Провадження № 1-КП/359/163/2016
Справа № 359/1906/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«07» листопада 2016 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
09.02.2016 у вечірній час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 перебувала на території садового товариства «Сулимівське 2» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області. Проходячи повз будинок № 140 у вказаному садовому товаристві, ОСОБА_3 помітила огороджений парканом житловий будинок, в якому не горіло світло, після чого в неї виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до володіння особи (земельної ділянки) та розташованого на її території зазначеного садового будинку житла.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до володіння земельної ділянки та розташованого на її території зазначеного садового будинку житла, ОСОБА_3 підійшла до паркану, що огороджував земельну ділянку з розташованим на ній садовим будинком АДРЕСА_2 .
Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, вважаючи, що власники земельної ділянки та розташованого на ній садового будинку не перебувають у ньому, за відсутності визначених законом підстав, діючи умисно, перелізла через паркан, що огороджував розташовану за вказаною адресою земельну ділянку, належну на праві приватної власності ОСОБА_5 та на якій збудований належний йому на праві приватної власності садовий будинок, чим вчинила незаконне проникнення до володіння ОСОБА_5 належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою.
ОСОБА_3 за відсутності визначених законом підстав, діючи умисно, залізла на прибудову до садового будинку, підійшла до вікна другого поверху вказаного садового будинку та за допомогою палиці розбила його, після чого проникла через нього в приміщення садового будинку, розташованого за вказаною адресою та належного на праві приватної власності ОСОБА_5 , чим вчинила незаконне проникнення до житла.
Крім цього, ОСОБА_3 , будучи особою, яка 09.02.2016 у вечірній час доби у вищевказаний спосіб незаконно проникла до приміщення садового будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у приміщенні зазначеного будинку 10.02.2016 у ранковий час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), побачила в одній з кімнат вказаного будинку цифровий ефірний приймач Т2 «TRIMAX».
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме цифрового ефірного приймача Т2 «TRIMAX».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 10.02.2016 біля 12 години 00 хвилин, перебуваючи у одній з кімнат садового будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно та з корисливих мотивів, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що її дії носять незаконний характер, таємно викрала цифровий ефірний приймач Т2 «TRIMAX» вартістю 555 гривень 00 копійок. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникла, а викраденим майном у подальшому розпорядилася на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на суму 555 гривень 00 копійки.
В подальшому, 10.02.2016 у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у невстановленому досудовим розслідуванням місці в ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_3 10.02.2016 у вечірній час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) шляхом вільного доступу за допомогою ключів від вхідної двері проникла до приміщення садового будинку АДРЕСА_2 , з якого на наступний день, тобто 11.02.2016 у ранковий час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 185 КК України, діючи умисно та корисливих мотивів, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що її дії носять незаконний характер, повторно таємно викрала з однієї з кімнат вказаного будинку LCD монітор «LG» з діагоналлю екрану 21 дюйм, вартістю 2 210 гривень 00 копійок. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникла, а викраденим майном у подальшому розпорядилася на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на суму 2 210 гривень 00 копійки.
Обвинувачена в судовому засіданні вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, пояснила, що вона щиро розкаялася у скоєному, просила її суворо не карати, у повному обсязі визнала та підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті, пояснила, що вибачається перед потерпілим, погоджується відшкодувати витрати на проведення експертиз. Цивільний позов визнає у повному обсязі.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину та підтвердила дійсність обставин викладених у обвинувальному акті, а також ту обставину, що відносно цього не заперечують інші учасники судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорені, а саме обставин скоєння обвинуваченою інкримінованих їй дій, та після допиту обвинуваченої дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують її особу.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що дійсно, 09.02.2016 ОСОБА_3 скоїла незаконне проникнення до володіння особи та до житла, а в подальшому, 10.02.2016 таємно викрала чуже майно, та 11.02.2016 повторно викрала чуже майно з проникненням у житло потерпілого.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди всього на суму 2 765 гривень 00 копійок.
Своїми умисними діями, що виразились у незаконному проникненні до володіння особи та до житла, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.
Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім цього, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд вважає ОСОБА_9 винною у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень (злочинів).
Суд вважає, що ОСОБА_8 підлягає покаранню за вчинені нею кримінальні правопорушення (злочини), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
При обранні обвинуваченій виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення (злочину), особу винної.
Обвинувачена скоїла злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин.
Обвинувачена не судима в силу ст..89 КК України, фактично має постійне місце проживання, розлучена, утриманців не має, цивільний позов визнала у повному обсязі, має незадовільний стан здоров`я, внаслідок чого проходить лікування в умовах СІЗО, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, потерпілий в судовому засіданні висловив думку про можливість призначення обвинуваченій покарання не пов`язаного з позбавленням волі, вину свою визнала повністю, у скоєному щиро розкаялась, та добровільно допомагала досудовому слідству і суду, що згідно до вимог ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої.
Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
На підставі наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і призначаючи їй покарання у виді позбавлення волі, до неї можливе застосування ст. 75 КК України, при цьому поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, оскільки суд вважає доведеним заподіянні обвинуваченою потерпілому матеріальної шкоди у сумі 2765 грн. та моральної шкоди у сумі 1000 грн. Саме ці кошти і підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілого.
Крім того, з обвинуваченої слід стягнути на користь Держави витрати на проведення експертиз під час досудового слідства.
На підставі наведеного, керуючись ст.368, ст. 370, ст. 374 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України.
ОСОБА_9 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_9 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту.
ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання шляхом повного поглинання більш суворим покаранням менш суворого у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, рахуючи строк відбуття покарання з 07.11.2016 року.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_9 покласти обв`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО ДПТСУ у м.Києві та Київській області ОСОБА_7 до набрання чинності вироком скасувати, звільнивши її з-під варти у залі суду негайно.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Городня Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 суму відшкодування заподіяних матеріальних збитків у розмірі 2765 (дві тисячі сімсот шістдесят п`ять) гривень, та моральних збитків у сумі 1000 (одна тисяча) грн., а всього стягнути 3765 (три тисячі сімсот шістдесят п`ять) грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити, як в не доведених.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Держави судові витрати на проведення експертиз у загальній сумі 710 (сімсот десять) грн. 80 коп..
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і засудженій негайно, після оголошення.
Суддя ОСОБА_1