№ 336/1695/16-к
пр. № 1-кс/336/180/2016
УХВАЛА
Іменем України
30 березня 2016 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Шевченківського відділення Ленінського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого по кримінальному провадженню, -

ВСТАНОВИВ:
28.03.2016 року до суду надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського відділення Ленінського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_5 скаржиться на те, що слідчим ОСОБА_4 не надано відповідь щодо здійснення слідчих дій по кримінальному провадженню, відкритому за ст. 358 ч. 1 КК України, за яким скаржник є потерпілим, за заптом від 18.02.2016 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 скаргу підтримав, вказавши на те, що слідчим фактично не вживається протягом тривалого періоду часу будь-яких заходів щодо належного та об`єктивного розслідування по кримінальному провадженню, а також на його запит щодо допиту свідків по кримінальному провадженню йому не надано письмової відповіді.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, зазначаючи, що ОСОБА_5 не позбавлений можливості дізнатися про хід досудового розслідування, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а письмова відповідь йому давалась.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказував, що дійсно ОСОБА_5 дійсно звернувся до нього з запитом про допит певних осіб в якості свідків та йому було надано відповідь від 29.02.2016 року, однак, відомостей щодо фактичного направлення її в матеріалах кримінального провадження нема, але перед судовим засідання потерпілому ще раз було надано копію відповіді. Щодо допиту свідків, про яких згадує ОСОБА_5 , то з них допитано лише одну особу, причин не допиту інших пояснити зрозуміло не зміг.

При вирішенні скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

За матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження за ст. 358 ч. 1 КК України № 0000356, за яким ОСОБА_5 визнаний потерпілим.

18.02.2016 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого ОСОБА_4 з письмовим запитом, в якому просить надати інформацію чи допитувались нотаріус ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Пересядько.

29.02.2016 року слідчим ОСОБА_4 підготована відповідь, в якій слідчий роз`яснює право потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Однак, жодних доказів фактичного направлення такої відповіді слідчим не надано. За твердженням слідчого, які підтвердив потерпілий ОСОБА_5 , копію відповіді йому було надано 30.03.2016 року перед судовим засіданням з розгляду скарги.

При вирішенні скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Статтею 56 ч. 1 КПК України визначені права потерпілого у кримінальному провадженні. Так, серед іншого, потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що потерпілий у кримінальному провадженні з метою реалізації наданих йому прав безумовно має бути повідомленим про хід досудового розслідування та проведення процесуальних дій по ньому, в тому числі і про допит свідків, про допит яких ним заявлено клопотання.

Право особи отримати письмове повідомлення про результати перевірки його заяви чи скарги і суть прийнятого рішення також гарантоване Законом України «Про звернення громадян» № 393 від 02.10.1996 року.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність у слідчого обов`язку у разі надходження вимоги потерпілого по кримінальному провадженню про надання йому саме письмової відповіді на його скаргу, клопотання чи звернення надавати таку відповідь саме у письмовій формі.

При цьому, на переконання суду, потерпілий як учасник кримінального провадження, має безумовне право отримати саме ту інформацію, надання якої він вимагав, а не роз`яснення його прав, про які він може дізнатися з КПК України та які йому повинен був роз`яснити слідчий.

Натомість з відповіді слідчого ОСОБА_4 не вбачається, щоб вона містила відповідь на ті запитання, які поставлені потерпілим.

Стаття 307 ч. 3 КПК України вказує, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Оскільки слідчим не було надано письмову відповідь на звернення ОСОБА_5 , яка б містила інформацію, якої потребував потерпілий, слідчий суддя вбачає законні підстави для задоволення скарги та зобов`язання слідчого надати потерпілому письмову відповідь на його заяву від 18.02.2016 року з докладною інформацією щодо допиту осіб, про яких зазначено у запиті, або причин не допиту таких осіб.

Керуючись ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого по кримінальному провадженню задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Шевченківського відділення Ленінського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 надати письмову відповідь на заяву потерпілого ОСОБА_5 від 18.02.2016 року по кримінальному провадженню № 0000356 за ст. 358 ч. 1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1