АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1460/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 640/1513/16-К
Категорія: ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2; 185 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0006145 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, який не працює, з вищою освітою, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.07.2014 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.; 04.11.2015 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 850 грн.
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України (по епізоду від 20.09.2015 року) - у виді обмеження волі на строк 1 рік.
В силу вимог ст. 75 КК України, від призначеного покарання по епізоду від 20.09.2015 року ОСОБА_7 звільнений з випробуванням на 1 рік.
На підставі вимог ч.4 ст. 70 КК України, з врахуванням того, що ОСОБА_7 засуджується за вчинення злочину від 20.09.2015 року, скоєного ним до винесення вироку 04.11.2015 року Київським районним судом м. Харкова, за сукупністю злочинів суд визначив покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та за сукупністю злочинів, з врахуванням вимог ст. 72 КК України призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; на підставі вимог ст. 75 КК України, звільненоОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки.
На підставі ст. 72 КК України, штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. за вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2014 року визначено виконувати самостійно.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання : за ч.2 ст. 185 КК України (по епізодам від 08.11.2015 року, 06.12.2015 року) - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України (по епізоду від 07.12.2015 року) - у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
В силу вимог ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим (по епізодам від 08.11.2015 року, 06.12.2015 року, 07.12.2015 року), ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Остаточно, на підставі вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2015 року з врахуванням вимог ст. 72 КК України у виді 1 року обмеження волі, що складає 6 місяців позбавлення волі та штрафу 850 грн., та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ст. 72 КК України, штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. визначено виконувати самостійно.
Визначено обчислювати строк відбування покарання ОСОБА_7 з дня фактичного затримання, тобто з 25 грудня 2015 року по день набрання вироком законної сили, зарахувавши час перебування під вартою в час відбуття покарання, враховуючи вимоги ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 25.11.2015 року № 838-VIII) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст..100 КПК України.
Цивільний позов ТОВ «Група Рітейлу України» суд задовольнив в повному обсязі та стягнув з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Група Рітейлу України» суму у відшкодування майнових збитків в розмірі 1504, 56 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз у загальному розмірі 613,80 грн.
Згідно вироку, 20.09.2015 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на території ТОВ «Група Рітейлу України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, вирішив таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Група Рітейлу України». Реалізуючи свій злочинний умисел, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав 2 (дві) упаковки розчинної кави, марки Карт Нуар, м/у, вагою 230 гр., яка належить ТОВ «Група Рітейлу України», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4948 від 16.12.2015 - 494 грн. 56 коп. Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 08.11.2015 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території ТОВ «Група Рітейлу України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, вирішив таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Група Рітейлу України». Реалізуючи свій злочинний умисел, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав 2 (дві) упаковки розчинної кави, марки Карт Нуар, м/у, вагою 230 гр., яка належить ТОВ «Група Рітейлу України», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4949 від 16.12.2015 - 494 грн. 56 коп. Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 06.12.2015 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території ТОВ «Група Рітейлу України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, вирішив таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Група Рітейлу України». Реалізуючи свій злочинний умисел, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав 2 (дві) упаковки розчинної кави, марки Карт Нуар, м/у, вагою 230 гр., яка належить ТОВ «Група Рітейлу України», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4947 від 16.12.2015 - 494 грн. 56 коп. та 1 (одну) упаковку чаю, марки Грейс Молочний Оолонг, ж/б, бірюзовий листовий, вагою 75 гр., який належить ТОВ «Група Рітейлу України, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5083 від 23.12.2015 - 305 грн. 22 коп. Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 07.12.2015 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території ТОВ «Група Рітейлу України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, вирішив таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Група Рітейлу України». Реалізуючи свій злочинний умисел, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав 1 (одну) упаковку розчинної кави, марки Jacobs Monarch, економ пакет, вагою 220/205 гр., яка належить ТОВ «Група Рітейлу України, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4950 від 16.12.2015 - 167 грн. 90 коп. та 1 (одну) упаковку розчинної кави, марки Карт Нуар, м/у, вагою 230 гр., яка належить ТОВ «Група Рітейлу України, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4950 від 16.12.2015 - 247 грн. 28 коп. Заволодівши вищевказаним майном і маючи намір не сплачувати за нього, ОСОБА_7 , намагаючись обернути його у свою власність, пройшов лінію кас ТОВ «Група Рітейлу України», однак свій злочинний умисел довести до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, через те, що був затриманий з викраденим майном за лініями кас співробітниками охорони ТОВ «Група Рітейлу України.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити, тобто пом`якшити призначене покарання. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги апелянт зазначає про те, що свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, у вчиненні якого розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, цивільний позов визнав в повному обсязі, у зв`язку з чим призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину і його особі, та за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, а також доводи прокурора, що заперечував щодо задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 , колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши судове рішення, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Сторони кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.15- ч.2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі ОСОБА_7 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в межах доводів поданої апеляційної скарги щодо правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Сутність апеляційних доводів обвинуваченого полягає у зайвій суворості призначеного покарання. З цим він пов`язує своє апеляційне прохання щодо необхідності зміни вироку в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення, що на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки такі твердження повністю спростовуються висновками суду, що містяться у оскаржуваному вироку (арк. 80- 83, 89).

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за чотири епізоди таємного викрадення чужого майна (кража), вчинене повторно - в межах санкції ч. 2 ст.185 КК України, за сукупністю злочинів на підставі ч.ч.1,4 ст. 70 КК України - у виді позбавлення волі, у розмірах наближених до мінімальних, а остаточне - із застосуванням норм ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців позбавлення волі в умовах його реального відбування та зі штрафом у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який належить виконувати самостійно. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, але при цьому визнав та об`єктивно врахував обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, а також взяв до уваги наявність задовільних даних, що характеризують особу обвинуваченого та наявність непогашених судимостей.

За таких обставин, твердження у апеляційній скарзі ОСОБА_7 про те, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто із застосуванням норм ч.1, 4 ст. 70 КК України, а також за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком - у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, внаслідок суворості не відповідає ступеню тяжкості цих злочинів та особі обвинуваченого, - колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 70, 71 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував дані про особу обвинуваченого. При цьому судом належно враховано, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію загальної та особистої превенції. Колегія суддів, також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням ступеню тяжкості низки вчинених умисних корисливих злочинів, в сукупності з даними про особу винного, який раніше звільнявся за вироком суду від відбування призначеного покарання з випробуванням (арк.76), підстав для застосування норм ст.ст. 69, 75 КК України або пом`якшення призначеного покарання не вбачається, в тому числі і з приводу визнання вини по пред`явленому обвинуваченню. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів - не можливе без ізоляції від суспільства, тобто при позбавленні волі в межах наближених до мінімальних, необхідних для досягнення цих цілей.

За таких обставин, твердження у апеляційній скарзі, що призначене судом першої інстанції покарання, не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 32, 35, 65, 66, 70 ч.1,4, та ст. 71 КК України, призначивши покарання як найближче до мінімального, але в межах санкцій ч. 2 ст.185 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував наявність обставини, що пом`якшує покарання, та об`єктивно дослідив дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, що стосуються його родинних зв`язків.

Зокрема, такі твердження апелянта спростовуються висновками та рішенням суду, вказаними у мотивувальній і резолютивній частині оскаржуваного вироку (арк. 80-82) щодо необхідності призначення обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям в умовах ізоляції від суспільства, тобто в межах санкції статті, врахувавши тяжкість злочинів та їх негативні наслідки, вірно кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 2 ст.185 та ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, будуть достатніми для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів. Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про невиправдану суворість призначеного покарання є безпідставними.

Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах СІЗО з 25 грудня 2015 року до 18 серпня 2016 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 25 грудня 2015 року до 18 серпня 2016 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4