Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/814/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2016 м. Кропивницький

Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в апеляційному порядку за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , поданою на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2016 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, безробітного, без постійного місця проживання та реєстрації, судимого:

-20.12.2006 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік (судимість погашена);

-12.12.2011 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. Звільнився 15.05.2014 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим, засуджено та призначено покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
Цим же вироком визнано винуватою, засуджено та призначено їй покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю три роки; на підставі ст. 76 КК України зобов`язано протягом іспитового строку періодично з`являтися до органів кримінально виконавчої системи для реєстрації, повідомляти їм про зміну свого місця проживання або роботи.
Вирок стосовно ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржений.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 1101 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 771 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 1440 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 1000 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло та сховище.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватою за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в сховище.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

13 січня 2015 року у вечірній час, більш точного часу органом досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_8 , маючи намір незаконного збагачення шляхом викрадення чужого майна, пересвідчившись, що його дії нікому непомітні, переліз через паркан та таким чином проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, розбив віконне скло та через утворений отвір проник всередину будинку, де помітив пральну машину марки «Indezit» та холодильник марки «Beko». Розуміючи, що самостійно зазначені речі він винести не в силах, обвинувачений пішов до будинку АДРЕСА_2 , де зустрів невстановлену досудовим розслідуванням особу на імя ОСОБА_14 , якому запропонував викрасти вищевказане майно, продати, гроші поділити, на що останній погодився. Реалізуючи злочинну змову, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа прибули на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де через раніше розбите ОСОБА_8 вікно проникли всередину будинку, звідки таємно, а ОСОБА_8 повторно, викрали пральну машину марки «Indezit», вартістю 330 грн. 00 коп. та холодильник марки «Beko», вартістю 671 грн. 00 коп. Крім того, з території подвір`я зазначеного домоволодіння вони викрали сталеву драбину довжиною 3 м, вартістю 100 грн. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1101 грн. 00 коп.
28 лютого 2015 року у вечірній час, більш точного часу органом досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_8 , маючи намір незаконного збагачення шляхом викрадення чужого майна, пересвідчившись, що його дії нікому непомітні, переліз через паркан та таким чином проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де виявив сталеву двох дверну шафу та сталеві труби , які зацікавили його як джерело незаконного збагачення. Розуміючи, що самостійно зазначені речі він винести не в силах, обвинувачений пішов до будинку АДРЕСА_2 , де зустрів невстановлену досудовим розслідуванням особу на імя ОСОБА_14 , якому запропонував викрасти вищевказане майно, продати, гроші поділити, на що останній погодився. Реалізуючи злочинну змову, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа , перелізши через паркан, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно, а ОСОБА_8 повторно, викрали шафу двох дверну, виготовлену з листової сталі товщиною 1, 5 мм, розміром 390 х 880 х 1850, вартістю 586 грн. 00 коп., а також труби опалення Ду 50 х 3,5 мм, виготовлені зі сталі, довжиною 1 м. кожна, в кількості 5 штук, вартістю 37 грн. за одну. Після цього обвинувачений ОСОБА_16 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 771 грн. 00 коп.
На початку квітня 2015 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 вступив у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, з невстановленою досудовим розслідуванням особою на імя ОСОБА_14 та, маючи усний дозвіл власника ОСОБА_12 на тимчасове проживання у будинку АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу прибули до приміщення зазначеного будинку, звідки таємно, а ОСОБА_8 повторно, викрали двоконфорочну чавунну плиту розміром 740 х 410 мм вартістю 126 грн. 00 коп., чавуні печні дверцята розміром 368 х 284 мм та топочні дверцята ( піддувала) 160х 270 мм вартістю 60 грн. 00 коп., холодильник «Донбас» вартістю 100 грн., двоспальне сталеве ліжко з панцирною сіткою вартістю 300 грн. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 586 грн. 00 коп.
12 серпня 2015 року ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на імя ОСОБА_14 перебували за адресою АДРЕСА_4 , де ОСОБА_8 запропонував невстановленій особі викрасти ворота з хвірткою зазначеного домоволодіння, на що останній погодився. Реалізуючи свій злочинний задум до кінця, скориставшись відсутністю власника домоволодіння, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, обвинувачений разом з невстановленою особою на імя ОСОБА_14 демонтували та таємно, а ОСОБА_8 повторно, викрали ворота з хвірткою, виготовлені з листового металу товщиною 4 мм, розміром 3, 5х 2 м, вартістю 854 грн. 00 коп. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 854 грн. 00 коп.
31 серпня 2015 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_13 в квартирі АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу таємно повторно викрав чоловічу обручку, виготовлену з золота 585 проби , вагою 1,83г, вартістю 1326 грн. 00 коп., яка знаходилась на поличці шафи. Після цього обвинувачений з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на зазначену суму.
18 вересня 2015 року близько 15 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 прийшли до ОСОБА_17 , яка проживала в будинку АДРЕСА_6 , щоб попрохати її розрахуватися з ОСОБА_9 за раніше надану допомогу ОСОБА_17 по господарству. Прийшовши до вищевказаного домоволодіння ОСОБА_8 через огорожу зайшов на територію подвіря, а ОСОБА_9 залишилась зовні. ОСОБА_8 виявив, що ОСОБА_17 за місцем мешкання відсутня. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_17 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільних небезпечних наслідків, не вступаючи у злочину змову з ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю власника та інших осіб, через незачинені двері проник до приміщення погребу, яке є сховищем, звідки таємно повторно викрав 3 скляних бутлі, ємністю 20 літрів, вартістю 95 гривень кожний, всього вартістю 285 гривень, всередині яких знаходилось 15 літрів вина, які він вилив на місці вчинення злочину не маючи на меті викрадення даного вина; 1 скляний бутель, ємністю 10 літрів, вартістю 56 гривень. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 341 грн.
19 вересня 2015 року в період часу з 12 години по 14 годину 00 хвилин, ОСОБА_8 за попередньо досягнутою злочинною домовленістю з ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення майна ОСОБА_17 прийшли до території її домоволодіння АДРЕСА_6 . Діючи згідно єдиного злочинного умислу, ОСОБА_8 через огорожу проник на територію вищевказаного домоволодіння, яке є сховищем. У свою чергу ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 залишилась на дорозі біля огорожі домоволодіння, щоб спостерігати за оточуючою обстановкою, з метою своєчасного попередження ОСОБА_8 про можливу небезпеку бути застигнутим на місці вчинення злочину. Знаходячись на території вищезазначеного домоволодіння, ОСОБА_8 виявив 3 металевих драбини, які за попередньою змовою з ОСОБА_9 у три етапи віднесли до місця їх реалізації. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 , за попередньою злочинною змовою з ОСОБА_9 , діючи згідно єдиного злочинного умислу, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільних небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, з території домоволодіння АДРЕСА_6 таємно повторно викрали 3 металевих драбини, вартістю 235 гривень кожна, всього на суму 705 гривень, чим спричинили ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вище вказану суму.
20 вересня 2015 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_8 з метою таємного викрадення майна ОСОБА_17 прибув до території її домоволодіння АДРЕСА_6 . Реалізуючи свої злочині наміри, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільних небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, через огорожу проник на територію вищевказаного домоволодіння, звідки повторно таємно викрав сталеву емальовану ванну вартістю 592 гривні; бочку з нержавіючої сталі ємнісною 150 літрів, вартістю 1000 гривень, в середині якої знаходилось 150 літрів вина, яке він вилив на місці вчинення злочину не маючи на меті викрадення даного вина. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1592 грн.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції змінити, виключивши із нього обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, при цьому включивши у вирок обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочинів, та призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів по нижній межі санкції більш тяжкого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням положень ст.. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Зазначає, судом безпідставно враховано, як обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Під час судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 КК України.

За оскаржуваним же вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, відповідальність за які також передбачено ст. 185 КК України.

Діяння вчинені обвинуваченим судом за кожним епізодом кваліфікувались, як вчиненні повторно, що є кваліфікуючою ознакою злочину.

Зазначає, що така обставина, яка обтяжує покарання, як рецидив злочинів, підлягає виключенню із вироку, так як згідно вимог зазначеної статті кримінального закону, не може бути повторно врахована відповідно до ст.. 67 КК України.

Вважає, що визначене обвинуваченому покарання може бути призначене по нижній межі санкції більш тяжкого злочину, із застосуванням положень ст.. 75 КК України.

Крім того, судом враховано лиш одну обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 - щире каяття. Вважає, що судом першої інстанції залишена поза увагою та безпідставно не врахована така обставину, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочинів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просив вирок суду першої інстанції змінити, виключивши із нього обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, при цьому включивши у вирок обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочинів, та призначити ОСОБА_8 покарання по нижній межі санкції більш тяжкого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі строком на три роки, та із застосуванням положень ст.. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із визначенням іспитового строку, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу адвоката, а саме в частині виключення обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рецидив злочинів, також висловилась про необхідність зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції, зокрема, в частині виключення обставини, яка обтяжує покарання, стосовно обох обвинувачених, оскільки це не суперечить вимогам ст. 404 КПК України, а також і в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення в строк призначеного покарання, де необхідно визначити кінцеву дату строку попереднього ув`язнення, що підлягає зарахуванню, - день набрання вироком законної сили, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції оскаржений стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

За змістом ч. 3 ст. 349 КПК України у разі, якщо судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, і такі докази, за погодженням учасників судового провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції не досліджувалися, - учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідження доказів судом першої інстанції по даному кримінальному провадженні проведено, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, у скороченому процесуальному порядку, доведеність винуватості ОСОБА_8 ніким із учасників судового провадження, у тому числі обвинуваченим, не оспорюються, як не оспорюються правильність кваліфікації дій обвинуваченого та фактичні обставини кримінального провадження, як їх встановлено.

Відтак, колегія суддів не вдається до оцінки доказів по кримінальному провадженні, і вважає винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, - доведеною, а кваліфікацію його дій як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло та сховище, - правильною.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем попереднього мешкання, не одружений, не має зареєстрованого місця проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого за умови його ізоляції від суспільства, визначив покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, майже мінімально можливе, за умови визначення покарання у межах санкцій частин 2 та 3 статті 185 Кримінального кодексу України, та за умови визначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Із визначеною судом першої інстанції мірою покарання колегія суддів погоджується, з огляду на кількість епізодів злочинного діяння, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , і зважаючи на особу обвинуваченого, котрий раніше судимий та притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте на шлях виправлення не став.

Зважаючи на означене, що, до речі, враховано належним чином судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, - підстави до застосування щодо останнього положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, як те просить у апеляційній скарзі адвокат обвинуваченого, - відсутні.

Доводи необхідності врахування такої обставини, яка пом`якшує обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, як активне сприяння обвинуваченим ОСОБА_8 розкриттю злочину, також свого підтвердження матеріалами кримінального провадження не знайшли.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання,- відповідає основним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, меті покарання, регламентованій ст. 50 КК України, є виваженим та обґрунтованим, покликаним до виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, не є надмірним та таким, що принижує людську гідність обвинуваченого.

Разом із тим, слушними є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 щодо безпідставного врахування судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 , такої обставини, яка обтяжує покарання як рецидив злочинів.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити також з вироку суду першої інстанції цю ж обставину, яка обтяжує покарання, і обвинуваченій ОСОБА_9 .

Вказане питання не порушується ніким із учасників судового провадження, вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 не оскаржується, проте, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, - суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Виключення із оскаржуваного вироку, а саме мотивувальної його частини, обставини, яка обтяжує обвинуваченій покарання, - рецидив злочинів, за ініціативою суду, не погіршує становище обвинуваченої ОСОБА_9 .
Тож, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, - при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України: Якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно.

Кваліфікованою ознакою кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , є вчинення злочину повторно, що, об`єктивно вже враховано судом першої інстанції при призначенні покарання.

Відтак, зважаючи на зазначене, судом першої інстанції помилково враховано дану обставину, яка обтяжує покарання обом обвинуваченим, при призначенні їм покарання, а тому, обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченій ОСОБА_9 , як рецидив злочин, - підлягає виключенню із мотивувальної частини оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Також, як убачається із вироку суду першої інстанції, судом в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 19 листопада 2015 року (обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 400, ч. 2 ст. 532 КПК України, - вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня обрання їй запобіжного заходу тримання під вартою по день набрання вироком законної сили, оскільки вказаний строк він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення, і таким строком є строк: з 19 листопада 2015 року до 04 жовтня 2016 року.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду слід змінити в частині врахування обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, і в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; в іншій же частині вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 424 КПК України, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити в частині врахування обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, а також в частині зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення.
Виключити із мотивувальної частини вироку зазначення про врахування при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обставину, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

Вважати правильним зазначення в резолютивній частині вироку: На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 19 листопада 2015 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 , який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4