Єдиний унікальний номер 225/6623/15-к
Номер провадження 11-кп/775/1085/2016

УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецька, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, працюючого майстром діагностики автомобілів корпорації «Укравто», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.258-1 ч.1, 28 ч.2 та 437 ч.2 КК України,

встановив:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 4 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.258-1 ч.1, 28 ч.2 та 437 ч.2 КК України, і призначено покарання: за ст.258-3 ч.1 КК України у виді 10 років позбавлення волі, за ст.ст.28 ч.2 та 437 ч.2 КК України у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 16 червня 2015 року по 4 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 13433, 96 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він брав участь у діяльності терористичної організації, а також у веденні агресивних воєнних дій за попередньою змовою групою осіб за таких обставин.

Упродовж 2013 року невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, на території Російської Федерації вступили у злочинну змову та домовилися про здійснення протиправних умисних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Досягти вказаної мети вказані особи вирішили шляхом ведення агресивних воєнних дій проти України, у тому числі з використанням підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, найманців та окремих громадян, створення і фінансування терористичних організацій та вчинення інших злочинів.

Так, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, усупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 р., принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975р. та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981р. № 36/103, від 16.12.1970р. № 2734 (XXV), від 21.12.1965р. №2131 (XX), від 14.12.1974р. №3314 (XXIX), спланували, підготували, розв`язали і почали ведення агресивних воєнних дій проти України шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України - Автономну Республіку Крим і м.Севастополь, здійснення тимчасової окупації вказаної території з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У березні-квітні 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час досудовим розслідуванням представників влади Російської Федерації на території Донецької і Луганської областей утворено терористичні організації «Донецька народна республіка» і «Луганська народна республіка».

Одним із основних завдань учасників вказаних терористичних організацій є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Вказані організації є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в яких її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, і у відповідності до абз.19 ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

З квітня 2014 року по теперішній час з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на порушення територіальної цілісності України та зміну меж її території, представниками вищевказаних терористичних організацій здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури на території Донецької та Луганської областей, у тому числі збройні напади на військові частини Збройних Сил України, дислоковані в цих областях, та вчиняються інші злочини.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу та зміни меж території та державного кордону України невстановлені представники влади РФ використовували окрім військовослужбовців регулярних військ Збройних Сил РФ та найманців також окремих громадян з невійськовими спеціальностями для їх участі в утворених за допомогою РФ терористичних організаціях «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка» та виконанні покладених на них функцій з політичного, інформаційного, силового та іншого забезпечення їх діяльності.

Зокрема, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у м.Донецьку (Україна), у травні 2014 року, розуміючи, що бойові дії та діяльність терористичних організацій «Донецька народна республіка» і «Луганська народна республіка» на території України призводять до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків, з метою особистого збагачення, із корисливих та ідеологічних мотивів, за власною ініціативою вступив до складу терористичної організації «Донецька народна республіка», яка контролюється службовими особами ЗС РФ, що веде агресивні воєнні дії проти ЗС України, а саме на посаду заступника командира підрозділу контррозвідки під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » так званого Міністерства державної безпеки ДНР (далі за текстом «МДБ ДНР»), маючи позивний « ІНФОРМАЦІЯ_4 », створеного з метою вчинення на території м.Донецька та Донецької області терористичних, диверсійних актів, зокрема, знищення особового складу та військової техніки підрозділів Збройних Сил України, задіяних в проведенні антитерористичної операції (далі за текстом АТО) на території Донецької області, під керівництвом командира підрозділу - ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_6 усвідомлював, що зазначений підрозділ терористичної організації «Донецька народна республіка» не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Вступивши до складу зазначеного підрозділу «КОТ» терористичної організації «Донецька народна республіка», ОСОБА_6 приблизно в травні 2014 року був забезпечений військовою камуфльованою формою одягу, а також стрілецькою вогнепальною зброєю (автомат «АК-74», пістолет «ПМ», пістолет «АПС») і боєприпасами до неї.

Місцем дислокації підрозділу «КОТ» терористичної організації «Донецька народна

республіка», до складу якого входив ОСОБА_6 , протягом зазначеного вище періоду часу була територія колишнього дитячого садочка, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Приймаючи участь у зазначеній терористичній організації, ОСОБА_6 у період з

травня 2015р. по 16 червня 2015р., діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою ведення агресивних воєнних дій проти ЗС України виконував обов`язки «заступника командира підрозділу контррозвідки «МДБ ДНР» з організації діяльності зазначеного підрозділу, а саме особисто здійснював організаційну діяльність з транспортування до м.Донецька та розподілення між невстановленими досудовим розслідуванням членами зазначеного підрозділу вогнепальної стрілецької зброї, постачання якої з території Російської Федерації організував ОСОБА_8 , а також здійснював обмін вогнепальною зброєю та боєприпасами з іншими невстановленими учасниками терористичної організації «Донецька народна республіка» з метою поповнення тих, що бракувало, з метою подальшого використання членами вказаного підрозділу даної зброї у веденні терористичної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України, а саме: здійснював замовлення невстановленому учаснику терористичній організації «Донецька народна республіка» з позивним « ОСОБА_9 » на отримання стрілецької зброї - НОМЕР_1 та набоїв до них, гранатометів «Джміль», ручних гранат та гранат до підствольного гранатомету «ВОГ» та самих підствольних гранатометів, з метою використання цієї зброї під час проведення воєнних дій в м.Маріуполі Донецької області, а також здійснив передачу невстановленим учасникам так званих «Внутрішніх військ» терористичної організації «Донецької народної республіки» 10 гранат «ВОГ» для підствольних гранатометів та 14 упаковок з набоями калібру 7,62мм для їх використання зазначеними особами. Крім того, ОСОБА_6 здійснював формування та підготовку диверсійних груп, з метою подальшого вчинення терористичних актів та диверсій на території м.Маріуполь Донецької області, організовував та безпосередньо приймав участь у виявленні осіб, які, здійснювали диверсійну діяльність відносно так званої «Донецької народної республіки» на території Ленінського та Петровського районів м.Донецька.

Цими своїми умисними діями ОСОБА_6 безпосередньо прийняв участь у діяльності терористичної організації «ДНР» та веденні агресивних воєнних дій проти України. Злочинні дії ОСОБА_6 припиненні 16.06.2015р. в м.Дніпропетровськ у зв`язку із його затриманням співробітниками правоохоронних органів України.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просять скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_10 ознак складів злочинів, передбачених ст.ст.258-1 ч.1, 28 ч.2 та 437 ч.2 КК України. В обґрунтування апеляційних скарг посилаються на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, що він не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки у вироку не наведено достовірних і допустимих доказів вини ОСОБА_10 і таких доказів в судовому засіданні стороною обвинувачення надано не було, що суд не дав оцінки тим доказам, які свідчать про невинуватість ОСОБА_10 .

В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні скарги і просили задовольнити їх з наведених у скаргах підстав.

Прокурор Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 висловила заперечення проти апеляційної скарги і просила залишити без зміни вирок суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції були досліджені докази, які були надані стороною обвинувачення, зокрема, протоколи процесуальних дій та додатки до них, матеріали звукозапису, в яких зафіксовано фактичні дані, зібрані оперативними підрозділами, висновки експертиз.

Так, згідно протоколу затримання ОСОБА_10 в якості підозрюваного від 16 червня 2015 року у нього були виявлені та вилучені три мобільних телефони: «Самсунг» з сім карткою МТС, якій відповідає номер НОМЕР_2 , «Нокіа» з двома сім картками «Лайф» з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , «Сігма побіл» з сім карткою МТС.

Відповідно до протоколів від 3 липня 2015 року за результатами проведення негласного розшукового заходу, а саме, про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у виді контролю за телефонними розмовами встановлено, що відповідно до положень законів «Про контррозвідувальну діяльність» та «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативними працівниками СБУ України на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду міста Києва від 18.08.2014 року та від 10.12.2014 року було здійснено зняття інформації з телефонних розмов невстановленої особи з позивним « ОСОБА_11 », яка використовувала телефон № НОМЕР_5 , шляхом негласного розшукового заходу встановлено зміст телефонних розмов цієї особи з іншими особами.

Зокрема, в цих телефонних переговорах зафіксовано, що протягом часу з 18.09.2014 року по 26.03.2015 року особа з позивним « ОСОБА_11 » з використанням телефону із вказаним номером зв`язку, з дотриманням певної конспірації спілкується з іншими особами і обговорює різні питання, зокрема:

запитує «чергову частину» і з`ясовує інформацію щодо «командира»;

інша невстановлена особа повідомляє «Акві» про затримання «укропа», тобто прибічника України, у якого виявили засоби прослуховування, апаратуру, записи, карти;

повідомляється інформація, що мав місце бій в аеропорту, внаслідок якого «прорвалося 600 осіб», що скільки там залишилося техніки ніхто не знає;

що мало місце відпрацювання по селищу Набережне Новоазовського району і що вони були в цьому населеному пункті, в якому є поранені серед місцевого населення;

інша особа повідомляє «Акві» про необхідність забрати та вивезти на кордон зброю, форму, камуфляжну одежу;

обговорюється інформація про перебування «у них командира розвідки армії», який перебуває не тільки під їх особистою охороною, а ще й шеститесяти осіб спецназу, ГРУ, ОСОБА_12 ;

«Аква» повідомляє іншій особі, що йому необхідно буде поїхати в Маріуполь і йому необхідні гранати, патрони «шмелики» та інше озброєння для відносно легкого бою;

повідомляє іншій особі, що йому потрібні «підствольники», бронебійно-запалювальні 762 (набої) на кулемет, що у нього є 10 ВОГів, 12 чи 14 пачок 762 (набоїв);

обговорюється інформація про ситуацію в ОСОБА_13 , що намагалися зв`язатися з «Айсом», який там перебуває, для отримання детальної інформації щодо боїв в ОСОБА_13 та Ясинуватському районі, що в цьому районі стоять 10 гаубиць, які стріляють по ОСОБА_13 , про що необхідно повідомити « ОСОБА_14 », «Кепу» або «Чеху», щоб «накрити» місце знаходження гаубиць;

«Аква» обговорює з « ОСОБА_15 », що в штабі відбувається розмова з приводу «розбивання» міста по «диверсам» на сектори і в разі початку руху і прориву диверсантів необхідно вирушати в район Петровського кільця.

Під час досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 1 липня 2015 року було отримано інформацію у оператора телекомунікацій ТОВ «Астеліт» щодо розташування та номерів базових станцій, які забезпечували зв`язок абонента, який використовував телефон № НОМЕР_5 для здійснення вищевказаних телефонних розмов, згідно якої телефонний зв`язок здійснювався вказаним абонентом з різних місць, розташованих в містах Донецьку та Макіївці.

Зміст зазначених телефонних розмов та дані про місце перебування абонента з позивним « ОСОБА_11 » свідчать про обговорення вказаним абонентом питань діяльності воєнізованого озброєного формування на території, яка у вказаний період часу була непідконтрольною державній владі України, а контролювалася терористичною організацією «ДНР».

Відповідно до висновку судової фоноскопічної експертизи у записах телефонних розмов, що зазначені у вищевказаних протоколах, присутнє усне мовлення ОСОБА_6 . Слова і фрази, які належать ОСОБА_6 , позначені у протоколах індексом «Саша» і «Аква».

Таким чином, зазначеним висновком підтверджено, що зафіксовані телефонні розмови вів саме обвинувачений ОСОБА_6 .

Висновком судово-психіатричної експертизи, який досліджувався судом першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_6 виявляє ознаки емоціонально-нестійкого розладу особистості (психопатія, возбудима форма, в стані нестійкої компенсації). В період вчинення інкримінованого правопорушення за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, не перебував він і в стані тимчасово хворобливому стані. На цей час він повністю усвідомлює свої дії і керує ними.

Під час проведення психіатричного обстеження ОСОБА_6 з приводу інкримінованого правопорушення останній пояснив експертам, що він є заступником командира силового підрозділу контррозвідки держбезпеки ДНР, командиром якого є ОСОБА_8 , з яким він познайомився у травні 2014 року. У той час здійснювалися обстріли, станція техобслуговування автомобілів, де він працював, закрилася і він залишився без роботи. Буцькой розповів йому, що створює силовій підрозділ у складі ДНР і запропонував йому стати заступником ОСОБА_16 , на що він погодився. Протягом двох місяців вони набрали добровольців, в основному з числа жителів Донецької області. Буцькой використовував зв`язки з ФСБ РФ, отримував звідти зброю, боєприпаси на території РФ, а він, тобто ОСОБА_10 , допомагав перевозити зброю на їх базу в м.Донецьк. Приблизно в червні 2014 року до ОСОБА_16 приїжджали люди з Маріуполя і цих людей вони використовували для формування диверсійних груп з метою підготовки теракту в м.Маріуполі. Буцькой регулярно виїжджав на територію РФ в м.Ростов, з ким останній там зустрічався йому не відомо. Отриману зброю передавали на нейтральній території біля Маріуполя. Вони проводили акції підриву блокпостів збройних сил України, обстрілювали позиції збройних сил України. З питань обміну боєприпасами він контактував з особами, з якими його познайомив ОСОБА_16 , зокрема, з позивними « ОСОБА_17 », « ОСОБА_18 », а також з жінкою з позивним « ОСОБА_19 », яка займалася гуманітарними питаннями (особи з вищевказаними позивними зазначаються у вищевказаних телефонних розмовах ОСОБА_10 ). В листопаді 2014 року він, тобто ОСОБА_10 , зі своїми підлеглими зустрічав депутата держдуми РФ від партії «Родина» ОСОБА_20 , супроводжував останнього в Донецький аеропорт. Метою візиту ОСОБА_20 був репортаж про те, як позиції збройних сил України розстрілюють мирних мешканців Донецька, а також він ( ОСОБА_20 ) контролював проведення виборів керівника ДНР. Його підрозділ також займався пошуком диверсійних груп на території Донецька, однак таких груп вони не виявили. Приблизно в січні 2015 року ОСОБА_16 сказав йому, що для нормальної роботи і показників потрібні люди, які будуть працювати на території України, і запропонував йому, тобто ОСОБА_10 , поїхати на територію України, влаштуватися там на роботу. Він погодився і у квітні 2015 року, зробивши пропуск, прибув в Дніпропетровськ, де поселився у свого знайомого, влаштувався на роботу в корпорацію «Укравто». У вихідні дні він їздив в Донецьк для отримання інструкцій і 4 червня 2015 року йому зателефонував ОСОБА_16 , який розповів, що він в Москві, вийшов з ОСОБА_21 , що там дуже цікавилися людьми, які є надійними і можуть працювати на території України, що ОСОБА_16 назвав його, тобто ОСОБА_10 , як надійну людину, просив дочекатися його приїзду щоб обговорити деякі моменти. Вони зустрілися, ОСОБА_16 сказав, що будуть відпрацьовані певні завдання. Через декілька днів він був затриманий працівниками правоохоронних органів України.

Наведені пояснення ОСОБА_10 експертам при проведенні експертизи узгоджуються із змістом телефонних розмов ОСОБА_10 і підтверджують його участь у діяльності терористичної організації ДНР, а також у веденні агресивних воєнних дій за попередньою змовою групою осіб за обставин, вказаних у вироку суду першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого і захисника про недопустимість вищевказаних доказів, пов`язаних з прослуховуванням телефонних розмов ОСОБА_10 через відсутність в матеріалах провадження ухвал слідчого судді про надання дозволу на зняття інформації з каналів зв`язку, не можуть бути визнані обґрунтованими.

Згідно протоколів від 3 липня 2015 року за результатами проведення негласного розшукового заходу, а саме, про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у виді контролю за телефонними розмовами зазначений розшуковий захід здійснювався не в рамках даного кримінального провадження, а в рамках оперативно-розшукової справи відповідно до положень законів «Про контррозвідувальну діяльність» та «Про оперативно-розшукову діяльність» з дотриманням положень закону про державну таємницю. Матеріали оперативно-розшукової справи, в тому числі й рішення слідчих суддів у таких справах можуть бути надані в режимі вільного доступу до них лише після зняття грифу секретності, однак такого рішення на даний час не прийнято.

У той же час, відповідно до положень ч.2 ст.99 КПК України матеріали, в яких зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог закону «Про оперативно-розшукову діяльність», можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Також не можуть бути визнані обґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що суд не мав брати до уваги показання обвинуваченого під час досудового розслідування, оскільки такі показання були отримані внаслідок застосування насильства з боку оперативних працівників СБУ, що підтверджено довідкою із слідчого ізолятора, оскільки суд першої інстанції не посилається у вироку на показання ОСОБА_10 , зафіксовані в протоколі його допиту слідчим, як на доказ вини обвинуваченого. Судом апеляційної інстанції також не береться до уваги зазначений протокол допиту ОСОБА_10 , оскільки згідно вимог ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що висновок судової фоноскопічної експертизи не є доказом вини ОСОБА_10 , оскільки в цьому висновку зазначено про непридатність певного аудіофайлу зразка голосу ОСОБА_10 для дослідження, через що експертизою зроблено висновок про неможливість встановити, чи присутнє там мовлення ОСОБА_10 , є безпідставними, оскільки такі доводи суперечать змісту висновку вказаної експертизи.

У висновку експертизи прямо зазначено, що на більшості аудіофайлів встановлено мовлення ОСОБА_10 , що слова і фрази, які належать ОСОБА_6 , позначені у протоколах індексом «Саша» і «Аква». Лише щодо декількох записів телефонних розмов експертами зроблено висновок про неможливість встановлення експертним шляхом наявності чи відсутності мовлення ОСОБА_10 через коротку тривалість одного файлу зразку мовлення ОСОБА_10 . Однак, при цьому, експертами не зроблено висновку про відсутність і на цих записах мовлення ОСОБА_10 , а з урахуванням того, що всі записи розмов були здійснені з одного абонентського номера, яким у вказаний час користувався лише ОСОБА_10 , вказані обставини дають підстави для висновку, що усі розмови з цього номеру здійснював саме ОСОБА_10 .

Та обставина, що в мобільних телефонах, які були виявлені та вилучені при затриманні ОСОБА_10 , а саме, «Самсунг» з сім карткою МТС, якій відповідає номер НОМЕР_2 , «Нокіа» з двома сім картками «Лайф» з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , «Сігма побіл» з сім карткою МТС, не було виявлено інформації, яка б підтверджувала участь ОСОБА_10 в терористичній організації, сама по собі не є свідченням невинуватості ОСОБА_10 , як про це стверджується в апеляційних скаргах, оскільки ця обставина не спростовує факту ведення ОСОБА_10 телефонних розмов з іншого номеру, а саме з номеру НОМЕР_5 , що й було зафіксовано при проведенні оперативно-розшукових заходів і підтверджено вищенаведеними доказами.

Не є свідченням невинуватості ОСОБА_10 і та обставина, що у нього малась довідка переселенця, видана відповідними органами влади України, про що вказується в апеляційній скарзі захисника, оскільки органи соціального захисту не мають повноважень перевіряти причетність певної особи до вчинення злочинів, а сам факт вчинення злочинів та причетність до них ОСОБА_10 були встановлені лише після затримання останнього, а не на час видачі вказаної довідки.

Сукупність вищенаведених доказів та обставин свідчать про доведеність вини ОСОБА_10 , правильність кваліфікації його дій за ст.ст.258-1 ч.1, 28 ч.2 та 437 ч.2 КК України і відповідності вимогам ст.65 КК України призначеного йому покарання.

Тому підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 4 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника та обвинуваченого без задоволення.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_10 його попереднє ув`язнення в період з 16 червня 2015 року по 15 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: