Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 серпня 2016 року касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 5 січня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001972.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 3 червня 2015 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Харкова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2008 року за ч. 3 ст. 152 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 6 квітня 2010 року з не відбутою частиною покарання 2 місяці 27 днів,
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю РФ, без постійного місця проживання, неодноразово судимого, останній раз вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 травня 2012 року за ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 29 березня 2014 року по відбуттю покарання,
засуджено за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди на користь: ОСОБА_7 2260 грн., ОСОБА_8 3600 грн., ОСОБА_9 600 грн., ОСОБА_10 1299 грн., ОСОБА_11 1000 грн., ОСОБА_12 600 грн., ОСОБА_13 2215 грн., ОСОБА_14 2500 грн., ОСОБА_15 300 грн., ОСОБА_16 460 грн., ОСОБА_17 300 грн.

Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 січня 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_5 основного покарання змінено, та постановлено вважати його засудженим за ч. 2 ст. 187, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі.
В решті вирок залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_18 .

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засуджених внаслідок його м`якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що судом необґрунтовано та безпідставно застосовано положення ст. 69 КК України та призначено засудженому ОСОБА_5 більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, а також залишено поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного судом першої інстанції покарання як ОСОБА_5 , так і засудженому ОСОБА_6 , чим порушені вимоги ст. 419 КПК України щодо необхідності наведення в ухвалі суду мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при її постановленні.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він з травня по червень 2014 року в різних місцях в місті Харкові вчинив ряд крадіжок чужого майна, зокрема:

05 травня 2014 року близько 12-00 год. в салоні трамваю, який рухався біля станції метро «Київська» по маршруту № 27 в напрямку вул. Героїв Праці, таємно викрав із кишені ОСОБА_19 належний їй мобільний телефон «Samsung» вартістю 2437 грн.;
13 травня 2014 року близько 11-00 год. біля виходу зі станції метро «Пушкінська» повторно таємно викрав із кишені ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон «Lenovo» вартістю 1978 грн., гроші в сумі 150 грн. та студентський квиток;
17 травня 2014 року близько 23-00 год. біля центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького на вул. Сумській, 81, повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_20 належний йому мобільний телефон «НТС» вартістю 1294 грн.;
19 травня 2014 року близько 14-30 год. біля будинку № 79/1 на вул. Пушкінській повторно таємно викрав із кишені ОСОБА_8 належний їй мобільний телефон «Apple iPhone» вартістю 2868 грн.;
31 травня 2014 року близько 12-30 год. в корпусі будівлі на вул. Пушкінській, 84, повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_21 належний їй гаманець вартістю 1270 грн. з грошима в сумі 80 грн., студентським, читацьким квитками, водійськими правами, банківськими, дисконтними та фотокартками;
31 травня 2014 року близько 12-30 год. біля виходу зі станції метро «Академіка Барабашова» повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_22 належний їй гаманець вартістю 180 грн. з грошима в сумі 2500 грн., студентським квитком, перепусткою до гуртожитку та трьома банківськими картками;
02 червня 2014 року близько 19-30 год. біля виходу зі станції метро «Академіка Барабашова» повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_23 належний йому гаманець вартістю 200 грн. з грошима в сумі 800 грн., двома банківськими картками, студентським квитком та карткою Харківського метрополітену;
05 червня 2014 року близько 10-30 год. на торгівельній площадці «Новий вік» в ТЦ «Барабашово» повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_9 належний їй гаманець вартістю 38 грн. з грошима в сумі 700 грн. та 50 центів США (еквівалентно за курсом НБУ 5,88 грн.);
07 червня 2014 року близько 20-00 год. в салоні маршрутного таксі, яке рухалось за маршрутом № 240 по вул. Героїв Праці повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон «Prestigio» вартістю 1087 грн.;
09 червня 2014 року близько 20-15 год. в салоні тролейбуса, який рухався за маршрутом № 35 по вул. Гвардійців Широнінців, повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_11 належний їй мобільний «Prestigio» вартістю 654 грн.;
10 червня 2014 року близько 16-30 год. біля виходу зі станції метро «Академіка Барабашова» повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_12 належний їй гаманець вартістю 200 грн. з грошима в сумі 600 грн., двома банківськими картками та паспортом останньої;
12 червня 2014 року близько 11-40 год. в приміщенні Харківської академії міського господарства на вул. Бажанова, 18, повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_13 належний їй мобільний телефон «НТС» вартістю 2215 грн.;
14 червня 2014 року близько о 16-20 год. в салоні маршрутного таксі, яке рухалось за маршрутом № 263 на вул. Спуск Жилярді, повторно таємно викрав із сумки ОСОБА_14 належний їй мобільний телефон «Lenovo» вартістю 2534 грн.;
16 червня 2014 року близько 11-00 год. біля торгівельних місць № 11-12 в ТЦ «Барабашово» повторно таємно викрав з прилавку належний ОСОБА_15 блок автоматичного управління для водонасосної станції вартістю 300 грн.;
16 червня 2014 року близько 19-00 год. біля торгівельного місця № 223 ТЦ «Барабашово» повторно таємно викрав з прилавку належні ОСОБА_16 дві чоловічі сорочки загальною вартістю 460 грн.;
16 червня 2014 року близько о 20-30 год. біля торгівельного місця № 21-07-95 ТЦ «Барабашово» повторно таємно викрав з прилавку належні ОСОБА_24 електронні ваги вартістю 270 грн.;
18 червня 2014 року близько 09-30 год.біля торгівельного місця HN224 ТЦ «Барабашово» повторно таємно викрав з прилавку належні ОСОБА_25 10 упаковок кистей для штор загальною вартістю 350 грн.;

18 червня 2014 року близько 10-30 год. біля торгівельного місця № 878 ТЦ «Барабашово» повторно таємно викрав з прилавку належний ОСОБА_17 електричний подовжувач на котушці вартістю 300 грн.
Він же, 02 червня 2014 року близько 19-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля будинку № 10-а по вул. Сахалінській в м. Харкові повторно відкрито викрав майно ОСОБА_26 , підійшовши до неї ззаду та зірвавши з плеча сумку вартістю 150 грн., в якій знаходились мобільний телефон «Samsung» вартістю 630 грн., гроші в сумі 50 грн., паспорт, диплом, трудова книжка та косметика потерпілої.

Крім того, ОСОБА_6 25 червня 2014 року близько 23-30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля автомийки по пр-ту 50-річчя ВЛКСМ, 30, в м. Харкові, повторно відкрито викрав майно ОСОБА_27 , підійшовши до неї ззаду, та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, з метою подолання її волі до опору, схопив останню за волосся та повалив на асфальт, спричинивши фізичний біль, після чого вирвав з руки останньої сумку вартістю 150 грн., в якій знаходились гроші в сумі 500 грн., мобільний телефон «Nokia» вартістю 460 грн., студентський квиток, дві банківські картки, косметика, зонт, форми для льоду та ключі від квартири.

Також, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 13 липня 2014 року близько 22-30 год. біля станції метро «Академіка Барабашова» в м. Харкові, після спільного вживання алкогольних напоїв із раніше незнайомим ОСОБА_28 , вирішили напасти на останнього, щоб заволодіти його майном.

Запропонувавши ОСОБА_28 провести його додому, вже біля перехрестя вулиць Академіка Павлова Загородньої, ОСОБА_6 повалив потерпілого на землю, й разом з ОСОБА_5 вони нанесли останньому велику кількість ударів кулаками та ногами по голові й тулубу, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого заволоділи золотою каблучкою ОСОБА_28 вартістю 1025,18 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_29 у вчиненні злочинів, обгрунтовані дослідженими у справі доказами і у касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засуджених внаслідок його м`якості заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно зі ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Викладені у касаційній скарзі доводи прокурора про те, що апеляційний суд, приймаючи рішення про застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України не дотримався вимог кримінального закону, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. п. 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, з внесеними змінами постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Як видно з матеріалів провадження ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за попередньою змовою групою осіб.

Наведені в ухвалі апеляційного суду обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 - що ОСОБА_5 є інвалідом 3-ї групи та в дитинстві мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, визнав вину у вчиненому злочині в суді апеляційної інстанції, - не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому призначене цій особі покарання за ч.2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України не можна вважати справедливим внаслідок його м`якості.

Апеляційний суд, розглянувши апеляцію прокурора на невідповідність призначеного ОСОБА_30 покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та залишивши її без задоволення не навів докладних мотивів прийнятого рішення
Крім того, всупереч вимогам ст. 69 КК України, апеляційний суд належним чином не мотивував, як саме визнані ним обставини, які пом`якшують покарання засудженого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим ОСОБА_5 злочину, з урахуванням даних про особу останнього, який є раніше судимим (із застосуванням положень ст. 69 КК України), однак на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Крім того, врахувавши усі пом`якшуючі обставини, а також особу засудженого, місцевий суд призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімального, згідно санкції кримінального закону, за яким останнього засуджено, а апеляційний суд в ухвалі не навів достатніх мотивів своєї незгоди із зазначеним висновком.
За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

Виходячи з положень ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як ґрунтовно зазначає прокурор, апеляційний суд при розгляді провадження щодо ОСОБА_5 не дотримався вказаних вимог Закону, а тому доводи касаційної скарги, про неправильне застосування ст. 69 КК України, є слушними.

Такими, що заслуговують на увагу, є і доводи касаційної скарги про порушення вимог ст. 419 КПК України та безпідставне неврахування судом доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання і засудженому ОСОБА_6 ,

При цьому, як правильно зазначається у касаційній скарзі прокурора, суд не оцінив і не врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких. Крім того, суд не дав оцінки конкретним обставинам справи, кількості епізодів злочинної діяльності, а також тому, що шкода потерпілим не відшкодована, а засуджений ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі й за корисливі злочини.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особам засуджених, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно розглянути провадження відповідно до вимог закону та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 5 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3