Роздільнянський районний суд Одеської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження: 1-кп/511/91/16
31 серпня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційного не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.10.2000 Роздільнянським районним судом Одеської області по ст.140 ч.2, ст.215-3, 44, 42 КК України (ред..1960 року) до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, з застосуванням ст.45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком 1 рік, штраф 340 гривен, судимість погашена;
- 14.06.2002 Роздільнянським районним судом Одеської області по ст.296 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, судимість погашена;
- 02.03.2004 Роздільнянським районним судом Одеської області по ст.186 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі; звільнений 10.08.2007 року згідно постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 03.08.2007 року за ст.81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк 6 місяців 26 днів;
- 21.03.2008 Роздільнянським районним судом Одеської області по ст.189 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків приєднано 26 днів позбавлення волі не відбутих за попереднім вироком від 02.03.2004 року, остаточно до відбуття призначено 3 роки 26 днів позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі; звільнений 21.10.2010 року по відбуттю строку покарання, судимість не погашена;
- 04.07.2011 Роздільнянським районним судом Одеської області по ст.309 ч.1 КК України до штрафу у сумі 1200 гривен;
- 22.02.2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області по ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 міс., на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, судимість погашена;
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення тяжкого корисливого злочину, повторно, 13.12.2015р. біля 12.00 год. прибув до житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 . З метою вчинення крадіжки, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю господаря та будь-яких інших осіб, шляхом перелазу через паркан, проник на територію вказаного домоволодіння та вчинив крадіжку алюмінієвого казану ємкістю 6 літрів вартістю 300,00 грн., алюмінієвого казану ємкістю 8 л вартістю 450,00 грн., алюмінієвого бідону ємкістю 40 л вартістю 350,00 грн., які знаходились на подвір`ї, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 у розмірі 1100,00 грн.
Крім того, ОСОБА_4 повторно, з метою викрадення чужого майна, 11.03.2016 року близько 23.00 год. прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 на праві користування, та скориставшись тим, що його дії будуть непоміченими, через вікно проник в приміщення житлового будинку, звідки намагався таємно викрасти «DVD» програвач вартістю 500,00 грн., належний потерпілій ОСОБА_6 , однак свій злочинний намір не довів до кінця за обставин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений господаркою ОСОБА_6 та затриманий на місці вчинення злочину, внаслідок чого не зміг розпорядитись «DVD» програвачем на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав частково. Суду пояснив, що 13.12.2015р. в обідній час проходив біля будинку потерпілого ОСОБА_5 та побачив у нього у дворі під парканом металобрухт. Він переліз через паркан, взяв бідон та два казани та приніс до себе додому, який розташований на відстані 150 м від будинку потерпілого. Вранці 14.12.2015р. він поніс викрадені речі на пункт приймання металобрухту, але той був зачинений, а тому він приніс їх знов до себе додому. А потім приїхали працівники поліції та відвезли його до відділу поліції. Там він добровільно зізнався у вчиненому злочині, повідомив, де зберігається викрадене майно і добровільно видав його з території домоволодіння, де він мешкає. Крадіжку у ОСОБА_5 вчинив, так як потрібні були гроші, а роботи на цей час не було. Наполягає, що крадіжку вчинив в тверезому стані та один, перфоратор не брав. ОСОБА_7 є його другом, він на його прохання допоміг наступного дня донести викрадені речі до пункту приймання металобрухту а потім назад до нього додому. Пояснив, що викрадені у потерпілого речі були в непридатному для використання за призначенням стані, оскільки казани були побиті грибком, а в бідоні були дірка. Крім того, стверджував, що потерпілий сам незаконно приймає металобрухт за місцем свого проживання і що він разом з ОСОБА_8 неодноразово йому здавали за гроші металеві предмети. Також, 11.03.2016р. він проходив мимо будинку, де проживала потерпіла ОСОБА_6 , на воротах будинку була напис, що будинок продається. Він помітив, що світло в будинку не горіло, а на фасаді у вікні була відчинена стулка. Тоді у нього виник умисел на вчинення крадіжки з будинку. Він перестрибнув через паркан у двір, звідки через вікно заліз в приміщення будинку, знайшов у кімнаті ДВД програвач, взяв його, змотав проводи та хотів з ним вистрибнути у вікно, але в цей час в будинок зайшла ОСОБА_6 з двома чоловіками, які його схопили та викликали поліцію.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочинів підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема поясненнями потерпілого, свідків.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 13.12.2015р. біля 11.30 год. він виїхав на автомобілі з території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і це бачили його сусіди - обвинувачений ОСОБА_4 та його товариш ОСОБА_9 . Через деякий час йому зателефонував свідок ОСОБА_10 і повідомив, що у нього з двору обвинувачений ОСОБА_4 та громадянин ОСОБА_7 виносять перфоратор, два казана та бідон, при цьому ОСОБА_7 ніс перфоратор, а ОСОБА_4 бідон та казани, складені один в другий. Через 15 хвилин він на автомобілі повернувся додому та побачив, що хвіртка відчинена, а з двору зникли перфоратор, два казана та бідон, які зберігались біля будки собаки, були в належному стані та придатні для використання за призначенням. При цьому, з казанів на землю були висипані різні дрібні металеві предмети - болти, гайки, які в них зберігались, а з бідону вилита рідина. Він одразу ж зателефонував до правоохоронних органів. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 та його знайомий ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, самі підійшли до нього і попросили підвезти їх в центр міста. Він хитрощами притримав їх до приїзду працівників поліції, і останніх затримали. В подальшому йому в приміщенні Роздільнянського відділу поліції повернули металеві вироби, а кримінальне провадження стосовно крадіжки перфоратора виділено в окреме провадження і перфоратор йому не повернутий. Йому відомо, що ОСОБА_4 здав викрадені у нього казани та бідон на незаконний пункт приймання металобрухту колишньому працівнику міліції на ім`я ОСОБА_11 , але працівник Роздільнянського відділу поліції склав протокол добровільної видачі від 14.12.2015р. про нібито добровільну видачу ОСОБА_4 викраденого майна, так як поліція «кришує» цей незаконний пункт приймання металобрухту, і крім того, таким чином створює видимість, що ОСОБА_4 співпрацює зі слідством. Також, на думку потерпілого, співучаснику ОСОБА_4 ОСОБА_7 незаконно органом досудового розслідування наданий статус свідка по справі. Потерпілий стверджує, що обвинувачений ОСОБА_4 постійно вчиняє крадіжки у всіх сусідів і у нього, а тому він вимушений був ночами не спати, а вартувати крадія. Також, коли він відлучався з дому, то просив сусідів приглядати за домом та майном. Крім того, він вимушений був витрачати свій час на відвідування поліції, засідань суду. Потерпілий стверджує, що своїми незаконними діями ОСОБА_4 спричинив йому моральну шкоду, яку він оцінив в 20 000 грн. і просить стягнути вказану суму з обвинуваченого на свою користь.
Свідок обвинувачення ОСОБА_12 пояснив суду, що є сусідом як обвинуваченого, так і потерпілого. Він бачив, як взимку ОСОБА_4 біля 12.00 год. проходив по вул. Котовського в м.Роздільна біля будинку АДРЕСА_4 від будинку потерпілого ОСОБА_5 в бік свого дому на вул. Шевченко з бідоном і казанами, при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння, від чого впав, розсипав всі речі. Рядом з ним йшов ще один молодий чоловік з саквояжем в руках, але він навіть не допоміг йому піднятись. Цього молодого чоловіка він не впізнав. Наступного дня ОСОБА_5 йому розповів про вчинення крадіжки з його подвір`я. Обвинуваченого ОСОБА_4 охарактеризував задовільно як особу, яка підробляє випадковими заробітками, до нього ставить добре, у зв`язках з підозрілими особами він його не помічав, але зловживає спиртним.
Свідок обвинувачення ОСОБА_13 , який працює оперуповноваженим карного розшуку у Роздільнянському відділі поліції, суду пояснив, що за вчинення крадіжки у ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий та доставлений у відділ поліції, де він зізнався у вчиненому та повідомив, що викрадені металеві вироби зберігаються у нього вдома. Він з двома понятими приїхав до домоволодіння, в якому проживав ОСОБА_4 і той виніс з території домоволодіння два казана та бідон, належні ОСОБА_5 , про що був складений протокол добровільної видачі. Крім того, повідомлень, що ОСОБА_4 здав на металобрухт будь-кому з мешканців м.Роздільна які-небудь металеві предмети, до нього не надходило, як і інформації про продаж кому-небудь викраденого перфоратора. Свідок охарактеризував ОСОБА_4 як особу, яка ніде не працює, підробляє випадковими заробітками, проживає разом з матір`ю, яка працює в барі офіціанткою, на її заробітну плату, сім`я бідує. Неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, і майже всі злочини вчиняв у стані алкогольного сп`яніння, має зв`язки з раніше засудженими особами. ОСОБА_7 був також опитаний на предмет вчиненої у ОСОБА_5 крадіжки і пояснив, що тільки допоміг ОСОБА_4 на його прохання піднести речі. Про те, що речі крадені, ОСОБА_14 не знав. Це підтвердив і ОСОБА_4 в своїх поясненнях.
Свідок обвинувачення ОСОБА_15 суду пояснила, що під час прогулянки з собакою по вул..Котовського в м.Роздільна Одеської області разом з подругою ОСОБА_16 була запрошена в якості понятої працівниками міліції під час добровільної видачі ОСОБА_4 бідона та казанів з його подвір`я на АДРЕСА_1 . Протокол добровільної видачі від 14.12.2015р. вона підписала і його зміст повністю підтвердила.
Свідок обвинувачення ОСОБА_16 повністю підтвердила пояснення свідка ОСОБА_15 .
Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.
На підставі заяви потерпілого ОСОБА_5 про вчинення крадіжки з його подвір`я 13.12.2015р.слідчим був проведений огляд місця події та складений протокол. З протоколу вбачається, що крадіжка металевих виробів була вчинена з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 (Т.2 а.с.73-78,101).
14.12.2015р. ОСОБА_4 в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 добровільно видав працівнику поліції ОСОБА_13 з території свого домоволодіння по АДРЕСА_1 два казана та бідон, викрадених у ОСОБА_5 (Т.2 а.с. 79).
Суд не приймає до уваги доводи потерпілого ОСОБА_5 про те, що вказаний протокол є недопустимим доказом внаслідок його фальсифікації працівником поліції ОСОБА_13 з наступних підстав.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Протокол добровільної видачі складений в порядку, встановленому КПК України, оперуповноваженим Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 за письмовим дорученням слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, який вів досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, ОСОБА_17 від 14.12.2015р. у присутності двох понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , о/у ОСОБА_13 та поняті ОСОБА_16 та ОСОБА_15 повністю підтвердили свою участь у цій процесуальній дії та зміст складеного протоколу. Підстав не довіряти показанням вказаних осіб у суду не має, як і для визнання даного протоколу недостовірним, сфальсифікованим та недопустимим. Доводи потерпілого ОСОБА_5 , що ОСОБА_4 здав викрадені речі на незаконним пункт приймання металобрухту колишньому працівнику міліції на ім`я ОСОБА_11 нічим не підтвердженні та є припущенням, а тому до уваги не приймаються. (Т.2 а.с.79,80).
Згідно протоколів пред`явлення речей для впізнання від 15.01.2016р. потерпілий ОСОБА_5 впізнав речі, добровільно видані ОСОБА_4 два казани та бідон, як такі, що належать йому та були викрадені у нього з території домоволодіння 13.12.2015р. (Т.2 а.с.81-83, 84-86, 87-90).
15.01.2016 року слідчий ОСОБА_17 в присутності двох понятих оглянув добровільно видані ОСОБА_4 речі і встановив, що у потерпілого ОСОБА_5 були викрадені два металевих казана світлого кольору ємкістю 6л та 8л та металевий бідон світлого кольору без ручок та кришки ємкістю 40л і на час огляду вказані речі перебувають в цілісному стані. За наслідком вказаної процесуальної дії слідчим був складений протокол огляду та фото таблиця до нього. (Т.2 а.с.91-93).
Протоколом від 15.01.2016р. вказані речі визнані слідчим речовими доказами по кримінальному провадженню та повернуті потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку (Т.2 а.с.94-95).
Згідно довідки, виданої ТОВ ринок «МАКС» станом на грудень 2015 року вартість алюмінієвого казана ємкістю 6л складає на ринку 300 грн., ємкістю 8л 450 грн., алюмінієвого бідона ємкістю 40л 350 грн. (а.с.96).
З даних документів вбачається, що викрадені у ОСОБА_5 речі були придатні для використання за призначенням, мали певну цінність для потерпілого, мали свою вартість на ринку і не є металобрухтом, що спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що викрадені ним у потерпілого ОСОБА_5 казани та бідон були побиті пліснявою та не могли бути використані за призначенням, а тому невірно оцінені органом досудового розслідування як посуд, а не по ціні металобрухту.
Стосовно твердження потерпілого ОСОБА_5 про викрадення у нього крім двох казанів та бідона ще чемодана з перфоратором, то по даному факту матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження постановою прокурора ОСОБА_18 від 18.03.2016р. (Т.2 а.с.97-100), а тому в даному кримінальному провадженні докази стосовно викрадення перфоратора судом не досліджуються і в предмет доказування не входять.
Також 11.03.2016р. до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявою звернулась потерпіла ОСОБА_6 стосовно спроби ОСОБА_4 вчинити крадіжку ДВД-програвача з приміщення будинку за місцем її мешкання в АДРЕСА_3 (Т.2 а.с.102-104).
На підставі заяви потерпілої від 11.03.2016р. слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_19 провела огляд місця події, за результатами якого склала протокол від 11.03.2016р. (Т.2 а.с.106-108).
З протоколу вбачається, що злочин вчинено в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6
12.03.2016р. слідчим складено протокол огляду ДВД-програвача сірого кольору марки ВВК, який був виявлений в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 і який намагався викрасти обвинувачений ОСОБА_4 (Т.2 а.с.109-111).
Постановою слідчого від 12.03.2016р. виданий потерпілою ОСОБА_6 . ДВД-програвач визнано речовим доказом та повернуто потерпілій на відповідальне зберігання (Т.2 а.с.112,113).
Згідно протоколу від 12.03.2016р. пред`явлення особи для впізнання потерпіла ОСОБА_6 в присутності понятих впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 11.03.2016р. намагалася вчинити крадіжку із будинку, в якому вона проживає (Т.2 а.с.114-115).
Вартість ДВД-програвача станом на березень 2016 року складає 500 грн., що підтверджується довідкою ПП «Денди» (Т.2 а.с.116).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. N475/97-ВР (далі - Конвенція), кожний обвинувачений має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що і свідків обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заявив клопотань про виклик та допит свідків.
Доводи потерпілого ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_20 до кримінальної відповідальності за вчинення у нього крадіжки в якості співучасника ОСОБА_4 , суд відхиляє на підставі наступного.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Особі на прізвище ОСОБА_7 обвинувачення органом досудового розслідування не пред`явлено, а тому підстави для розгляду даного кримінального провадження ще й відносно особи по прізвищу ОСОБА_7 у суду відсутні.
Дослідивши та оцінивши вказані обставини справи в їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 повністю доведеною та кваліфікує дії обвинуваченого по першому епізоду за ст.185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, та за ст.15 ч.2 ст.185 ч.3 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд відповідно до ст.65-67 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.
ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро кається, активно сприяв органу досудового розслідування в розкритті злочинів, добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_5 спричинену шкоду шляхом повернення викраденого майна, має задовільну характеристику за місцем проживання.
Але суд враховує також, що ОСОБА_4 власної сім`ї та утриманців не має, проживає разом з матір`ю на її зарплату, постійного місця роботи не має, а значить у нього відсутнє постійне джерело для існування, зловживає спиртними напоями, з приводу чого перебуває на обліку у лікаря-нарколога.
Враховуючи наявність не погашених судимостей та той факт, що будучи притягненим до кримінальної відповідальності за перший епізод, знов вчинив замах на вчинення злочину, суд робить висновок, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинення даних злочинів, у відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу,
Речові докази по справі: два алюмінієвих казана та алюмінієвий бідон слід вважати такими, що повернуті потерпілому ОСОБА_5 , ДВД програвач потерпілій ОСОБА_6 .
Судові витрати по справі відсутні.
Ст. 5 Конвенції гарантує право на свободу та особисту недоторканність. Так, згідно п.1 кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;
Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який слід залишити незмінним до набрання вироком суду законної сили, так як ОСОБА_4 вчинив два тяжких злочини, має непогашені судимості за особливо тяжкі корисливі злочини та злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів. ОСОБА_4 вчинив другий злочин одразу після отримання повідомлення про підозру у вчиненні першого злочину, що підтверджує факт високої вірогідності продовження обвинуваченим злочинної діяльності. ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків на території України, не має сім`ї та засобів для існування, схильний до вчинення злочинів, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу надмірного вживання алкогольних напоїв, а тому може вчинити інші злочини та ухилитись від призначеного судом покарання. Досліджені судом відповідно до вимог ст.5 Конвенції обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та дають підстави вважати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого до набрання вироком суду законної сили.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Потерпілим ОСОБА_5 до початку розгляду кримінального провадження по суті заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з нього 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином (Т.1 а.с.13-15).
У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини повторив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 ( 994_535 ), має автономне
значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Позовні вимоги потерпілий мотивував тим, що внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_4 йому спричинені душевні страждання, які виразились в тому, що він втрачав час та сили для охорони свого майна, відвідування правоохоронних органів та судових засідань. На підтвердження своїх доводів, ОСОБА_5 надав суду роздруківку з Інтернет-сайту rozdilna.info, в якому 16.03.2016р. розмістив оголошення про те, що в ночі спіймав крадія з майном, яке залишилось у нього. Пояснив, що вказаний документ свідчить про те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 він не спить по ночах в цілях охорони власного майна. Також, за клопотанням потерпілого був допитаний свідок ОСОБА_21 , який суду пояснив, що дізнався про вчинення крадіжки перфоратора, який не повернутий, та металевих виробів у свого товариша ОСОБА_5 з його слів. Крім того, ОСОБА_5 , неодноразово просив його приглядати за будинком на час його відлучення і дуже нервував з цього приводу.
Обвинувачений ОСОБА_4 позов визнав частково на суму не більше 1500 грн. Заперечення мотивував тим, що потерпілий не надав належних доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди на суму 20 000 грн., якими повинні бути, на його думку, медичний висновок лікарів, рецепти на призначені ліки та чеки на їх придбання, а не покази свідка. Крім того, вважає, що роздруківка з сайту взагалі немає відношення до позову, оскільки безсоння буває у людей з різних причин.
Розглянувши позов, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відносно потерпілого обвинуваченим вчинені протиправні дії, а це неминуче призводить до моральних страждань особи у вигляді порушення спокою, нервування та порушення нормальних життєвих зв`язків. Але враховуючи той факт, що все майно потерпілому було повернуто, доказів на підтвердження розміру моральних страждань в сумі 20 000 грн. потерпілим не надано, суд вважає необхідним та достатнім стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., а в інший частині позову потерпілому відмовити.
Керуючись ст.ст.100, 369-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць;
- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 враховувати з моменту його фактичного затримання, а саме: з 12 березня 2016 року.
Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включити строк тримання під вартою з моменту затримання ОСОБА_4 з 12.03.2016р. до набрання вироком суду законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 2000 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 551 грн. 20 коп.
Речові докази по справі два алюмінієвих казана та алюмінієвий бідон слід вважати такими, що повернуті потерпілому ОСОБА_5 , ДВД-програвач - потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1