Справа № 727/1936/16-к Провадження № 1-кс/727/768/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

адвокатів ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_4 про накладення арешт на грошові кошти,

ВСТАНОВИВ:
18.03.2016 року до суду звернувся старший слідчий СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_4 з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти.

В клопотанні посилається на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 розпочатому 18.01.2016 року стосовно ФОП ОСОБА_7 , який будучи платником єдиного податку другої групи, упродовж 2013-2015 років здійснював придбання та реалізацію металлопрокату, при цьому приховував реальний дохід від вказаної діяльності шляхом не відображення його в податковому та бухгалтерських обліках. Дана незаконна діяльність нанесла збитки джержаві у вигляді несплати податків на занальну суму понад 3500000 грн.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушеня ч.3 ст. 212 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 з 2003 року зареєстрований фізичною особою підприємцем. Система оподаткування спрощена платник єдиного податку другої групи. Його діяльність повязана з роздрібною торгівлею залізом, фарбами та склом.

Також в ході досудового слідства встановлено що ОСОБА_7 проводить свою підприємницьку діяльність у АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 . За даними адресами розміщені складські площадки, які являються його власністю та з яких проводиться гуртово-роздрібна торгівля металлопрокатом. Продукція якою торгує ОСОБА_7 виготовляється на заводах Дніпропетровської області і придбавається ОСОБА_7 за власні кошти.

Під час документування вказаної особи встановлено, що реалізація продукції в основному здійснюється у готівковій формі зі складських приміщень без відображення в податковому обліці, при цьому сплачуються мінімальні фіксовані відрахування до бюджету. Розрахунки за реалізований товар здійсюються за готівку в кассу.

15.03.2016 року слідчим суддею була винесена ухвала якою надано дозвіл на проведення обшуку у будівлях, спорудах та інших приміщеннях розташованих по АДРЕСА_1 з метою відшукання і вилучення фінансово-господарських документів та компютерної техніки.

16.03.2016 року було проведено обшук в результаті якого виявлено та вилучено документи фінансово-господарської діяльності, системний блок ( сервер ) та грошові кошти в сумі 319996 гривень.

З метою встановлення походження грошових коштів та їх власників під час обшуку було опитано ОСОБА_7 та його працівників, кому належать грошові кошти. ОСОБА_7 пояснив, що 96800 грн. наддав йому його товариш для зберігання, стосовно іншої суми грошових коштів відмовився відповідати на запитання пославшись на ст. 63 Конституції України.

17.03.2016 року грошові кошти в сумі 319996 грн. приєднані до кримінального провадження як речовий доказ.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами можуть бути матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичсної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями ( бездіяльністю ) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наяності обгрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обгрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Підставою для накладення арешту на грошові кошти в сумі 319996 грн., які були вилучені в ході проведення обшуку 16.03.2016 року є те, що зазначені гроші можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також набуті кримінально протиправним шляхом ( в ході ухилення від сплати податків ). Окрім цього, 17.03.2016 року після проведення огляду грошових коштів в сумі 319996 грн., вони визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Метою накладення арешту на грошові кошти в сумі 319996 грн. є збереження грошових коштів в кримінальному провадженні як предмет вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.

Тому просив накласти арешт на речовий доказ грошові кошти в сумі 319996 грн., які були вилучені під час проведення обшуку 16.03.2016 року у приміщенні, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав викладених в ньому.

Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважали клопотання безпідставним, воно не грунтується на законі, тому просили відмовити в клопотанні, надали свої пояснення.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000003 від 18.01.2016 року за ст. 212 ч.3 КК України відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_7 за ухилення від сплати податків та заподіянням шкоди в сумі 3500000 грн.

16.03.2016 року проведено обшук приміщенні, яке розташоване по АДРЕСА_1 , яке використовується для підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7 .

В результаті обшуку було виявлено та вилучено документи, компютерну техніку на які надавалося дозвіл суду про проведення обшуку в цьому приміщенні. Також в ході обшуку було вилучено грошові кошти в сумі 319996 гривень, хоча в ухвалі суду зазначено заборону на вилучення грошових коштів .

З клопотання та пояснень слідчого в судовому засіданні, слідує, що вилучені грошові кошти є такими, які отримані від ухилення від сплати податків, однак вказане не відповідає встановленим ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.03.2016р. обставинам .

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частинами 2 та 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено судом, вилучені під час обшуку 16.03.2016р. грошові кошти, що належать ОСОБА_7 не можуть мати значення для досудового розслідування кримінального провадження № 0000003 як речовий доказ, оскільки вони були вилучені без відповідного дозволу суду, тобто вони не можуть бути допустимим доказом в розумінні ст. 87 КПК України та відповідати критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Окрім цього, судом встановлено, що на момент проведення обшуку, ОСОБА_7 не булла пред`явлена підозра, вона не предявлена і на теперішній час.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальністиь за шкоду, завдану діями ( бездіяльністю ) підозрюваного,засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обгрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обгрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Оскільки ОСОБА_7 у якого були вилучені грошові кошти без належного дозволу суду не являється ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні засудженою особою, кримінальне провадження відкрите тільки на припущеннях про ухилення від сплати податків на суму 3500000 гривень, ухвалою суду від 21.03.2016 року зобов`язано слідчого ОСОБА_4 повернути незаконно вилучені під час обшуку грошові кошти ОСОБА_7 , то підстав для накладення арешту на грошові кошти немає.
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, приходжу до висновку, що окільки слідчим не доведено в судовому засіданні, що існують ризики передбачені абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України, суду не надано доказів наявності обгрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, окрім цього не надано доказів того, що ОСОБА_7 пред`явлено підозру і він являється підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим і стосовно цих осіб згідно закону можна накладати арешт на їхнє майно, тому в задоволенні клопотання слідчого слід відомовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_4 про арешт грошових коштів в сумі 319996 гривень, які були вилучені під час обшуку 16 березня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Чернівецької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1