Справа № 481/1857/15-к
Провадж.№ 1-кп/481/30/2016
В И Р О К
іменем України

29.03.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в особі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 від 29 жовтня 2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Новобузького району Миколаївської області, Україна, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середня, не одруженого, судимого вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.11.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт ( покарання не відбуте повністю ),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

Встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за наступних обставин:
15.10.2015 року близько 15:00 години обвинувачений ОСОБА_3 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_6 , яка проживає в буд. АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 в цей час разом із потерпілою ОСОБА_7 відпочивали та вживали спиртні напої, до них також приєднався і обвинувачений ОСОБА_3 і почав із ними вживати спиртні напої. Під час розмови за столом обвинувачений ОСОБА_3 побачив в руках потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон, який вирішив викрасти. З цією метою обвинувачений ОСОБА_3 вихопив із рук потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон «Нокіа 1280» в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар». В подальшому викраденим мобільним телефоном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_7 збитки на суму 165 грн.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, пояснив, що дійсно 15.10.2015 року у вечірній час він пішов до своєї сусідки ОСОБА_6 , у якої разом із потерпілою ОСОБА_7 вони вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв обвинувачений ОСОБА_3 побачивши у потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон вихопив його із рук потерпілої та вийшов із будинку і поїздом поїхав до м. Миколаєва. На даний час викрадений телефон у обвинуваченого ОСОБА_3 відсутній, так як він його загубив, а збитки відшкодував потерпілій шляхом сплати 500 грн.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про перенесення розгляду справи суду не надавала.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів наданих сторонами кримінального провадження. Прокурор, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України достовірно встановлена та повністю доведена наданими в судовому засіданні показами обвинуваченого ОСОБА_3 який визнав вину, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а саме:

-довідкою ФОП ОСОБА_8 відповідно до якої вартість мобільного телефону «Nokia1280» бувшого у використанні, станом на 29.10.2015 року складала 150 грн. ( а.с.32);

-довідкою ФОП ОСОБА_8 відповідно до якої вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар», станом на 29.10.2015 року складала 15 грн ( а.с.33);

Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, ніким на оскаржуються і не суперечать один одному.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), вчинене повторно.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив тяжкий умисний злочин, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги характеризуючі матеріали обвинуваченого , а саме те, що він раніше судимий, на військовому обліку у Новобузькому райвійськоматі не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2014 року із синдромом залежності від алкоголю, за місцем проживання характеризується посередньо (34-43)
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , щиросердне розкаяння у вчиненому та відсутність претензій від потерпілої.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наявність декількох вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні висновки, тому суд приходить до переконання за можливе у відповідності призначити обвинуваченому основне покарання найнижче встановлене санкцією ч.2 ст.186 КК України.
Також суд вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, оскільки до постановлення даного вироку, встановлено, що обвинувачений відбуває покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.11.2015 року у виді 120 годин громадських робіт ( а.с.38), яке на даний час не відбуто повністю.
Крім того, суд дійшов висновку, що особа обвинуваченого може бути виправлена і без ізоляції його від суспільства, але в умовах нагляду та контролю за ним, а тому необхідно застосовути до нього ст.ст.75,76 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів
Цивільний позов не заявлено.
Під час вчинення злочину за ч.2 ст.186 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.
Речові докази по справі та процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
Ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за цим вироком та вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.11.2015 р. шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 04 ( чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75, КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 03 (три) роки за умови, що засуджений не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки на підставі п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 судом не обирався.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Суддя: