Провадження № 11-кп/780/214/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
30 березня 2016 року м. Київ. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Києво-Святошинського району, м. Боярка, громадянина України, українця, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Франківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі, звільнений 04.03.2014 по відбуттю строку покарання,

- засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України -3 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком - 2 роки, покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави - 460 грн. 80 коп. процесуальних витрат.

Згідно із вироком, 30.08.2015р. близько 11.40 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не слідкує та будучи впевненим, що його ніхто не побачить, реалізовуючи свій злочинний умисел, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, зайшов на територію домоволодіння, за вище вказаною адресою, після чого проник до житлового будинку через метало пластикове вікно, яке відкрив шляхом віджиму за допомогою сокири, що знаходилась на території вищезазначеного домоволодіння, звідки намагався вчинити крадіжку належного ОСОБА_8 майна на загальну суму 463,00 гривень, які упакував та виніс з будинку, але даний злочинний намір ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, незалежних від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як на місці вчинення крадіжки на подвір`ї був викритий та затриманий працівниками охоронної фірми "Сіріус".

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду змінити та виключити із мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого -повторність. В решті вирок залишити без змін, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність.

Так, суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із ознакою вчинення злочину- повторно, проте, всупереч вимогам ч. 4 ст. 67 КК України безпідставно врахував повторність при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному, у зв`язку з чим судове слідство, за згодою учасників процесу, проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникнення у житло, вчинена повторно є вірною, що апелянтом не оскаржується.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом дотримано вимог ст. ст. 50, 65 КК України. Також, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, що апелянтом не оскаржується.

Проте, мотивуючи судове рішення суд першої інстанції порушив вимоги ч. 4 ст. 67 КК України, згідно якої, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, не може ще раз враховуватись при призначенні покарання як така, що його обтяжує.

Так, зазначаючи у вироку, що повторність у діях ОСОБА_7 є обтяжуючою обставиною, суд не врахував того, що вчинення крадіжки повторно є зазначеною у диспозиції ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України обставиною, що впливає на кваліфікацію злочину, а тому суд не в змозі ще раз враховувати цю обставину при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

При таких обставинах, вирок підлягає зміні із виключенням з мотивувальної частини зазначення повторності як обставини, що обтяжує покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину повторно.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Головуючий

Судді