АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2016 р. в кримінальному провадженні під №0000096, внесеному 23.11.2012 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Києві, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що частина доказів на які посилається у клопотанні слідчий в матеріалах судової справи відсутні, при цьому оцінив обставини кримінального правопорушення, взяв до уваги показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які прямо не вказують на заволодіння підозрюваним грошовими коштами, врахував те, що досудове розслідування триває понад три роки, що на думку слідчого судді вимагало від органу досудового розслідування надання більш переконливих доказів причетності підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому діяньніж тих, що долучені до клопотання слідчого, а тому за відсутності надання інших письмових доказів щодо причетності підозрюваного до кримінального правопорушення слідчий суддя прийшов до висновку про недоведення існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні. На підставі чого в порядку ст. 194 КПК України слідчий суддя вирішив, що в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року незаконною та необгрунтованою. Просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживаючого з 2000 року у Сполучених Штатах Америки, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вказує на те, що ОСОБА_13 24.02.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме про те, що він підозрюється у шахрайстві в особливо великих розмірах, вчиненого повторно, що завдало значної шкоди.

Також прокурор звертає увагу суду на те, що слідчий суддя всупереч вимог статтей 177, 178 КПК України не взяв до уваги, що серед доказів вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, на підставі якого йому повідомлено про підозру є показання потерпілого ОСОБА_15 та показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , які знайомі з підозрюваним, що в свою чергу доводить наявність ризику у виді спроб підозрюваного ОСОБА_18 здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні. Крім того, на наявність зазначеного ризику вказує і поведінка підозрюваного, який під час досудового розслідування, достовірно знаючи про існування кримінального провадження, повідомлення йому про підозру та оголошення його в міжнародний розшук, не вчиняв жодних дій для прибуття до органу досудового розслідування.

Крім того, прокурор звертає увагу, що ОСОБА_19 , перебуваючи у міжнародному розшуку безперешкодно потрапив на територію України, використовуючи закордонний паспорт України на ім`я « ОСОБА_20 » та документи видані ОСОБА_7 Департаментом міграційної служби США, а саме: «Traveldocument» та посвідчення резидента США від 05.11.2000, що свідчить про можливість таким же чином виїхати за межі України та уникнути відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Також вважає, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу належним чином не враховано тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 12 років та завдання шкоди в особливо великих розмірах. Таким чином, на думку прокурора слідчим суддею не оцінено в сукупності всі обставини кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення захисника та підозрюваного, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволеннюне підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління ГУ Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000096 від 23 листопада 2012 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

05.03.2013 року в ході розслідування кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

01.04.2013 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

18.01.2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000096 зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 280 КПК України.

24.02.2016 року ОСОБА_7 з`явився до органу досудового розслідування та особисто отримав повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

25.02.2016 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому існують ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на відомих йому свідків, представників потерпілих у цьому кримінальному провадженні, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

26.02.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було відмовлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи («Лабіта проти Італії» №26772/95).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали слідчого судді місцевого суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано наявність доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється та загальні обставини кримінального правопорушення в їх сукупності.

Разом з тим, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України слідчий суддя вірно встановив, з чим погоджується і колегія суддів, що вказані слідчим доводи є необґрунтованими та недоведеними, зважаючи зокрема на те, що досудове розслідування триває понад три роки, при цьому вагомих доказів, які б на даній стадії досудового розслідування свідчили про те, що ОСОБА_7 міг вчинити інкримінований йому злочин суду не надано та прокурором не доведено.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На підставі вказаного, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого, з чим також і погоджується колегія суддів, оскільки прокурором, окрім встановлення існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, залишилось недоведеним існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тяжкість злочину та дані про особу підозрюваного є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та підстав відмови в його застосуванні, при цьому дослідив належним чином всі матеріали судового провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді відповідно до ст. 370 КПК України є законним обґрунтованим та вмотивованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом у їх сукупності в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 р. в кримінальному провадженні під №0000096, внесеному 23.11.2012 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_21 к у р е н к о