Дата документу 30.05.2016 Справа № 554/3730/16-к
Справа № 554/3730/16-к
Провадження №1-кс/554/3990/2016
УХВАЛА
Іменем України
30 травня 2016 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю в режимі відео конференції заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Полтавської області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, яка мотивована тим, що 04.05.2016 року заявник звернувся до прокурора Полтавської області в порядку ст.214 КПК України з заявою про вчинення кримінального правопорушення свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.384 КК України. В строки, передбачені кримінально-процесуальним законодавством, ОСОБА_3 так і не отримав відповідного повідомлення про внесення відомостей по його заяві до ЄРДР. Посилаючись на незаконність бездіяльності прокурора, заявник просить зобов`язати прокурора внести відомості до ЄРДР, викладені у поданій заяві.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити, пояснивши, що в заяві він виклав обставини, що стосуються свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в ході досудового та судового слідства дали неправдиві відомості про скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Неправдиві покази свідків привели до неправосудного вироку та надто суворої міри покарання за вироком суду від 18.03.2016 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надіслав листа про розгляд скарги у його відсутність та просив відмовити у задоволенні вимог. Згідно наданих прокурором матеріалів, заявник повідомлявся про відсутність у повідомленні ОСОБА_3 об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину; показання свідків у судовому засіданні оцінюються безпосередньо судом.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, надані матеріали, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей
Відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2016 року заявник звернувся до прокурора Полтавської області в порядку ст.214 КПК України з заявою про вчинення кримінального правопорушення свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.384 КК України (а.с.2-3). У внесенні відомостей до ЄРДР, згідно його заяви, прокурором відмовлено.
Відповідно матеріалів скарги, фактично заявником ОСОБА_3 оскаржується вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.03.2016 року, порядок оскарження якого передбачений зовсім іншими нормами КПК України.
Судом не виявлено обставин, які б охоплювались поняттям злочину, визначеного ст. 11 КК України. Сама лише незгода засудженого з певною оцінкою доказів судом при постановленні вироку не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про ніби-то вчинене кримінальне правопорушення щодо учасників судового розгляду.
Оцінивши обставини справи, суд приходить до висновку, що прокурором прокуратури Полтавської області зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаною заявою, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочину, які заявник вважає вчиненим. При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину свідками.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом (ч. 1 ст. 2 КК України).
Скаржник вказав на те, що на його думку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , даючи покази в якості свідків, скоїли кримінальне правопорушення та їх дії підлягають кваліфікації за ст.384 КК України.
Відповідно до ст. 214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст. 22 КПК України органом досудового розслідування.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
У справі Європейського суду з прав людини Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.
Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, ст. 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Полтавської області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві про вчинення кримінального правопорушення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1