Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року,
в с т а н о в и в:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 04 лютого 2016 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 в якій заявник скаржився на не розгляд судами його звернень відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Просив вжити заходів, передбачених ст. 206 КПК.
Апеляційний суд ухвалою від 11 лютого 2016 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді.
ОСОБА_4 , не погодившись із рішенням апеляційного суду, звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаної ухвали в касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Частиною 3 ст. 307 КПК встановлено, що ухвалу слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржено, крім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. До того ж у ст. 309 КПК визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
В силу ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно з практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Ці обмеження повинні мати законну мету і бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Засуджений раніше звертався до місцевого суду із заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, призначеного за вироком суду на підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року). 21 січня 2016 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 серпня 2009 року по 17 травня 2012 року у строк відбування покарання. Таким чином, право засудженого на доступ до правосуддя не було порушено.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону і відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
За таких обставин згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2016 рокувідмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3