Справа № 521/8435/13-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 вересня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_9

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001490 від 12.03.2013 року у відношенні:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не судимого, без реєстрації на території України, проживає: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
З викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті вбачається, що 03.11.2004 року, ОСОБА_15 , знаходячись в приміщенні кімнати №404 на вул. Михайлівській, 25 у м. Одесі, маючи намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою, під приводом купівлі об`єкта нерухомості, взяв у борг у ОСОБА_10 гроші в сумі 30 000 доларів США, що по курсу НБУ на день скоєння злочину складало 159 195грн., а також 17 000 ЄВРО, що по курсу НБУ на день скоєння злочину складало 114 612грн., зобов`язавшись їх повернути через чотири місяці. Отримані гроші ОСОБА_15 витратив за своїм розсудом та взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_10 не виконав, тим самим завдав збиток останньому в особливо великому розмірі на загальну суму 273 807грн.

Крім того, 30.01.2010 року, ОСОБА_15 , знаходячись біля будинку №12 по вул. Фонтанська дорога у м. Одесі, з корисливих мотивів, діючи повторно, маючи намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом зловживання довірою, під приводом надання допомоги в швидкому митному оформленні в Одеському порту контейнерів з товаром ОСОБА_11 , отримав від останнього гроші в сумі 35 000 доларів США, що по курсу НБУ на день скоєння злочину складало 280 042грн. Отримані гроші ОСОБА_15 витратив за своїм розсудом та взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_11 не виконав, тим самим завдав збиток останньому в особливо великому розмірі на загальну суму 280 042ґрн.

Крім того, 14.07.2011 року, ОСОБА_15 знаходячись в приміщенні кафе «Компот» по вул. Дерибасівській у м. Одесі, з корисливих мотивів, діючи повторно, маючи намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою, під приводом надання допомоги в швидкому митному оформленні в Одеському порту контейнерів з товаром ОСОБА_12 , отримав від останнього гроші в сумі 3 500 доларів США, що по курсу НБУ на день скоєння злочину складало 27 899грн. Ще через кілька днів ОСОБА_15 , продовжуючи злочинний намір, отримав у ОСОБА_12 ще 2 000 доларів США, що по курсу НБУ на день скоєння злочину складало 15 940грн. Отримані гроші ОСОБА_15 витратив за своїм розсудом та взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_12 не виконав, тим самим завдав збиток останньому на загальну суму 43 839грн.

Дії ОСОБА_13 кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; за ст. 190 ч. 4 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

Однак, при судовому розгляді колегією суддів встановлено, що обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень органом досудового розслідування пред`явлено не було, що позбавляє суд прийняти рішення по суті.

Так, відповідно до ст. 110 ч. 4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, в порушення вищевказаної норми закону, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а зазначено лише, що ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України та викладені фактичні обставин кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією.

Тобто, відсутність формулювання обвинувачення колегія суддів розцінює як те, що органом досудового розслідування та прокурором обвинувачення ОСОБА_13 висунуте не було та він фактично не набув статусу обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, що позбавляє суд взагалі розглядати кримінальне провадження відносно нього.

Відповідно до п.п.3, 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відсутність у обвинувальному акті формулювання обвинувачення перешкоджає суду винести обвинувальний чи виправдувальний вирок, адже відповідно до ст. 374 ч. 3 КПК України в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, пред`явлене особі і визнане судом доведеним чи недоведеним. Невиконання цих вимог, згідно п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини(ЄСПЛ).

Згідно практики ЄСПЛ відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008р., ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

В судовому засіданні прокурору було запропоновано внести уточнення у обвинувальний акт, відповідно до ст.ст. 337 - 340 КПК України, та викласти формулювання обвинувачення ОСОБА_13 , однак представником державного обвинувачення це було залишено поза увагою. При цьому, прокурором в судових дебатах зазначено, що у матеріалах судової справи відсутня фіксація автоматичного визначення колегії суддів по розгляду даного кримінального провадження, а лише наявний протокол про визначення головуючого судді ОСОБА_1 , тобто, було порушено «Інструкцію з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», тому будь-які рішення прийняті незаконним складом суду будуть підлягати скасуванню.

Однак, при цьому відвід складу суду прокурором ОСОБА_8 заявлений не був.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що фактично прокурором була висловлена відмова від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі наявних матеріалів кримінального провадження та відсутності висунутого обвинувачення ОСОБА_13 , колегія суддів не може прийняти рішення по суті обвинувачення та винести як обвинувального, так і виправдувального вироку, тому кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України підлягає закриттю.

Згідно ст. 340 ч. 2 КПК України у разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді головуючий роз`яснює потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді.

Однак, суд вважає недоцільним роз`яснювати потерпілим їх право на підтримання обвинувачення в суді, т.я. обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України взагалі не пред`явлено .

Керуючись п.п.3,13 ч.1 ст.3, ст.8, ч.ч.1, 5 ст.9, ч.4 ст.110, п.2 .ч.2, частинами 7, 9 ст.284, п.5 ч.2 ст.291, ч.1 ст.337, ст.ст.369-372, 395 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001490 від 12.03.2013 року у відношенні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України закрити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3