УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/7733/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2016 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2016 року ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати. На підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування покарання або на підставі ст. 82 КК України замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. Посилається на те, що судом не взято до уваги того факту, що він став на шлях виправлення, має заохочення, постійно навчається, слідкує за гігієною, щодня тяжкою працею доводить своє виправлення. Має виробничі травми та переніс 4 операції. Порушення, на які суд звернув увагу у своєму рішенні, давно погашені. Характеристика установи є упередженою. Про засідання спільної комісії Житомирської УВП-8 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення, на якому йому було відмовлено у зверненні до суду з поданням, йому нічого не було відомо, присутнім на засіданні не був.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 , про наявність підстав для задоволення його скарги, прокурора, про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Предметом дослідження суду першої інстанції були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.
Відповідно до ч.2, ч.3 п.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбування засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Суд зазначених вимог закону дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження та змісту ухвали суду першої інстанції вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 25 жовтня 2005 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 115 КК України, п.п. 6, 13 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 289 КК України та на підставі ст. 70 КК України йому призначено покарання - п`ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02 березня 2016 року зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 09 липня 2005 року по 26 січня 2006 року включно у відповідності до ст. 72 КК України.
Міру покарання відбуває з 09 липня 2005 року. Кінець строку 22 грудня 2019 року. Станом на 22 березня 2016 року відбув 3/4 строку. За час попереднього ув`язнення допустив одне порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді догани. З 09 лютого 2007 року відбуває покарання в Житомирській установі виконання покарань (№8). Порушень вимог режиму тримання не допускав. Тричі заохочувався адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи різноробочим, до праці ставиться задовільно. В середовищі засуджених вживчивий, неконфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості, адекватно реагує на критику у свою адресу. У спілкуванні з персоналом установи тактовний. До виконання законних вимог адміністрації установи ставиться не завжди сумлінно. На заходи виховного впливу реагує, однак не завжди робить правильні висновки. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне просвітництво». До виконання даної програми відноситься формально. Вину у вчиненному злочині визнає повністю. Зв`язки з рідними підтримує шляхом побачень, отримує передачі. Спокійний, врівноважений, потайний, хитрий, має пристосувальну спрямованість.
При прийнятті рішення судом враховано, що стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування і застосовується за наявності не тільки сумлінної поведінки і ставлення до праці, а й мети покарання. Метою покарання є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим, запобігання вчиненню злочинів з боку інших осіб, а й для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілих, їх близьких та суспільства в цілому. До закінчення строку відбування покарання залишилося більше 3-х років. Відбуття частини призначеного судом покарання, яка дає право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є безумовною підставою для такого звільнення і у даному випадку звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково є передчасним.
За наведених обставин, доводи засудженого ОСОБА_7 , що судом не взято до уваги того факту, що він став на шлях виправлення, має заохочення, постійно навчається, слідкує за гігієною, щодня тяжкою працею доводить своє виправлення, має виробничі травми та переніс 4 операції, порушення, на які суд звернув увагу у своєму рішенні, давно погашені, що характеристика установи є упередженою є безпідставними.
Доводи ОСОБА_7 , що йому нічого не було відомо з приводу засідання спільної комісії Житомирської УВП-8 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення, на якому йому було відмовлено в направленні клопотання, про умовно-дострокове звільнення від покарання до суду не заслуговують на увагу, оскільки він особисто звернувся до суду з аналогічним клопотанням.
Питання про заміну ОСОБА_7 , в порядку ст.82 КК України, невідбутої частини покарання більш м?яким не може бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції, оскільки воно не розглядалося судом першої інстанції.
Підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2016 року без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: