Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4192/15-к
Провадження № 1-кп/553/33/2016
В И Р О К
Іменем України
08.04.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві, кримінальне провадження по обвинуваченню,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Караджала, Телавського району, республіки Грузії, грузина, громадянина України, раніше несудимого, освіта неповна вища, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 , 24.01.2015 року, близько 17 год. 40 хв., керуючи автомобілем Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Полтава по вул. Миру від вул. Леніна з напрямку вул. Панянка, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі зупинки громадського транспорту «Богдана Хмельницького», позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» і дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», не зменшив швидкості свого руху та не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, який знаходився на пішохідному переході, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка проходила проїзну частину зліва направо по напрямку його руху по нерегульованому пішохідному переході.

В результаті наїзду автомобілем, пішоходу - потерпілій ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №386 від 17.04.2015 року, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку з переломом кісток черепу з переходом на основу та субдуральною гематомою, травматичного субарахноідального крововиливу, перелому кісток правої гомілки, розриву правої барабанної перетинки, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Згідно висновків судових автотехнічних експертиз №205 від 20.07.2015 року, №253 від 17.09.2015 року, №304 від 06.11.2015 року причиною дорожньо - транспортної події та її наслідків стали порушення водієм - обвинуваченим ОСОБА_7 п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінуємого йому злочину визнав повністю, а також позов, який було заявлено прокурором. Позов потерпілої визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2000 грн. в іншій частині щодо стягнення моральної шкоди в сумі 300000 грн. та витрат на захисника в сумі 10000 грн. не визнав. Крім того, в судовому засіданні пояснив наступне, а саме, що 24.01.2015 року близько 17-40 год., він їхав на авто з вулиці Миру на вулицю Панянки, що в м. Полтаві. Зупинився біля пішохідного переходу десь за 2-3 метри, щоб пропустити пішоходів, а потім почав рухатись. В цей час пішохідний перехід переходила потерпіла ОСОБА_5 яку він вдарив передньою частиною свого авто від чого вона упала на землю. Все було зненацька, так як потерпіла досить швидко вийшла із маршрутного таксі, яке стояло по лівій стороні. У той час там стояло дуже багато транспортних засобів. Він відразу ж зупинився так як швидкість його була дуже малою, вийшов із авто та викликав швидку допомогу. До лікарні їздив його батько так як він залишився на місці ДТП для відповідного документального оформлення. Його сім"я намагалась допомогти потерпілій щодо лікування, так батько надав кошти в сумі 3000 грн. синові потерпілої для її лікування, пізніше пропонували грошову компенсацію вартості лікування, але потерпіла відмовилась. А тому, пізніше, на її прізвище було здійснено грошовий переказ 15000 грн. Щиро розкаюється у скоєному, просив вибачення у потерпілої. Просив суд суворо не карати, так як зараз навчається, має поганий стан здоров"я через операцію, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Однак, незважаючи на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, винність його у вчиненні злочину передбаченого даною статтею підтверджується наступними доказами, наданими стороною обвинувачення, наявними у матеріалах справи, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 24 січня 2015 року вона їхала на роботу на нічну зміну так як працювала касиром на залізничному вокзалі Південної залізниці у м. Полтаві. Близько 17-40 год. вона вийшла з маршрутного таксі на зупинці "Богдана Хмельницького" в м. Полтаві. Автобус поїхав. Вона підійшла до пішохідного переходу та подивилась чи немає машин і почала переходити пішохідний перехід і дивитися чи не має зі сторони Південного вокзалу транспорту. Коли почала повертати голову в праву сторону, щоб подивитися чи не має з правої сторони авто, стався удар автомобілем та її збили. Звуку гальм вона не чула. Вона впала та вдарилась головою, що відбувалось потім вона не пам"ятає, так як прийшла до тями уже в лікарні. Дійсно, до неї приїздили батьки обвинуваченого коли вона вже виписалась з лікарні, але вона їм повідомила щоб вони спілкувались з її адвокатом. Після ДТП в неї дуже боліла голова, був перелом ноги, а пізніше почав боліти копчик. Так дійсно, обвинуваченим на її ім"я було перераховано 15 тис. грн., але вона їх повернула, так як вважала, що цього замало для компенсації її страждань. Також повідомила, що свій цивільний позов підтримує в повній мірі, при призначенні обвинуваченому покарання просила призначити йому реальний термін покарання;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в суді пояснив, що 24.01.2015 року він повертався із роботи яка знаходиться в с. Клімовка м. Полтави. Був на зупинці "Б.Хмельницького" у м. Полтаві та бачив ДТП яке відбулося за участю водія авто «Тойота» та пішохода ОСОБА_5 . Потерпіла переходила дорогу, в цей час до зупинки під"їжджав автобус, а із-за нього виїхала машина та збила потерпілу прямо на пішохідному переході від якого він був за декілька метрів. Він підійшов до потерпілої, вона була без тями, почав дивитися чи немає в неї травм, вона стогнала. Він попрохав перехожого, щоб останній приніс перекис водню для того щоб зупинити кров. Потім приїхала швидка допомога та син потерпілої. Відразу після ДТП біля нього стояла якась жінка яка закричала та двоє чоловіків, які щось купували в ларьку;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що 24 січня 2015 року, близько 18-00 год. вона проводжала подругу з якою вони зустрічалися на зупинці "Б.Хмельницького" в м. Полтава. Вона перейшла дорогу і чекала свого маршрутного таксі. Після того, як вона перейшла, бачила, що автомобілі почали рухатися. Вона стояла в сторону центра, автомобілі рухалися в сторону Південного вокзалу. Водій авто "Тойота", темного кольору, почав рух в сторону Південного вокзалу і дуже повільно. І тільки він почав пересікати пішохідний перехід, як збив жінку, яка бігла на зупинку в сторону Південного вокзалу. Звук гальм вона не чула так як авто обвинуваченого їхало досить повільно. Вона сама була метрів за 5-10 від пішохідного переходу. Швидка приїхала через хвилин 10. Далі, що відбувалося вона не бачила, так як поїхала з місця ДТП. Пізніше її знайшов батько обвинуваченого та попрохав її дати свідчення щодо ДТП працівникам міліції;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в суді пояснив, що 24.01.2015 року, ввечері, він їхав на власному авто на залізничний вокзал, віз м"ясо так як займається реалізацією м"ясних продуктів. Близько 18-00 год. він їхав за авто обвинуваченого. Обвинувачений стояв, пропускав пішоходів, потім почав рухатися і збив жінку, яка перебігала пішохідний перехід. Він зупинився та підійшов до водія, а потім до потерпілої, яка лежала. Гальмівного шляху після авто обвинуваченого він не бачив, тому що швидкість його була невелика. Потім підійшов до обвинуваченого і повідомив, що якщо потрібно будуть його свідчення, щоб йому зателефонували та поїхав з місця пригоди залишивши свій телефон. Через декілька днів йому зателефонував працівник міліції та попросив його щоб він заїхав і дав свідчення щодо ДТП, а пізніше з ним проводився слідчий експеримент;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в суді пояснив, що він працює слідчим та 24.01.2015 року виїжджав на місце ДТП. Будучи черговим, він виїхав на місце пригоди. Було вже темно. Проводив огляд за місцем пригоди за участю водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_5 . Погодні умови були в темний час доби. Освітлення ділянки дороги було. Під час огляду ним було зафіксовано положення автомобіля "Тойота" на місці пригоди, пошкодження, які були на автомобілі та погодні умови на час огляду. Складено протокол і схему де було відображено результати огляду місця пригоди. ДТП відбулося по вул. Миру в м. Полтаві напроти зупинки громадського транспорту "Богдана Хмельницького". Там дві зупинки розташовані одна напроти одної. І також в цьому місці розташований пішохідний перехід, який був позначений дорожньою розміткою і дорожніми знаками. Прибув на місце події приблизно через хвилин 30 з моменту отримання повідомлення. Коли приїхав потерпілої на місці пригоди не бачив так як її швидкою відправили до лікарні. Автомобіль "Тойота" розташовувався приблизно на середині проїжджої частини. За розміткою по напрямку руху в бік залізничного Південного вокзалу зі сторони вул. Леніна. Задньою частиною десь в районі розмітки «Зебра» пішохідного переходу.Автомобіль знаходився за розміткою пішохідного переходу. По напрямку руху він проїхав розмітку пішохідного переходу і задній бампер десь знаходився на краю. Трішки за розміткою пішохідного переходу по напрямку руху, тобто він проїхав розмітку. Коли він приїхав на місце події, зробив спочатку фотозйомку, потім склав протокол і схему, крім нього на місці пригоди був працівник ДАІ. Місце наїзду на пішохода вказано було водієм, а заміри проводилися в присутності понятих, які допомагали проводити. Місце наїзду, де відбувся контакт пішохода з автомобілем було вказано зі слів водія. Інших свідків на місці пригоди він не бачив. До нього особисто ніякі свідки не зверталися з приводу побачиного. Гальмівний шлях на місці події був. Він був невеликий. Пояснення писав водій ОСОБА_7 власноручно. Крім водія більше ніхто пояснень не надавав. Слідів крові виявлено і зафіксовано не було. Видимих пошкоджень на автомобілі не було, були потертості на капоті. Син потерпілої, який там знаходився говорив, що свідок був і залишив свій номер телефону. В ході слідства ОСОБА_7 заявляв про те, що в нього є свідки даної події, після чого він їх викликав та допитував, а саме це Аспіотіс та ОСОБА_10 , а пізніше проводив з ними слідчий експеримент, щоб перевірити їхні покази, так як вони дещо різнились з показами потерпілої. Пізніше була проведена автотехнічна експертиза. З урахуванням експертизи покази свідка ОСОБА_12 про швидкість руху не підтверджувались висновками експерта.

- Дослідженими та оголошеними в суді :

1. Рапорт інспектора оформлення ДТП від 24.01.2015 року за участю водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_5 ( а.с. 162 том 1).

2. Довідка про ДТП від 24.01.2015 року ( а.с. 163 том 1).

3. Протоколом огляду місця ДТП від 24.01.2015 року відповідно до якого ДТП сталась по вул. Миру зуп. «Б.Хмельницького» в м. Полтаві у зоні дії пішохідного переходу, авто «Тойота корола», д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на проїздній частині вул. Миру, задньою частиною до розмітки пішохідного переходу передньою до пр.-ту Миру в м. Полтаві, сліди гальмування довжиною 5м. та схемою до даного протоколу і фототаблицею до нього ( а.с. 164-173 том 1).

4. Протоколом слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_7 від 09.04.2015 року, згідно якого останній показав як скоїв ДТП 24.01.2015 року з схемою та фототаблицею до нього (а.с. 174 -182 том 1).

5. Протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 30.04.2015 року, згідно якого остання показала як її 24.01.2015 року на своєму авто збив водій ОСОБА_7 з схемою та фототаблицею до нього ( а.с. 183 189 том 1).

6. Висновком судово- медичної криміналістичної експертизи речових доказів № 82-МК від 19.03.2015 року згідно висновків якого проведенням судово-медико-криміналістичної експертизи одягу і взуття гр-ки ОСОБА_5 , виявлені пошкодження, які могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: На дублянці: По всій поверхні спинки і по задній поверхні рукавів виявлені ділянки потертості шкіри, які утворилися внаслідок тертя об нерівну поверхню; На внутрішній поверхні каптура ділянки накладень речовини подібної до крові. На чоботах: На лівому чоботі в області задника і каблука зліва і на правому чоботі в області задника і каблука зліва і на правому чоботі в області задника і каблука зліва, на боковій поверхні підошви зліва і справа виявлена потертість шкіри і матеріалу підошви, яка утворилася внаслідок тертя об нерівну поверхню, якою могла бути поверхня дорожнього покриття; На підошвенній поверхні правого чобота, виявлені сліди ковзання, які утворилися внаслідок тертя об нерівну поверхню, якою могла бути поверхня дорожнього покриття при зміщення правої ноги у взутті в напрямку зліва направо, спереду назад ( а.с. 190-191 том 1).

7. Розпискою ОСОБА_5 про отримання одягу та взуття на відповідальне зберігання ( а.с.192 том 1).

8. Протоколом слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 де останні показали на місці пригоди як вони стали свідкам ДТП за участю водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_5 24.01.2015 року з схемою до нього та фототаблицею ( а.с. 193-199 том 1).

9. Висновками автотехнічних експертиз № 205 від 20.07.2015 р. та № 253 від 17.09.2015 року, згідно яких в умовах даної пригоди, мінімальна швидкість руху автомобіля Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_1 на момент початку гальмування визначається рівною не менше 33.2, 34.7 км/год. В заданій дорожній обстановці, водій автомобіля Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , шляхом застосування своєчасного гальмування, тобто виконанням вимог п.18.1. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.18.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Оцінка дій пішохода ОСОБА_5 не вимагає застосування спеціальних технічних пізнань і може бути проведена слідчим (судом) самостійно, стосовно вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. ( а.с. 201-204, 206-209 том 1).

10. Висновком автотехнічної експертизи № 304 від 06.11.2015 року згідно висновків якого в умовах даної пригоди, мінімальна швидкість руху автомобіля Тойота Корола, держ. номер НОМЕР_1 на момент початку гальмування визначається рівною не менше 25.3, 26.6 км/год. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Тойота Корола, держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Тойота Корола, держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Оцінка дій пішохода ОСОБА_5 не вимагає застосування спеціальних технічних пізнань і може бути проведена слідчим або судом самостійно, стосовно вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України ( а.с. 211-214 том 1).

11. Висновком судово-медичної експертизи № 386 від 17.04.2015 року потерпілої ОСОБА_5 згідно висновків якого згідно наданої медичної документації на гр. ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку з переломом кісток черепу з переходом на основу та субдуральною гематомою, травматичного субарахноідального крововиливу, перелому кісток правої гомілки, розриву правої барабанної перетинки, які могли утворитись від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути і виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу з послідуючим падінням на тверде покриття дороги, можливо в строк та при обставинах вказаних в постанові, кваліфікуються, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.2., 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95р.). В момент первинного контакту з травмуючим фактором (автомобілем) підекспертна, вірогідніше за все, могла бути обернена переважно лівою поверхнею тіла, але не виключається можливість, що її положення могло змінюватись. Згідно токсикологічного дослідження №95 крові підекспертної на алкоголь - останній, не виявлений ( а.с. 217-219 том 1).

12. Довідкою ПОКЛ про витрати на лікування ОСОБА_5 ( а.с. 220 том 1).

13. Листом начальника КП "Полтаваелектроавтотранс" згідно якого 24.01.2015 року у час коли сталась ДТП жоден із тролейбусів напроти зупинки громадського транспорту «Б.Хмельницького" у м. Полтаві не перебував ( а.с. 221-223 том 1).

14. Листом - відповіддю начальника ВДАІ з обслуговування м. Полтави на окреме доручення, згідно якого свідків ДТП яка мала місце 24.01.2015 року за участю водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_5 а саме, водіїв червоної іномарки та тролейбуса не представилось можливим ( а.с. 224-227 том 1).

15. Вимогою ВІТ УМВС України в Полтавській області відносно ОСОБА_7 згідно якої останній раніше несудимий ( а.с. 230 том 1);

16. Характеристиками з місяця проживання та навчання відносно ОСОБА_7 , згідно яких останній характеризується позитивно ( а.с. 267 том 1, а.с. 1 том 2).

Достовірність викладених у вищевказаних висновках даних експерти ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили в судовому засіданні. Так, зокрема, експерт ОСОБА_13 зазначив, що згідно наданих слідчим вихідних даних необхідних для проведення дослідження було проведено дослідження в ході якого з`ясовано, що водій мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, швидкість автомобіля була та, що вказана у висновку; експерт ОСОБА_14 також зазначив, що згідно даних наданих слідчим водій мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода; експерт ОСОБА_15 зазначив, що тілесні ушкодження які отримала потерпіла ОСОБА_5 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, в момент первинного контакту з травмуючим фактором (автомобілем) підекспертна, вірогідніше за все, могла бути обернена переважно лівою поверхнею тіла, але не виключається можливість, що її положення могло змінюватись.

Вірною є кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Як встановлено судом, пояснення обвинуваченим, потерпілою та свідками по справі давались особисто і добровільно і в цих поясненнях детально, послідовно, з подробицями, як сам обвинувачений, потерпіла та свідки показали обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України 24.01.2015 року, близько 17 год. 40 хв., керуючи автомобілем Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Полтава по вул. Миру від вул. Леніна з напрямку вул. Панянка, на нерегульованому пішохідному переході розташованого в районі зупинки громадського транспорту «Богдана Хмельницького», позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» і дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід». Фактично обставини щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 підтвердив і сам обвинувачений при допиті його в судовому засіданні. Викладені обставини вчинення злочину пов`язаного з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень внаслідок скоєння ДТП обвинуваченим об`єктивно узгоджуються із іншими доказами по справі, висновками судово- медичної криміналістичної експертизи речових доказів № 82-МК від 19.03.2015 року, висновками автотехнічної експертизи № 205 від 20.07.2015 р. та № 253 від 17.09.2015 року, висновком автотехнічної експертизи № 304 від 06.11.2015 року, висновком судово-медичної експертизи № 386 від 17.04.2015 року потерпілої ОСОБА_5 , протоколом огляду місця ДТП від 24.01.2015 року та слідчих експериментів за участю самого обвинуваченого та потерпілого, речовими доказами по справі які належать потерпілій, на яких видно сліди від контакту з авто обвинуваченого при ДТП, показаннями свідка ОСОБА_8 по справі, який бачив як обвинувачений скоїв ДТП, збивши потерпілу ОСОБА_5 на пішохідному переході 24.01.2015 року. Суд також розцінює позицію обвинуваченого щодо визнання цивільного позову прокурора та часткове визнання позову який заявлено потерпілою в частині відшкодування матеріальної шкоди як факт підтвердження тих подій які відбулися 24.01.2015 року у м. Полтава по вул. Миру на нерегульованому пішохідному переході, розташованого в районі зупинки громадського транспорту «Богдана Хмельницького», позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» і дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід».

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілої ОСОБА_5 , а також свідків по справі даних в судових засіданнях щодо вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій є достовірними та об`єктивними, підтверджуються доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а тому суд бере їх до уваги та разом з іншою сукупністю доказів по справі кладе їх в основу обвинувального вироку щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Також суд бере до уваги, що покази свідка ОСОБА_8 дещо різняться з висновками експертів, зокрема, щодо швидкості авто обвинуваченого та довжини гальмівного шляху, так як згідно експертизи швидкість авта була близько 30 км/год., а гальмівний шлях близько 5 метрів. Сама потерпіла у своїх поясненнях, а також свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також зазначали, що не чули звуків гальм. Щодо показів свідків по справі, які дещо різняться одне від одного, то суд вважає, що дана обставина викликана давністю подій, про що зазначали і самі свідки, проте жодним чином пояснення всіх свідків не спростовують самого факту та обставин вчинення злочину ОСОБА_7 .

Суб"єктивна сторона цього злочину визначається складністю об"єктивної сторони, яка характерезується діянням, наслідками та причинним зв"язком між ними. Щодо наслідків вина особи може бути тільки необережною. В цілому цей злочин визнається необережним.

Практика свідчить, що при порушенні правил безпеки руху та експлуатації транспорту водій часто залишає місце події і не надає допомоги особам, які перебувають у небезпечному для життя стані. Однак, зважаючи на пояснення учасників судового процесу та матеріали кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 місце ДТП не залишив, відповідальності після скоєного не уникав.

Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене обвинуваченому покарання має бути необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Згідно п. 20 Постанови ПВСУ від 23.12.2005р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, а також те, що підсудний вчинив необережний злочин, шкоду завдану злочином потерпілій намагався відшкодувати частково, що підтвердила і сама потерпіла, вину у вчиненні даного злочину в повній мірі визнав, щиро розкаявся, що свідчить, що особа врахувала власні помилки, критично ставиться до скоєного, неодноразово попросив вибачення у потерпілої, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має молодий вік, поганий стан здоров`я після перенесеної операції, зважаючи на фактичні обставини справи, суд при таких обставинах не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого реальної міри покарання у виді позбавлення волі, а вважає за можливе застосувати при призначенні обвинуваченому покарання положення ст. 75 КК України, яке буде необхідним і достатнім покаранням для його виправлення та попередження вчинення ним злочинів в майбутньому.

Щодо вирішення питання заявлених по справі цивільних позовів, то суд приходить до наступних висновків.

Позов який заявлений потерпілою підлягає задоволенню частково, а саме, в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2000 грн., який визнав обвинувачений та в сумі 30000 грн. щодо відшкодування моральної шкоди, виходячи з засад розумності та справедливості, фактичних обставин справи, майнового стану обвинуваченого. Також на користь потерпілої підлягають стягненню витрати за надання правової допомоги адвокатом в сумі 10000 грн. відповідно до квитанцій, які наявні в матеріалах справи.

Щодо цивільного позову прокурора Полтавської місцевої прокуратури про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 від злочину, який в повній мірі визнав обвинувачений, то він підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373 та 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_7 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Обрати міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов"язання до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 2000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 10000 витрат за надання правової допомоги адвокатом, а всього 42000 грн.

Цивільний позов прокурора Полтавської місцевої прокуратури задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації (36000, м. Полтава, вул. Жовтнева, 45, одержувач Полтавський обласний бюджет , банк одержувача ГУДКСУ в Полтавській області, р/р 0001) у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_5 - 5538,29 грн.

Речові докази по справі: жіночі ботинки та дублянка, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої залишити потерпілій ОСОБА_5 як її власність.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1