АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-09.02.2006 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 188 КК України до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та засуджено до позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці.

Вироком суду встановлено, що 04.09.2014 близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Передовій в м. Дніпропетровську, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вступили в попередню змову на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), відповідно до якої всі співучасники злочину повинні були прибути на будівельний майданчик, розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрасти вібротрамбовку марки «ENAR», моделі «РС80Н4Т», з двигуном марки «HONDA», моделі «GX120», що належить гр. ОСОБА_11 , яка як їм було відомо, знаходилася в зазначеному місці, яку вони визначили як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин за попередньою змовою групою осіб, завдаючи значної шкоди потерпілому, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з вул. Передової в м. Дніпропетровську міським громадським транспортом близько 18 години 30 хвилин прибули до будівельного майданчику, розташованого по вул. Запорізьке шосе, 52а в м. Дніпропетровську, де ОСОБА_8 ввівши в оману охоронця зазначеного будівельного майданчика, під приводом перевезення вищезазначеної вібротрамбовки на територію іншого будівельного майданчика, діючи погоджено в групі зі співучасниками злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу з території вищевказаного будівельного майданчика, таємно для потерпілого ОСОБА_11 , викрали чуже майно, що належить останньому, а саме: вібротрамбовку марки «ENAR», моделі «РС80Н4Т», вартістю 62 466 гривень 67 копійок, з двигуном марки «HONDA», моделі «GX120» вартістю 13 500 гривень, загальною вартістю 75 966 гривень 67 копійок, що перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян в 100 разів і є значною шкодою.

Після цього співучасники злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 з таємно викраденим чужим майном з місця вчинення злочину пішли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 значну матеріальну шкоду на загальну суму 75 966 гривень 67 копійок.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2016 року та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що призначене покарання вироком суду першої інстанції, занадто суворе. При цьому, обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання однобічно та не в повному обсязі розглянув обставини, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання, а саме: суд не врахував обставини, що пом`якшує покарання перебування на утриманні матері - інваліда, яка потребує допомоги, а також сприяння слідству в розкритті злочину та щиросердне розкаяння.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 та просили її задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка вважала вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим, та просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які обвинуваченим не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність раніше судимого обвинуваченого в таємному викраденню чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдала значної шкоди потерпілому за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Як вбачається з апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_8 висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України не оспорює.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого що призначене покарання, занадто суворе.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, при визначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання.
Зокрема, суд першої інстанції врахував повне визнання ОСОБА_8 своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення та щиросердне розкаяння, те, що останній раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно.
При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції хоча і встановлено декілька обставин, що пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до положень ст. 66 КК України, покарання, а саме: щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розслідуванню, однак такі обставини не можна визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та такими, за наявності яких, можливо застосувати при призначенні покарання положення ст. 69 КК України. Між тим, на думку колегії суддів, що не навів таких обставин засуджений і своїй апеляційній скарзі.
Крім того, слід зауважити, що судом першої інстанції, відповідно до положень ст. 67 КК України, встановлено обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 - рецидив злочину. Такий висновок, на думку колегії суддів, є обґрунтованим.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначено ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підстав, за викладених вище обставин, для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає. З цих же підстав апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Крім, того судова колегія вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання з 22 вересня 2015 року по 29 серпня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 22 вересня 2015 року по 29 серпня 2016 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні
позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді