справа №562/1170/16-к
У Х В А Л А
іменем України

15.06.2016 року. Здолбунівський районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
законного представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
провівши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Здолбунів підготовче засідання по обвинувальному акту та угоді про примирення за кримінальним провадженням № 00000287 від 14.04.2016 року щодо
неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Здолбунів, Рівненської області, українець, громадянин України, не працюючий, з середньою загальною освітою,учень 2 курсу ДНЗ`Здолбунівське відділення залізничного транспорту» зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, суд
в с т а н о в и в
неповнолітній ОСОБА_4 ,13.04.2016 року , близько 11.40.год. перебуваючи на території бібліотеки ,яка розташована по вул.. КН.Ольги м. Здолбунів , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном , шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_9 , повідомляючи потерпілому неправдиві відомості, викликавши своєю поведінкою довіру останнього та помилкову впевненість у добросовісності та правдивості своїх дій під приводом огляду його телефону марки Lenovo А328» заволодів даним мобільним телефоном вартістю 974,40 грн. чим спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вище вказану суму. Під час досудоового розслідуавння на підставі ст. 471 КПК України, укладена угода про примирення,.
Згідно даної угоди, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді 70 годин громадських робіт.
Захисник обвинуваченого та обвинуваченуваний в судовому засіданні просили в затвердженні угоди відмовити та звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просять, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України,так як вони з потерпілим примирилися, збитки останньому відшкодовано, а справу провадженням закрити.
Потерпілий ОСОБА_11 просить суд угоду про примирення не затверджувати, а обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, так як вони примирилися, не заперечує проти закриття провадження в справі.
Прокурор не заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження в справі на підставі ст.46 КК України.
Перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку потерпілого, обвинуваченого, прокурора, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про примирення слід відмовити, обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності, а справу провадженням закрити, виходячи з наступного.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторонам під час досудового розслідування слідчим формально роз`яснено, що оскільки вони помирились і потерпілому відшкодовані заподіяні збитки, тому відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, вони мають право на закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, змісту вказаної норми вони не зрозуміли і тому погодилися на умови, зазначені слідчим в угоді.
За таких обставин укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим не може бути затверджена судом, так як вона не визнана сторонами угоди та існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди порушують права та інтереси сторін, що відповідно до п.3 ч.7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні угоди.
Частиною 7 ст. 474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цьогоКодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.
Як вбачається зі змісту угоди про примирення, укладеної 26 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_4 , , сторонам було роз`яснено про можливість закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто сторони дійшли згоди щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з його примиренням з потерпілим та закриття провадження, що за своєю правовою природою має різне значення з угодою про примирення та її затвердження.
Укладення угоди про примирення з потерпілим суд розцінює, як юридичну необізнаність обвинуваченого, що на думку суду може призвести до порушення його прав, оскільки в разі затвердження угоди про примирення обвинувачений буде вважатися засудженим за ч.1 ст. 190 КК України, що суд вважає неприпустимим, оскільки призначення покарання за умовами угоди буде погіршувати становище обвинуваченого, зокрема його право на звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст.46 КК України, що матиме для нього більш сприятливі правові наслідки, а тому в затвердженні угоди слід відмовити.
Відповідно до положень ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритись з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.
Згідно з положеннями ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості. Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим, шкоду відшкодував, потерпілий жодних майнових та моральних претензій до обвинуваченого немає.
За таких умов, беручи до уваги те, що стаття кримінального закону, яка передбачає звільнення від кримінальної відповідальності, має імперативний (обов`язковий) характер, необхідно відмовити в затвердженні вищевказаної угоди про примирення з підстав, передбачених п.п.1,3 ч.7 ст.474 КПК України, а обвинуваченого ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності на підставіст.46 КК України.
Статтею 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди про примирення та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу. Суд також має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України. Оскільки досудове розслідування закінчено у встановленому законом порядку, тому немає підстав для повернення кримінального провадження прокурору, а таке підлягає закриттю у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Керуючись ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.286, ст.314, ст.471, п.п.1,3 ч.7 ст.474 КПК України, суд -
у х в а л и в :
В затвердженні угоди про примирення, укладеної 26 травня 2016 року між потерпілим неповнолітнім ОСОБА_11 законний представник ОСОБА_7 та підозрюваним неповнолітнім ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 - відмовити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі ст.46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження - закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: