Справа № 487/6119/15-к 26.01.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/82/16 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, має двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 20 грудня 2011 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 310 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 16 травня 2014 року за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області на 1 рік 3 місяці 18 днів.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_9 ,
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
Представник потерпілих ОСОБА_10 ,
Обвинувачений ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_11 ,
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію мопеду «Honda Dio» ОСОБА_12 та її пасажиру ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження та вони були доставлені до ЛШМД м. Миколаєва. 16 квітня 2015 року ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень померла у реанімаційному відділенні ЛШМД м. Миколаєва.
Короткий зміст вироку суду першої інстанції від 13 листопада 2015 року.
ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2011 року, у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання - три роки і шість місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки.
Вирішене питання щодо речових доказів.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь:
- держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в сумі 3767,20 грн.;
- ОСОБА_6 грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 150000 грн.;
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.
Потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 просять вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 максимальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, які суд визнав доведеними, кваліфікацію дій обвинуваченого та повністю погодившись із присудженими судом сумами грошових коштів за цивільними позовами, вважають призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за даним вироком занадто м`яким.
Зазначають, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в достатній мірі не врахував, що даний злочин він вчинив в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком. Також не взяв до уваги в достатній мірі обставину, яка обтяжує покарання, а саме, вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вказують, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції безпідставно врахував обставину, яка пом`якшує покарання, а саме, його щире каяття. Вважають, що дана обставина в поведінці обвинуваченого відсутня, так як той не вибачився перед ними, не сплатив ніяких грошових коштів на відшкодування їм заподіяної шкоди.
Мотиви ухваленого рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, доводи викладені в апеляційних скаргах, пояснення потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представника адвоката ОСОБА_10 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про часткове задоволення апеляційних скарг потерпілих, заперечення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_11 , які просили залишити без змін вирок суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за ч. 2 ст. 286 КК України, апелянтами не оспорюється.
Не оспорюється апелянтами і розмір задоволених цивільних позовів.
Що стосується покарання, то при його призначенні за ч. 2 ст. 286 КК України, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 65-67 КК України, так як хоч і послався на тяжкість злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжує покарання, наявність вини в дорожньо-транспортній пригоді і іншого водія транспортного засобу, а саме ОСОБА_12 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла, характер і черговість порушень, які вчинили кожен із водіїв, ступінь участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку, але в достатній мірі їх не врахував.
Так, суд не врахував належним чином обставину, яка обтяжує покарання, а саме, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Суд в достатній мірі не взяв до уваги, що саме такий фізіологічний стан (стан алкогольного сп`яніння) обвинуваченого ОСОБА_8 сприяв грубому порушенню ним інших норм правил безпеки дорожнього руху ( пунктів 2.3 «б», 10.1, 11.1, 11.3, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України), що стало однією із безпосередніх причин настання суспільно небезпечних наслідків, а саме, смерті однієї потерпілої і отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості іншої потерпілої.
Також, суд недостатньо врахував, що даний злочин обвинуваченим ОСОБА_8 був вчинений в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а саме, в період умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, однією із обставин, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого.
Згідно абзацу 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної
особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає
свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання
виправити ситуацію, що склалася.
Як свідчать матеріали кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 хоч і визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, в той же час не висловлював жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, не вибачився перед потерпілими і не виявляв бажання цього, не намагався відшкодувати понесені потерплими збитки.
За такого суд першої інстанції безпідставно визнав обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому щире каяття.
Виходячи з викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у суду першої інстанції не було законних підстав для призначення обвинуваченому основного покарання у нижній межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим через м`якість.
Тому на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України у зв`язку з необхідністю застосування обвинуваченому більш суворого покарання.
З урахуванням викладеного, апеляції потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають задоволенню частково.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції враховує зазначені судом першої інстанції обставини, які пом`якшуть покарання - активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, вини в дорожньо-транспортній пригоді і іншого водія транспортного засобу, а саме ОСОБА_12 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла, характер і черговість порушень, які вчинили кожен із водіїв, ступінь участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку; обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані сп`яніння. Крім того, Апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчинення тяжкого злочину з необережності, його вчинення в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком і вважає, ОСОБА_8 необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але у меншому ніж просять апелянти розмірі.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 414, 420, 424, 426, 532 КПК України, суд
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2011 року, у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання п`ять років і шість місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки.
Строк відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий
Судді: