Справа № 496/194/16-к
Провадження № 1-кп/496/73/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 .

Розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеська область, м. Іллічівськ зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу за мобілізацією на посаді начальника групи секретного документального забезпечення захисту інформації військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), перебуває у військовому званні старший солдат запасу,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 409 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, являючись військовослужбовцем призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді начальника групи секретного документального забезпечення захисту інформації військової частини НОМЕР_1 військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, 28.11.2014, завідомо знаючи, що він не проходив військово-лікарську комісію у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, свідомо ввів командування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 в оману, звернувшись у відділення особового складу та стройового із письмовим рапортом про звільнення з лав ЗС України за станом здоров`я, додавши до нього завідомо підроблене, на його прохання невстановленою слідством особою, рішення військово-лікарської комісії у формі свідоцтва про хворобу за №1297 від 25.11.2014 із внесеними до свідоцтва завідомо неправдивими відомостями про нібито наявне у нього захворювання та неправдивий висновок комісії про непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у військовий час. Внаслідок чого, 18.12.2014 наказом командира частини №257 старший солдат АДРЕСА_2 звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я, тим самим ухилився від несення обов`язків військової служби.

За скоєння вказаного діяння обвинуваченому ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 409 КК України, а саме: ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів та іншого обману.

Між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 19.04. 2016 року укладена Угода згідно якої обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений вину свою визнав.

За згодою, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст.. 69 КК України та перейшли до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 409 КК України, а саме погодили ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 415 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто штрафу в сумі 7055.00 гривень.

Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є: а) для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.

б) для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого їм кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів йому роз`яснені і є зрозумілими.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389? КК України.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затверджені угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Злочин в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до невеликої тяжкості злочинів.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснені обвинуваченому.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.04.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначити узгоджене сторонами покарання про можливість застосування ст.. 69 КК України та перейшли до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 409 КК України, а саме погодили ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 415 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто штрафу в сумі 7055.00 гривень.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468 - 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.04.2016 року укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 409 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст.. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 415 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто штрафу в сумі 7055.00 гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1