Номер провадження: 11-сс/785/1143/16
Номер справи місцевого суду: 523/9880/16-к
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_4 ,

представника власниці майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власниці арештованого майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 18 липня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000023 від 14 липня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 18 липня 2016 року задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на прилеглій, загородженій території адміністративної будівлі Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, а саме:

1)автомобіль УАЗ 469-Б, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові зеленого кольору з №7825;

2)сімнадцять каністр об`ємом по 30 літрів кожна з невідомою речовиною;

3)три порожні каністри об`ємом по 30 літрів кожна;

4)два гумових шланга чорного кольору довжиною 17,5 та 12,5 метрів відповідно.

Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді представник власниці арештованого майна адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилаючись на те, що власниця майна ОСОБА_6 не була присутня під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, а про існування оскаржуваної ухвали їй стало відомо лише 10 серпня 2016 року зі слів слідчого.

За результатами апеляційного розгляду просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в повному обсязі, а арештоване майно повернути власниці.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що

1)чоловік власниці арештованого майна ОСОБА_6 ОСОБА_8 не може бути суб`єктом складу злочину, передбаченого ст.364 КК України, оскільки він не є службовою особою;

2)арештоване майно не відповідає критеріям визначеним статтею 98 КК України, оскільки не є знаряддям або предметом злочину;

3)ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не є підозрюваними або обвинуваченими в даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою відділу діловодства та обліку звернень громадян апеляційного суду Одеської області.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, представника власниці арештованого майна адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Власниця арештованого майна ОСОБА_6 не була присутня в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, а матеріали провадження не містять будь-яких даних про те, коли саме вона отримала копію оскарженої ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 18 липня 2016 року. За таких обставин апеляційний суд визнає поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження слідчого судді і вважає, що він підлягає поновленню.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

В даному випадку, у відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час Одеською місцевою прокуратурою №4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 14 липня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Суворовського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, зловживаючи службовим становищем, тобто умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, 12 липня 2016, близько 22:48 години, перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Заболотного 18/а, передали ОСОБА_8 речові докази, вилучені у нього в ході огляду місця події у межах кримінального провадження №0004542 від 12 липня 2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за фактом таємного викрадення паливних матеріалів, які мають статус тимчасового вилученого майна, а саме: автомобіль УАЗ 469-Б, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в кузові зеленого кольору з №7825, сімнадцять каністр об`ємом по 30 літрів кожна з невідомою речовиною, три порожні каністри об`ємом по 30 літрів кожна та два гумових шланга чорного кольору довжиною відповідно 17,5 та 12,5 метрів, що завдало істотної шкоди державним інтересам внаслідок втрати вказаних речових доказів та фактичного приховування раніше вчиненого злочину, що призвело до підриву авторитету та престижу органів поліції.

Оцінюючи викладені обставини апеляційний суд дійшов висновку, що вищевказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000023, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, що були об`єктом протиправних дій.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що арештоване майно відповідає критеріям майна, зазначеним у ст.98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власниці майна, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, знищення майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.170-173, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника власниці арештованого майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 .

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 18 липня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на прилеглій, загородженій території адміністративної будівлі Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, а саме:

1) автомобіль УАЗ 469-Б, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові зеленого кольору з №7825;

2) сімнадцять каністр об`ємом по 30 літрів кожна з невідомою речовиною;

3) три порожні каністри об`ємом по 30 літрів кожна;

4) два гумових шланга чорного кольору довжиною 17,5 та 12,5 метрів відповідно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3