11-кп/775/198/2016(м)
264/7776/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002711 за апеляційними скаргами заступника прокурора Донецької області та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 15.05.2008 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік; 17.11.2008 р. Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 07.10.2010 року на підставі постанови Кіровського районного суду м. Макіївки від 29.09.2010 року на невідбутий строк одинадцять місяців двадцять п`ять днів позбавлення волі; 05.12.2011 р. Іллічівским районним судом м. Маріуполя за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі, фактично звільнений 20.04.2015 р. на невідбутий строк шість місяців двадцять один день позбавлення волі, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки один місяць. У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України частково, у вигляді двох місяців позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання, призначену за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 грудня 2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки три місяці, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

13.09.2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_7 прийшов до свого знайомого ОСОБА_8 , який мешкає в буд. АДРЕСА_3 та під погрозою застосування насильства примусив останнього провести ОСОБА_7 до будинку, де мешкає їхня знайома на ім`я ОСОБА_9 .

Приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 , прийшли до буд. АДРЕСА_4 , на який вказав ОСОБА_10 , де як на його думку мешкала ОСОБА_9 . На неодноразовий клич останніх з будинку ніхто не вийшов. Після чого ОСОБА_7 , перелізши через паркан, потрапив на територію вказаного домоволодіння, де умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через відкриті двері, проник до приміщення гаражу, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , також з подвір`я вищевказаного будинку таємно викрав майно, належне ОСОБА_11 , чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на суму 916 гривень. ОСОБА_10 , не будучі обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_7 , очікував останнього неподалік від вказаного будинку. Після цього ОСОБА_7 з викраденим майном вийшов через калитку з території буд. АДРЕСА_4 , та подавивши волю ОСОБА_10 до супротиву, погрожуючи фізичною розправою, примусив останнього взяти до рук викрадений бак та віднести його до пункту прийому металобрухту, а сам ніс мішок з викраденим майном. Відійшовши приблизно 100 метрів від вказаного домоволодіння ОСОБА_10 наздогнав та затримав потерпілий, а ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що зазначений вирок підлягає зміні, оскільки він містить посилання на постанову, винесену судом у супереч діючому закону України «Про судоустрій та статус суддів», тому посилання на цю постанову і її врахування при призначенні покарання є неприпустимим. Просить на підставі ст. 409 КПК України вирок суду змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та виключити зі вступної та мотивувальної частини вироку посилання на «постанову Центрально-міського міжрайонного суду м. Макіївки» та її врахування при призначенні покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що при призначенні покарання судом не були враховані матеріали справи, які пом`якшують вину у скоєному правопорушенні, щиросердечне зізнання, той факт, що обвинувачений працював не офіційно, матеріальна шкода була добровільно відшкодована потерпілому, за місцем мешкання характеризується задовільно, одружений, має на утриманні недієздатну матір, яка мешкає разом з ним та його родиною. Обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оскаржуються.

Апеляційних підстав для зміни кваліфікації дій обвинуваченого в провадженні немає.

Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Покарання, призначене обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки визначено в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до положень загальної частини КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, конкретних обставин даного провадження. На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене покарання ОСОБА_7 є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Також судом враховано, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення під час невідбутого покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.12.2011 року.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо тільки в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим і призначив йому покарання, пов`язане з позбавленням волі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів і вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Що стосується доводів апеляції прокурора про необхідність виключення зі вступної та мотивувальної частини вироку посилання на «постанову Центрально-міського міжрайонного суду м. Макіївки (невизнаної Донецької Народної Республіки)», то вони є слушними, з огляду на наступне.

Наводячи дані про особу обвинуваченого та призначаючи покарання, суд першої інстанції послався на постанову «Центрально-міського міжрайонного суду м. Макіївки (невизнаної Донецької Народної Республіки)» від 20.04.2015 р., якою ОСОБА_7 було звільнено умовно-достроково, чим порушив положення, закріплені в законах України.

Так, ст. 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Враховуючи, що «Центрально-міський міжрайонний суд м. Макіївки (невизнаної Донецької Народної Республіки)» не є державним органом України, не створювався у порядку, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та не наділений повноваженнями видавати обов`язкові акти індивідуальної дії, у тому числі приймати рішення про звільнення від відбування покарання, посилання на «постанову Центрально-міського міжрайонного суду м. Макіївки (невизнаної Донецької Народної Республіки)» є неприпустимим.

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.12.2011 року повністю не відбуто останнім, що обвинувачений підтвердив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, тому остаточне покарання ОСОБА_7 має бути призначено із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.02.2016 року необхідно змінити, виключивши з його вступної та мотивувальної частини посилання на «постанову Центрально-міського міжрайонного суду м. Макіївки».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити зі вступної та мотивувальної частини вироку посилання на «постанову Центрально-міського міжрайонного суду м. Макіївки».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: