Справа № 282/421/16
Провадження № 1-кп/282/44/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2016 року смт. Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

потерпілих: ОСОБА_6

ОСОБА_6

законного представника потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000032 від 07.02.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стетківці Чуднівського району Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
07 лютого 2016 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні однієї із кімнат житлового будинку ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , всупереч моральним засадам суспільства, звичаям, традиціям, етичним правилам поведінки, порушуючи порядок та спокій громадян, почав безпричинно виражатися в адресу ОСОБА_6 , словами нецензурної лайки у присутності малолітнього сина ОСОБА_6 .

В той час, коли ОСОБА_6 та його малолітній син ніяк не відреагували на нецензурну лайку обвинуваченого він підійшов до них та несподівано для останніх, безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю умисно наніс кулаком правої руки два удари в обличчя ОСОБА_6 та один удар кулаком лівої руки в тім`яну ділянку голови малолітнього сина останнього.

Внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця правої тім`яної ділянки голови, яке згідно висновку експерта відноситься до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, а ОСОБА_6 було заподіяно фізичного болю та не спричинено тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у хуліганстві тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому не визнав та пояснив суду, що 07.02.2016 року, після 17 години він, перебував разом із своїм братом ОСОБА_4 неподалік від домогосподарства ОСОБА_7 , де разом розпивали спиртні напої. В цей час із домогосподарства останньої вийшов ОСОБА_6 , який в свою чергу теж запропонував їм випити спиртних напоїв. На дану пропозицію вони погодились, після чого, останній виніс із домогосподарства ОСОБА_7 , горілку, яку вони розпивали на возі ОСОБА_4 . Під час розпиття спиртних напоїв із вищевказаного домогосподарства вийшов син ОСОБА_6 , та побіг в сторону ферми Хмільницьке ВП АФ «Україна-Браталів». Через деякий час вони розійшлись по своїх справах. У конфлікт із ОСОБА_6 , та його сином він не вступав.

Попри не визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненому злочині підтверджується зібраними по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 , у судовому засіданні пояснив, що 07.02.2016 року, близько 17 години 30 хвилин він разом зі своїм сином ОСОБА_6 , у житловому будинку ОСОБА_7 , де вони на даний час проживають грав карти. Під час цього, до будинку зайшов ОСОБА_4 , разом із ним було цуценя, яке забруднило доріжку у кімнаті, з приводу чого він зробив останньому зауваження. Відреагувавши на зауваження ОСОБА_4 , вийшов із будинку, але повернувшись через деякий час почав виражатися у їх адресу нецензурними словами та ображати їх, а в подальшому, обвинувачений наніс йому декілька ударів в область обличчя та один удар по голові його синові ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , до житлового будинку він не запрошував. Обвинувачений вдарив сина правою рукою по голові в макушку і той злякавшись побіг босий на ферму до матері. Також ОСОБА_4 бив його ще й на дворі і це бачила ОСОБА_8 . Те, що каже обвинувачений не правда.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , пояснив, що 07.02.2016 року, близько 17 години вечора він разом зі своїм батьком ОСОБА_6 , у житловому будинку ОСОБА_7 , де вони на даний час проживають грав карти. Під час цього, до будинку зайшов ОСОБА_4 разом із ним було цуценя, яке забруднило доріжку у кімнаті, з приводу чого батько зробив останньому зауваження. Відреагувавши на зауваження ОСОБА_4 , вийшов із будинку, але повернувшись через деякий час почав виражатися у їх адресу нецензурними словами та ображати їх, а в подальшому, обвинувачений наніс батькові декілька ударів в область обличчя, а йому один удар по голові. Він сказавши не бий тата побіг до мами на роботу в носках, спортивних штанах і кофті. Мама запитала, що сталось і він сказав, що його вдарив ОСОБА_9 . Брат ОСОБА_10 одівши йому свою куртку взяв на плечі і відніс додому. Приїжала міліція і їх забирали до відділку. ОСОБА_4 тоді був п`яний. На вулиці були баба ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , але він їм нічого не казав.

У судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_7 , пояснила, що 07.02.2016 року, близько 17 години 45 хвилин до неї на роботу, (ферму Хмільницьке ВП АФ «Україна-Браталів») прибіг її син ОСОБА_6 , який був без верхнього теплого одягу та на босоніж. Син їй пояснив, що ОСОБА_4 , вдарив його по голові. При яких обставинах це сталося він не пояснив. У сина був стрес він весь трусився і був зляканий, казав, що болить голова. На другий день зняли побої. Після цих подій син став заїкатися та зі слів вчительки став гірше навчатися.Чоловік на СМЕ не їздив, а ОСОБА_13 казав, що нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 , у судовому зсіданні пояснив, що 07.02.2016 року він допомагав своїй матері ОСОБА_7 , на роботі. Близько 17 години 45 хвилин до них прибіг його молодший брат ОСОБА_6 , який був без верхнього теплого одягу та босоніж. Він пояснив, що його вдарив по голові ОСОБА_4 . Він одів брату свою куртку і взявши його на плечі пішли додому. Коли прийшли додому, то двері були зачинені і їх відкрив отчим та розповів, що ОСОБА_4 вдарив спочатку його, а потім ОСОБА_15 . Брат показував, що його ОСОБА_13 вдарив в голову, був наляканий, заїкався.

Свідок ОСОБА_16 , суду пояснила, що вона працює вчителем Малобраталівської ЗОШ та проживає по сусідству з ОСОБА_17 . Додала, що числа не пам`ятає це було зимою 2016 року вона перебуваючи у власному житловому будинку, що в с. М.Браталів із вікна побачила як ОСОБА_4 б`є ОСОБА_18 , а потім на подвір`ї ОСОБА_19 - ОСОБА_20 будучи стривоженим і менш п`яним утікаючи казав, що ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_15 . Малого вона не бачила. Казала ОСОБА_13 щоб той йшов додому. Через пів години прийшла ОСОБА_21 і казала, що прибіг ОСОБА_15 на ферму бо його вдарив ОСОБА_4 . ОСОБА_22 став сильніше заїкатися після цього випадку і це також помітила й його вчителька.

Свідок ОСОБА_23 , у судовому засіданні пояснила, що в лютому 2016 року вона ідучи на роботу (ТОВ «Хмільницьке ВП АФ «Україна-Браталів») побачила як до будинків, де працює ОСОБА_7 , прибіг її син ОСОБА_15 , який був без верхнього теплого одягу у футболці, в носках і штанах. Вона його нічого не запитувала. Зайшовши до роздягальні та приготувавшись до роботи зайшла ОСОБА_7 і сказала, що йде додому, бо малий прийшов роздягнений. На другий день сказала, що ОСОБА_15 побив ОСОБА_4 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , пояснив, що взимку 2016 року числа та місяць він не пам`ятає разом із ОСОБА_4 , та ще двома знайомими неподалік домогосподарства ОСОБА_7 , розпивали на возі пиво. З вказаного домогосподарства через деякий час вийшов співмешканець власниці ОСОБА_6 , який запропонував їм випити горілки, яку в подальшому і приніс. Розпивши спиртних напоїв вони розійшлись по своїх справах. Ніяких словесних чи інших суперечок під час цього між ними не виникало. Не чув ні від кого щоб хтось когось побив. Міліції в той день не бачив. Взнав, що була міліція на 2-й день. ОСОБА_4 при ньому не заходив у двір до ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що являється рідним братом обвинуваченого. 17.02.2016 року близько 17 години від приїхав на гужовому транспорті до свого брата ОСОБА_4 , який проживає в селі М.Браталів та зупинився неподалік домогосподарства ОСОБА_7 , де він з братом та ОСОБА_25 , розпивали пиво. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_26 та запропонував випити горілки, яку згодом сам і приніс. Після розпиття спиртного вони розійшлись по своїх справах. Коли розпивали спиртне та малий стояв біля них, але у що він був одягнений не пам`ятає. ОСОБА_20 з малим пішли, а він з братом поїхали додому і ОСОБА_4 зліз біля містка і пішов. Тоді ніхто ні з ким не бився. Після того його викликали до міліції.

До свідчень даного свідка суд ставиться критично, так як він являється братом обвинуваченого та надає їх з метою уникнення братом ОСОБА_4 , кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що 07.02.2016 року вона йшла з чоловіком до фельдшерки. По дорозі, на зустріч їм біг хлопчик ОСОБА_22 , який плакав та був без теплого зимового одягу та босоніж. На її запитання, що сталося він не відповів, а побіг далі. Чула крики із будинку ОСОБА_28 , так як фельдшерка живе навпроти. Близько 18 години вона чула чоловічі крики, але на вулиці не було нікого.

З висновку експерта № 63 від 08 лютого 2016 року судом встановлено, що у ОСОБА_6 є тілесні ушкодження у вигляді синця правої тім`яної ділянки голови, які відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується показами потерпілих, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 та оголошеними в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження з якими обвинувачений та його захисник погодилися, заперечень, зауважень до оголошених матеріалів не заявили.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині за ч.1 ст.296 КК України з врахуванням наступного.

Згідно з диспозицією ст.173 КУпАП, дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до роз`яснень пп. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та інше.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не визнає вини у вчиненому з посиланням на те, що жодних активних дій він не вчиняв, а тому вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються переліченими вище доказами.

Дії ОСОБА_4 , за ч.1 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю - кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Тому, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою немолодого віку, згідно ст.89 КК України вважається раніше не судимий, має місце проживання без реєстрації, за яким характеризується з негативної сторони, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо малолітньої особи та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вину у вчиненому не визнав, а тому вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.296 КК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 6 (шести) місяців арешту.

Підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , не встановлені.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1