Провадження № 2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2016 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

представника СКП ХРВП
ГУП в Хмельницькій області ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

її законного представника ОСОБА_11

та захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000715 від 08 вересня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Хмельницького, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючу, не судиму,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Заявлений законним представником потерпілої ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 позов до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 11 113 грн. задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_10 , а у разі відсутності у неї майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, з її законного представника

ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 11 113 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №800т від 23.09.2015 року в сумі 294, 62 грн.

За вироком суду, 25.06.2015 року близько 15 год., ОСОБА_10 , перебуваючи на березі ставка, що за межами с.Івашківці Хмельницького району, таємно, з пакету, в якому зберігались особисті речі ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , викрала золотий ланцюжок вартістю 4980,85 грн., золоту підвіску у виді хрестика вартістю 1411,31 грн. та золоту сережку вартістю

884,36 грн., чим заподіяла матеріальної шкоди ОСОБА_13 на загальну суму 7276,52 грн.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та провадження в справі закрити, посилаючись на те, що інкримінованої крадіжки не вчиняла, а суд безпідставно взяв до уваги лише показання потерпілої та її матері та не прийняв до уваги її показання про те, що на березі ставка із ОСОБА_13 вони знаходилися не 25.06.2015 року, а 24.06.2015 року, золоті вироби у подруги вона не крала, а лише на прохання самої потерпілої передала їх ОСОБА_14 , щоб остання здала їх у ломбард, за що отримала від неї 7073,55 грн., із яких 6000 грн. віддала потерпілій, 1000 грн. залишила собі та 50 гривень віддала ОСОБА_14 за послугу, а матері потерпілої сказала, що вона викрала золоті прикраси на прохання

ОСОБА_15 , щоб та на неї не сварилася.

Акцентує увагу на тому, що суд не взяв до уваги того, що про здачу золотих виробів у ломбард мати потерпілої дізналася від самої потерпілої, що свідчить про домовленість обвинуваченої та потерпілої про здачу золота, що, крім того, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 .

Стверджує, що суд у вироку змінив показання обвинуваченої та потерпілої, зазначивши при цьому відомості, які вони не вказували, та у тексті вироку після його проголошення зробив доповнення про стягнення із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_17 11113 грн. матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої, її законного представника та захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора, законного представника та представника потерпілої про законність та обґрунтованість вироку суду, пояснення законного представника потерпілої, яка у вирішенні апеляційної скарги покладається на рішення апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В силу виписаних у п.5 ч.2 ст.291, п.2 ч.3 ст.374 КПК України вимог, обвинувальний акт та вирок суду, серед іншого, мають містити відповідно: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотиви кримінального правопорушення.

Зазначені обставини, відповідно до положень ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Ствердивши в обвинувальному акті та у вироку суду про те, що викрадення золотих виробів ОСОБА_10 у ОСОБА_13 відбулося саме біля 15 години 25 червня 2015 року, коли вони перебували на березі ставка с.Івашківці Хмельницького району, автор обвинувального акта та суд не звернули уваги на те, що таке твердження не підтверджено жодним зібраним у справі та зазначеним у вироку суду доказом, а згідно показань свідка ОСОБА_14 , яка ці золоті вироби безпосередньо здавала у ломбард в

м. Хмельницькому, даних наявних в матеріалах кримінального провадження квитанцій з цього приводу (а.п.32-34), їх здача відбулася в обідню пору 25 червня 2015 року, відтак, крадіжка цих золотих виробів, якщо вона мала місце, біля 15 години 25 червня 2015 року об`єктивно не могла відбутися.

В силу положень ч.1 та ч.2 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Натомість, всупереч цих вимог закону, матеріальну шкоду у розмірі

11113 грн. на користь законного представника потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_7 суд, у разі відсутності майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди у неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 , стягнув лише із її матері ОСОБА_11 , не взявши при цьому до уваги, що у обвинуваченої крім матері, є батько ОСОБА_18 , який мешкає в с. Копистин Хмельницького району Хмельницької області, якого до участі в справі в якості цивільного відповідача в установленому порядку притягнуто не було.

До того ж, як убачається і з матеріалів кримінального провадження, та про що підтвердили в апеляційному суді законний представник та представник потерпілої, із 11113 грн. заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_10 повернула 1000 грн., проте судом цього ураховано не було та стягнуто з неї на користь потерпілої усі 11113 грн.

З огляду на викладене, оскаржений обвинуваченою ОСОБА_10 вирок суду не може залишатися чинним бо ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1)залишити вирок або ухвалу без зміни;

2)змінити вирок або ухвалу;

3)скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4)скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5)скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6)скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Натомість, цією та іншими нормами чинного кримінального процесуального закону не виписано, як повинен діяти апеляційний суд у випадку, коли в обвинувальному акті та у вироку суду вказана оспорена обвинуваченою дата вчинення кримінального правопорушення, яка не відповідає дійсності.

Положеннями ст.415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте такі у даній справі відсутні.

В силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст.3 Конституції України, ст.8 КПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вимушена ухвалити у цій справі найприйнятніше рішення: скасувати оскаржений обвинуваченою

ОСОБА_10 вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд цього кримінального провадження у Хмельницькому міськрайонному суді в іншому складі суду.
На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено балансу прав і законних інтересів як сторони захисту, так і сторони обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись п.6 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412, ст.ст.418,419 КПК України, колегія суддів судової палати,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в цьому ж суді в іншому складі.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2