Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/43/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу прокурора Світловодської міжрайонної прокуратури Кіровоградської області у кримінальному провадженні №0000988 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації у АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13 листопада 2006 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку на 1 рік;

- 11 лютого 2008 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 20 лютого 2012 року по відбуттю строку покарання;

- 09 квітня 2013 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію»,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підстав ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися до органів кримінально виконавчої системи для реєстрації, повідомляти їм про зміну свого місця проживання або роботи. Вироком суду також вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення крадіжки чужого майна за таких обставин.

14 січня 2015 року близько 23 год. 30 хв., точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 , з метою викрадення чужого майна, переліз через металевий паркан у вигляді сітки рабиці на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки таємно викрав два сталевих кутника розміром 50х50х4 мм. кожний, довжиною 2,5м, бувші у використанні, вартістю 70 грн. за 1 кутник, загальною вартістю 140 гривень. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на зазначену суму.

20 січня 2015 року близько 23 год. 00 хв., точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки, переліз через металевий паркан у вигляді сітки рабиці на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно викрав металеву драбину бувшу у використанні, вартістю 467 грн. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

20 лютого 2015 року близько 23 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки, переліз через металевий паркан у вигляді сітки рабиці на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно викрав сталевий лист металу, розміром 1,5мх1,5м, товщиною металу 4мм, бувший у використанні, вартістю 880 грн. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

10 березня 2015 року в 00 год. 30 хв. ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки, відчинивши металеву хвіртку проник на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно викрав чавунну ванну розміром 1500х700мм. бувшу у використанні, вартістю 276 грн., яку погрузив на приготовлений заздалегідь двоколісний возик та з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 10 березня 2015 року, близько 23 год. 20 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки, переліз через металевий паркан у вигляді сітки рабиці на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно викрав оцинкований сталевий водостічний злив, який складається з двох частин загальною довжиною 8 метрів, бувший у використанні, вартістю 400 грн. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

29 березня 2015 року, близько 23 год. 00 хв., точного часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_8 з метою повторного вчинення крадіжки, переліз через металевий паркан у вигляді сітки рабиці на територію подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_10 , звідки таємно викрав металеву піч типу «Буржуйка», бувшу у використанні, вартістю 815 гривень. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

15 травня 2015 року близько 23 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки, переліз через металевий паркан у вигляді сітки рабиці на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення кухні, звідки таємно, повторно викрав чавунну плиту пічного опалення з однією конфоркою, бувшу у використанні, вартістю 259 грн. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

20 травня 2015 року близько 23 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки, відчинивши металеву хвіртку проник на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , де через незачинені двері проник до приміщення вказаного житлового будинку, звідки таємно, повторно викрав жіночу сумку із шкірозамінника, бувшу у використанні, вартістю 120 грн., в якій знаходились гроші в сумі 500 грн. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 620 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначення покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема безпідставне застосування ст. 75 КК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд, при призначенні обвинуваченому покарання із застосування ст. 75 КК України, не оцінив належним чином, що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності у тому числі у 2008 та 2013 роках за вчинення тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, на даний час має не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку. Обвинувачений жодних висновків для себе не зробив і знову скоїв ряд тяжких, умисних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, збитки потерпілим не відшкодував, а тому заслуговує на реальну міру покарання з відбуванням у місцях позбавлення волі. За вказаних обставин вважає, що призначене судом обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому відповідно вимог ст. 409 цього Кодексу, вирок суду підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, провівши судове слідство в обсязі оголошення матеріалів, які характеризують обвинуваченого, заслухавши висновок прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які в дебатах, а обвинувачений і в останньому слові просили апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 доведеною та правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, приміщення та житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, відповідно вимог ст. 65 КК України врахував, що обвинуваченим скоєно ряд умисних корисливих злочинів, які відносяться до категорії тяжких, раніше судимий за умисний корисливий злочин, за місцем відбування покарання характеризується негативно, на даний час офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не значиться, проходив військову службу, значиться на обліку в Світловодсько Онуфріївському ОРВК. З 29 травня 2015 року знаходиться на реабілітації у Світловодській міськрайонній благодійній організації «Християнський центр реабілітації осіб, залежних від наркотиків та алкоголю «Істина», де характеризується позитивно, строк реабілітації складає 6 місяців (а.с. 53, 59-60, 62, 64, 77). Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, що обтяжує покарання, визнав рецидив злочинів.

З урахуванням всіх обставин справи, даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, що обвинувачений вчинив умисні корисливі злочини, суд дійшов висновку за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті, за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, враховуючи обставини, визначені ст. 75 КК України, зокрема те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, став на шлях виправлення та проходить курс реабілітації, відсутність претензій до нього з боку потерпілих, думку потерпілого ОСОБА_9 , який просить суд не позбавляти обвинуваченого волі та надати йому можливість відбувати строк покарання умовно, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України з встановленням іспитового строку.

Однак колегія суддів дійшла висновку, що судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням вимог ст. 75 КК України, не було достатньо враховано його особу, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності у тому числі за вчинення злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, на час постановлення вироку мав не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 за вироком суду від 13.11.2006 року був засуджений до покарання у виді 1 року обмеження волі та звільнений від його відбування з іспитовим строком на 1 рік. Під час іспитового строку ОСОБА_8 належних висновків для себе не робить і знову вчиняє ряд злочинів за які вироком суду від 11.02.2008 року засуджений до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Під час відбування призначеного судом покарання, відповідно наданої характеристики Арбузинської виправної колонії № 83, ОСОБА_8 характеризується негативно, у скоєному не розкаюється. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30.01.2012 року засудженому ОСОБА_8 встановлено після звільнення з місця позбавлення волі адміністративний нагляд терміном на 12 місяців.

Звільнившись в лютому 2012 року із місць позбавлення волі ОСОБА_8 у вересні 2012 року знову вчиняє злочин за який вироком суду від 09.04.2013 року засуджений до покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке відбував до 15.07.2014 року та Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2014 року був звільнений від подальшого відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію».

Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив, суспільно корисною працею не займався та не маючи самостійних доходів для існування в період з січня по травень 2015 року знову скоїв 8 епізодів тяжких умисних корисливих злочинів.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_8 як особа, після неодноразового відбування покарання в місцях позбавлення волі належних висновків для себе не робить, а тому на переконання колегії суддів, застосування судом першої інстанції стосовно обвинуваченого покарання з іспитовим строком не відповідає загальній меті покарання, яка, згідно із положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, полягає у виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені під час судового слідства докази по справі, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, при призначенні йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо його розміру, проте висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та застосування положень ст. 75 КК України є неправильним.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, а тому, з урахуванням вказаних обставин вважає, що застосування стосовно ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України є неприпустимим.

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, їх кількість, вищезазначені дані про особу обвинуваченого, вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Світловодської міжрайонної прокуратури задовольнити.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

В решті вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 28 січня 2016 року взявши його під варту в залі суду негайно.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2