не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях. Громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого ( вночі, у безлюдному місці).

Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів.

З огляду на зазначене та сукупність доказів, проаналізованих в судовому засіданні, спростовуються доводи обвинувачених та захисту щодо кваліфікації дій за ч.2 ст.125 КК України.

По епізоду відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 доведена наступними доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що 20 жовтня 2013 року близько 23 год. 30 хв. повертався з вокзалу. Проходячи по вулиці Городоцькій, вирішив зняти кошти зі своїх банківських карток. Отримавши відмову, пішов до банкомату, що на пл.Кропивницького у м.Львові. Перебуваючи біля банкомату побачив позаду двох хлопців. Коли він намагався вставити картку в банкомат, один з хлопців, як в подальшому було встановлено ОСОБА_9 , несподівано вдарив його рукою по тулубу та штовхнув його, від чого він впав. В цей час грабіжники відкрито викрали, вирвавши з рук, в нього чотири банківські картки та мобільний телефон марки «Nokia» та з викраденим втекли.

Даними ПАТ КБ «Приватбанк» про фотофіксацію з банкоматів (т.2, а.с.19-22), встановлено, що з банківських карток ОСОБА_7 саме ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою були зняті грошові кошти.

Згідно з протоколом пред`явлення осіб до впізнання від 10.07.2014р. (т.2, а.с.23-24) потерпілий ОСОБА_7 серед осіб, пред`явлених до впізнання, опізнав ОСОБА_9 , як особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном та банківськими картками.

При проведенні слідчого експерименту за участю понятих (т.2, а.с.58-63) обвинувачений ОСОБА_9 добровільно без будь-якого примусу показав в який спосіб він заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 . При цьому не заперечував, що саме він штовхнув потерпілого. А коли той упав, вирвав у нього з рук банківські картки та мобільний телефон та з місця події втік.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який був запрошений в якості понятого під час проведення слідчого експеримента підтвердив добровільність показань обвинуваченого ОСОБА_9 .

Суд надає віри показанням допитаних безпосередньо в судовому засіданні потерпілих та свідків, які є правдивими, об`єктивно відображають обставини справи та узгоджуються з іншими доказами, а зміну показань ОСОБА_9 розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне ним.

Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.296 КК України кваліфіковано правильно, оскільки вони вчинили хуліганство, тобто грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю групою осіб.

Кваліфікуючу ознаку як вчинення хуліганства з винятковим цинізмом слід виключити з обвинувачення за недоведеністю.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України є правильною, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_9 , за місцем свого проживання характеризується негативно, притягався до кримінальної відповідальності і був засуджений, разом з тим суд бере до уваги його вік, сімейне становище, висловив своє каяття щодо вчиненого і вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованих йому злочинів, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд приймає його каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який притягався до кримінальної відповідальності, злочин скоїв у неповнолітньому віці, виховується і проживає з бабцею, посередньо характеризується.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведеного покарання ОСОБА_8 слід призначити у межах санкції статті інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

ОСОБА_8 підпадає під дію цієї норми Закону, оскільки обвинувачується у злочині середньої тяжкості, на момент вчинення злочину був неповнолітнім та просив звільнити його від покарання згідно даного Закону.

Керуючись ст.ст.368,370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі:

-за ч.2 ст.296 КК України на строк 3 (три) роки;

-за ч.2 ст.186 КК України на строк 4 (чотири) роки шість місяців.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки шість місяців.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання та тримання під вартою з 11 липня 2014 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до набуття вироком законної сили залишити тримання під вартою.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі п «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили засудженому ОСОБА_8 залишити раніше обраний особисте зобов`язання.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1