Справа № 642/537/16-к
Провадження № 1-кп/642/189/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, азербайджанця, холостого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого 02.02.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .2 ст. 186 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 02.02.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік, в період випробувального терміну вчинив повторно тяжке кримінальне правопорушення за таких обставин.

21.12.2015 року приблизно о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кафе «У Галини», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Червоноармійська, 2, маючи намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов спереду до потерпілого ОСОБА_5 , після чого, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, правою рукою вихопив у останнього з рук мобільний телефон «Lenovo А 6000», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 424 від 26.01.2016 року на загальну суму 2 639 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснив, що грабежу не вчиняв. 21 грудня 2015 року ввечері він перебував в кафе «У Галини» на вокзалі зі своєю сестрою, ОСОБА_7 та іншими особами. Там же був його знайомий ОСОБА_8 , який запропонував йому за 400 грн. купити у нього мобільний телефон «Lenovo 6000». Сім-карти в телефоні не було. Він знав, що телефон коштує значно дорожче та придбав його у ОСОБА_9 за 400 грн. Після цього він зустрів свого знайомого ОСОБА_10 та попросив його здати телефон в ломбард на його паспорт. Разом вони пішли в ломбард «Скарбниця», де була черга, тому вони пішли в ломбард «Капітал», де ОСОБА_11 на свій паспорт здав вказаний телефон, за що отримав 1 600 грн., які віддав йому, а він дав ОСОБА_11 за цю послугу 100 грн. Також зазначив, що дав на досудовому слідстві в ході допиту зізнавальні показання внаслідок застосування до нього фізичного та психологічного насильства з боку працівників міліції.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтвердилась наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив в судовому засіданні, що 21.12.2015 року приблизно о 22 годині 20 хвилин він знаходився в кафе «У Галини» на вокзалі м.Харкова, де перебував також раніше незнайомий ОСОБА_12 з іншими особами,були якісь дівчата. У той момент, коли він клав свій мобільний телефон «Lenovo 6000» у кишеню після його використання, ОСОБА_12 спереду вирвав у нього телефон з рук, та втік. Він - потерпілий - кинувся за ним,став вимагати телефон, однак почалась якась сутичка, його побила якась дівчина. Потім йому пред`явили осіб для впізнання та він в числі інших пред`явлених осіб впевнено впізнав ОСОБА_12 як особу, яка забрала у нього телефон;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив в судовому засіданні, що 21 грудня 2015 року ввечері він був в кафе «У Галини» на вокзалі, де зустрів знайомого ОСОБА_12 , який запитав, чи є у нього паспорт, та попросив закласти в ломбард телефон. Вони пішли разом в ломбард Скарбниця», де була черга, тому вони пішли в ломбард «Капітал», де він на свій паспорт заклав телефон чорного кольору, який йому дав ОСОБА_12 . ОСОБА_12 забрав гроші, та дав йому за вказану послугу десь 50 грн.;

- даними протоколу огляду місця події від 22 грудня 2015 року - приміщення кафе «У Галини» по вул. Червоноармійській, 3-а в м.Харкові, де знаходився ОСОБА_5 , який показав місце, де чоловік заволодів його мобільним телефоном та куди той побіг (а.с.6);
- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_5 . ОСОБА_6 серед інших пред`явлених для впізнання осіб як особи, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном в кафе «У Галини», зафіксованим в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.01.2016 року (а.с.68-70);
- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_5 . ОСОБА_6 за фотознімками серед інших пред`явлених осіб як особи, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном в кафе «У Галини», зафіксованим в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20.01.2016 року (а.с.86-88);
- даними слідчого експерименту, проведеного 21 січня 2016 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 з участю понятих, де останній показав місце та розповів, як він вихватив мобільний телефон з рук потерпілого в кафе «У Галини», та відразу вибіг з кафе на вулицю, по шляху сім-карти викинув, а через півгодини зустрів знайомого ОСОБА_10 , попросив його здати на його паспорт в ломбард вказаний мобільний телефон, після чого вони пішли в ломбард «Скарбницю», де була черга, тому вони пішли в ломбард «Капітал», де ОСОБА_11 на свій паспорт здав мобільний телефон, отримав 1 600 грн.,з яких він - ОСОБА_12 - дав ОСОБА_11 100 грн., а 1 000 грн. сховав у свій чобіток, в подальшому придбав наркотик, щоб зробити собі ін`єкцію, а також фототаблицею до протоколу слідчого експерименту (а.с. 89-94);
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила в судовому засіданні, що 21 грудня 2015 року вона була в кафе «У Галини» на вокзалі, де розпивала спиртні напої зі своїми знайомими - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та іншими особами. В кафе зайшов раніше незнайомий чоловік, та вона побачила, що ОСОБА_17 вихватив у нього з руки мобільний телефон, та після цього пішов з кафе. Потерпілий став пред`являти їм претензії з цього приводу, запитував, де його телефон та штовхнув її, після чого вона побила потерпілого. Ніякого відношення до заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_18 не мав, телефон вихватив ОСОБА_12 , очевидцем чого вона була;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила в судовому засіданні, що у грудні 2015 року вона була в кафе « ОСОБА_20 » на вокзалі, де розпивала спиртні напої зі своїми знайомими - ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та іншими особами, яких вона не пам`ятає. Всі вони були у нетверезому стані. В кафе перебував у нетверезому стані також раніше їй незнайомий потерпілий. Коли вони з ОСОБА_7 почали виходити з кафе, потерпілий кинувся бігти за ким-то, та пред`явив претензії до їхньої компанії, нібито у нього забрали телефон. Він кинувся у бійку до них, та вони також побили його. Після цього всі були доставлені до відділу міліції;

- даними відеозапису з камери відеоспостереження з приміщення ломбарду «Капітал», який містяться на СD- диску, оглянутому у судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_13 здали в ломбард мобільний телефон, за що отримали грошові кошти (а.с.73).
- даними огляду СD - диску їз відеозаписом з камер відеоспостереження їз приміщення ломбарду «Капітал» згідно з протоколом огляду від 28 січня 2016 року, визнання вказаного диску речовим доказом, та даними перегляду відеозапису (а.с.103-105);
- листом ПТ « ОСОБА_21 і компанія «Ломбард Капітал» від 30.12.2015 року, відповідно до якого у зв`язку з неповерненням суми застави за вказаним договором фінансового кредиту від 21 грудня 2015 року звернено стягнення та реалізовано зазначений мобільний телефон (а.с.45);
- специфікацією №1 від 21 грудня 2015 року та договором про надання фінансового кредиту під заставу майна - мобільного телефону «Lenovo А 6000», з оціночною вартістю застави 1 600 грн., який укладений між ПТ « ОСОБА_21 і компанія «Ломбард Капітал» та ОСОБА_13 , та актом прийому - передачі вказаного телефону(а.с.46-47 );
- показаннями свідка ОСОБА_22 , експерта-оцінювача ломбарду «Капітал», яка пояснила в судовому засіданні, що 21 грудня 2015 року згідно з вказаною специфікацією та договору про надання фінансового кредиту їй незнайомими особами зданий мобільний телефон «Lenovo», який вона оцінила та видала грошові кошти. Деталей вона не пам`ятає, однак підтверджує викладені в документах дані.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що саме цьому свідку за його проханням ОСОБА_11 на свій паспорт здав вказаний мобільний телефон, при цьому він був разом з ОСОБА_11 ;.

- наданою потерпілим ОСОБА_5 квитанцією від 23.09.2015 року про оплату вартості мобільного телефону «Lenovo А6000» у сумі 2 998 грн (а.с.27);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 424 від 26.01.2016 року, проведеної ХНДЕКЦ, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo» модель А6000, колір Вlаск, з урахуванням зносу станом на 21 грудня 2015 року становить 2 639 грн.20 коп. Висновок надано з застосуванням порівняльного методу дослідження у зв`язку з ненаданням на експертизу об`єкту дослідження (а.с.66-67.;

Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, не викликають у суду сумнівів, та повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину, а доводи сторони захисту про недоведеність його вини злочину суперечать дослідженим доказам та є неспроможними.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 поясняв, що в період досудового слідства до нього застосовувалися недозволені методи ведення слідства з метою примушування його до визнання провини у вчиненні вказаного злочину. Проте відповідно до принципів, закріплених Кримінальним процесуальним Кодексом України, суд сприймає показання осіб, наданих у судовому засіданні безпосередньо, та не приймає до уваги ті показання, що були дані під час досудового слідства, не оголошує такі показання. Оцінюючи показання обвинувачених, надані у суді, суд не звертається до їх показань, наданих під час досудового слідства. Судом повідомлено прокурора про таку заяву обвинуваченого.
Судом приймали заходи для виклику в судове засідання для допиту у якості свідка ОСОБА_9 , однак згідно з наявною інформацією за місцем проживання він відсутній, його місцезнаходження встановити не вдалось можливим.

Доводи обвинуваченого про те, що він придбав вказаний мобільний телефон у Шейна, повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_14 , яка перебувала в одній компанії з ОСОБА_6 , даними слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 , де останній детально розповів, як він вихватив мобільний телефон з рук потерпілого та яким чином збував викрадене. Вказані докази повністю узгоджуються між собою, іншими вищенаведеними доказами, та не викликають у суду сумніву.

Посилання захисника на те, що про непричетність ОСОБА_6 до цього злочину свідчить той факт, що бійка виникала між потерпілим та свідками, у яких потерпілий і вимагав повернути телефон, суд до уваги не приймає, оскільки та обставина,що саме ОСОБА_6 вихватив телефон з рук потерпілого підтверджується як поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , так і свідка ОСОБА_14 . Судом встановлено, що обвинувачений разом зі свідками перебував у одній компанії, тому є логічним, що потерпілий звернувся з вимогою повернути телефон до осіб, які перебували з ОСОБА_6 , враховуючи, що ОСОБА_6 відразу залишив кафе, та потерпілому не вдалось його наздогнати.

Посилання захисника на те, що впізнання проведено з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, є необґрунтованим, оскільки впізнання проведено з дотриманням ст. 228 КПК України, та результати впізнання об`єктивно підтверджені показаннями і свідка ОСОБА_14 , яка перебувала у дружніх стосунках з ОСОБА_6 .

Стороною захисту не доведено, що будь-який з вищезазначених доказів був отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого або інших осіб або здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення цих прав та свобод, а тому і відсутні передбачені ст. 87 КПК України підстави для визнання їх недопустимими.
Суд приходить до висновку, що невизнання вини ОСОБА_6 є обраним ним способом захисту від пред`явленого обвинувачення, та вказані доводи наведені ним з метою уникнення покарання за тяжке кримінальне правопорушення, вчинене в період іспитового строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. З 2000 року виховувався в дитячому будинку,де характеризується позитивно. Не працює. За місцем проживання характеризується задовільно. Раніше судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, кількість кваліфікуючих ознак вказаного злочину, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини, суму заподіяної шкоди, те,що кримінальне правопорушення вчинено в період іспитового строку.

Відповідно до ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 2 лютого 2015 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України, до 1 року обмеження волі, з розрахунку відповідно до ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди - вартості мобільного телефону - на суму 5 000 грн. В обґрунтування заявленого цивільного позову потерпілий послався на те, що він придбав телефон за акційною ціною -2 998 грн., повна вартість телефону є вищою. Також послався на те, що експерту не надавався телефон для дослідження.
При вирішенні питання щодо цивільного позову суд виходить з положень ст.ст. 22, 1166ЦК України,а також роз`яснень, викладених у пункті п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27 березня 1992 року, відповідно до яких відшкодуванню підлягають в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна.
Таким чином, заявлений цивільний позов підлягає задоволенню частково, у розмірі ринкової вартості мобільного телефону, яка згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 424 від 26.01.2016 року становить 2 639 грн.
Суд вважає наданий висновок об`єктивним, вмотивованим, при проведенні дослідження у зв`язку з відсутністю об`єкта дослідження - телефону - експертом застосовано порівняльний метод, враховано зниження якості телефону у результаті експлуатації (знос), який склав 10%, з урахуванням експлуатації телефону 89 днів після придбання його потерпілим 23.09.2015 року. Вказаний висновок складений відповідно до Інструкції про порядок проведення та оформлення експертних досліджень, інших нормативних актів, на які є посилання у висновку, та суд кладе його в основу при вирішенні цивільного позову.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 424 від 26.01.2016 року в розмірі 245 грн. 52 коп. слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 02.02.2015 року - 2 місяці обмеження волі, що відповідає 1 місяцю позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27.

Строк покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_23 - з 22 січня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_24 перебування його під вартою з 22 січня 2016 року по день постановлення вироку їз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 5 000 грн., задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 2 649 грн. В інший частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 245 грн. 52 коп.
Речовий доказ: СD - диск їз відеозаписом з камер відеоспостереження їз приміщення ломбарду «Капітал» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - з дня вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1