Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 06 липня 2016 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 18 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 20 жовтня 2015 року.

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 18 жовтня 2013 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20 жовтня 2015 року, визнано винуватими та засуджено:

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки;

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки;

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки;

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки;

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на них обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України виправдано.

За вироком суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 визнано винуватими та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

Наприкінці травня 2011 року начальник відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці "Локомотивне депо "Херсон" ОСОБА_8 за попередньою домовленістю із заступником начальника депо по експлуатації ОСОБА_9 та машиністом-інструктором по теплоенергетиці ОСОБА_10 вчинили спільні злочинні дії, спрямовані на створення в підприємстві необлікованих лишків дизельного пального, а в подальшому заволоділи ними і обернули на свою користь.

Так, ОСОБА_8 , як службова та матеріально відповідальна особа, виконуюча організаційно-розпорядчі обов`язки, користуючись своїм керівним становищем, брав на себе функції з загального керівництва протиправною діяльністю, забезпечення безперешкодного вчинення злочинних дій та приховування злочину, ОСОБА_9 , як службова та матеріально-відповідальна особа, виконуюча обов`язки щодо керівництва машиністами-інструкторами безпосередньо впроваджував та контролював дотримання схем створення не облікованих лишків дизельного пального, протиправного заволодіння ним, а також здійснював розподіл коштів, одержаних від реалізації зазначеного майна, ОСОБА_10 , як службова особа, виконуюча обов`язки по розробці диференційних норм витрат палива на тягу поїздів та здійснення контрольних поїздок по перевірці використання норм витрат палива, в свою чергу, безпосередньо формував не обліковані лишки дизельного пального шляхом економії під час керування локомотивами та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів з обліку витрат пального, визначав місце їх зберігання та шляхи реалізації.

Реалізуючи спільний протиправний задум, ОСОБА_9 за місцем роботи у локомотивному депо "Херсон" 03 червня 2011року, виконуючи вказівку ОСОБА_8 , дав команду ОСОБА_12 внести у маршрутний лист №1772 від 03 червня 2011 року завідомо неправдиві відомості про заправку тепловозу № 2747 дизельним пальним в загальній кількості 2500 л, достовірно знаючи при цьому, що фактично зазначена кількість дизельного пального в баки локомотива не заливалася, а була залишена в резервуарах складу паливно-мастильних матеріалів відокремленого структурного підрозділу "Локомотивне депо "Херсон" за адресою: м. Херсон, вул. Паровозна, 129, а в подальшому, у кількості 2450 л, умисно, незаконно, безпідставно вивезена ними за межі локомотивного депо "Херсон" для реалізації.

Так, 03 червня 2011 року в період з 08.00 год. до 08.20 год. ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, надав вказівку охороні депо щодо пропуску на територію без оформлення будь-яких документів автомобіля марки ГАЗ 33073, державний номер НОМЕР_1 , та в подальшому безперешкодного випуску вказаного автомобіля з території підприємства. В свою чергу ОСОБА_9 , діючи відповідно до спільної злочинної домовленості, зловживаючи своїм службовим становищем, посилаючись на розпорядження ОСОБА_8 , надав вказівку бригадиру бази палива ОСОБА_12 заправити в цистерну вказаного вище автомобіля дизельне пальне в загальній кількості 2450 л на суму 18 997,60 грн без документального оформлення, що нею було зроблено, без усвідомлення дійсних злочинних намірів та не будучи обізнаною щодо них. Вказане пальне було вивезено з території депо до промислової бази за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої реалізації, тобто ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 одержали можливість вільно розпорядитися вказаним майном на власний розсуд.

В цей же день, в ході огляду місця події території промислової бази за адресою: м. Херсон, вул. Ракетна,110, співробітниками Служби безпеки України в цистерні автомобіля марки ГАЗ 33073, державний номер НОМЕР_1 , виявлено рідину з різким запахом нафтопродуктів, яка згідно протоколу випробувань № 2 від 08 червня 2011 року атестованої вимірювальної лабораторії ПрАТ "Херсонський НПЗ" належить до однієї партії з паливом, яке зберігається в резервуарах дизельного пального складу паливно-мастильних матеріалів відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці "Локомотивне депо "Херсон".

Таким чином, 03 червня 2011 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи службовими особами, умисно, діючи за попередньою змовою між собою, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи майном відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці "Локомотивне депо "Херсон" дизельним пальним в загальній кількості 2450 л на загальну суму 18 997,60 грн, чим заподіяли державі в особі Державного підприємства "Одеська залізниця" матеріальних збитків на вказану суму.

Продовжуючи спільну злочинну діяльність, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залучили до вчинення спільних протиправних дій виконуючого обов`язки машиніста-інструктора локомотивних бригад депо ОСОБА_11 та громадянина України ОСОБА_6 .

У відповідності до спільної злочинної домовленості ОСОБА_6 , маючи у приватній власності автомобіль марки ГАЗ 33021, державний номер НОМЕР_2 , під час зупинок тепловозів під керуванням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повинен був забезпечити можливість зливання лишків дизельного пального із баків у ємкості власного автомобіля, а також здійснити їх реалізацію приватним особам. В подальшому, грошові кошти, отримані за дизельне пальне ОСОБА_6 мав передавати ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які в свою чергу надаватимуть їх ОСОБА_9 для розподілу між ними.

16 липня 2011 року в період з 10.15 год. до 11.06 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи службовими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, під час екіпірування (заправки пальним) тепловозу 2 ТЕ10М № 2653 (маршрут № 257 по ділянкам вантажного руху Херсон-Красноперекоп, Красноперекоп-Херсон), надали вказівку екіпірувальнику депо ОСОБА_13 щодо залиття у баки зазначеного тепловозу на 293 л дизельного пального більше, ніж визначено в журналі екіпірування. При цьому, з метою приховування зазначених необлікованих лишків дизельного пального у маршрутний лист № 257 від 16 липня 2011 року відомості щодо них внесені не були.

16 липня 2011 року в період з 12.08 год. до 21.08 год., ОСОБА_10 , керуючи тепловозом 2ТЕ10М №2653 по маршруту №257 здійснив економію дизельного пального, сформувавши надлишок у баках секцій "А" та "Б" в загальній кількості 774 л. В цей же день, після повернення до відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці "Локомотивне депо "Херсон" о 21.45 год., ОСОБА_10 передав зазначений тепловоз ОСОБА_11 для здійснення ним під час чергової поїздки протиправного зливу дизельного пального в автомобіль ГАЗ 33021, державний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 , з метою подальшої реалізації та обернення виручених коштів на користь спільників.

При цьому, з метою приховування необлікованих лишків дизельного пального, в порушення вимог своїх посадових інструкцій, відомості щодо їх фактичної наявності під час здачі-приймання локомотиву 2ТЕ10М №2653 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до маршрутних листів № 257 від 16.07.2011 року та № 291 від 16.07.2011р., внесено не було.

Реалізуючи спільний злочинний задум, 17 липня 2011 року з 01.09 год. до 01.32 год. ОСОБА_11 , керуючи тепловозом 2ТЕ10М № 2653 (маршрут № 291 по ділянкам вантажного руху: Херсон-Апостолово; Апостолово-Миколаїв; Миколаїв-Херсон), з метою протиправного злиття дизельного пального, з використанням телефонного зв`язку попередньо домовився з ОСОБА_6 про час та місце зупинки локомотива. При цьому, ОСОБА_11 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснив відключення системи контролю параметрів роботи тепловозів "Дельта - СУ" на секції "Б" тепловозу 2ТЕ10М №2653 для запобігання фіксації приладами факту злочинних дій щодо пального.

17 липня 2011 року в період з 01.32 год. до 01.50 год. ОСОБА_11 , у заздалегідь домовленому з ОСОБА_14 місці, здійснив позапланову зупинку на червоно-жовтий сигнал світлофору на перегоні від станції "Херсон" до станції "Снігурівка" (Миколаївська область). Під час зупинки, яка тривала 13 хвилин, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 із баку локомотиву 2ТЕ10М №2653 до ємкостей, розташованих в належному останньому автомобілі ГАЗ 33021, державний номер НОМЕР_2 , було злито дизельне пальне в загальній кількості 1144 л на суму 8 603,50 грн.

Після повернення о 11.46 год. 17 липня 2011 року, з метою приховування незаконного злиття дизельного пального, в порушення вимог Посадової інструкції відомості щодо перевитрати дизельного пального тепловозом 2ТЕ10М № 2653 в загальній кількості 1144 л ОСОБА_11 до маршрутного листа № 291 внесено не було.

В цей же день, ОСОБА_6 частину коштів, отриманих за реалізацію дизельного пального в кількості 1144 л залишив собі, а іншу частину коштів у сумі 7 000 грн передав ОСОБА_11 , які було розподілено порівну між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обернуто ними на свою користь та використано на власний розсуд.

Таким чином, в період з 16 по 17 липня 2011 року, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , будучи службовими особами, умисно, за попередньою змовою між собою та з громадянином України ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи майном відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці "Локомотивне депо "Херсон" - дизельним пальним в загальній кількості 1144 л на загальну суму 8 603,50 грн, чим заподіяли державі в особі Державного підприємства "Одеська залізниця" матеріальних збитків на вказану суму.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із постановленими щодо ОСОБА_6 судовими рішеннями через істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить їх скасувати, а справу направити на нове розслідування. Свої вимоги захисник мотивує тим, що судові рішення ґрунтуються на припущеннях, а матеріали справи не містять достатніх доказів винуватості його підзахисного. Вказує, що судом безпідставно враховано явки з повинною засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , не перевірено підстав проведення оперативно-технічних заходів, не встановлено наявності події злочину.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить їх скасувати, а справу направити на нове розслідування. Свої вимоги засуджений мотивує доводами, аналогічними до доводів захисника.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись із постановленими щодо ОСОБА_8 судовими рішеннями через істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить їх скасувати, а справу закрити. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції формально розглянув апеляційну скаргу, його доводів належним чином не перевірив і не спростував. Крім того, захисник вказує на відсутність доказів наявності події злочину.
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із постановленим щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить його скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, не навів переконливих мотивів на спростовування доводів, викладених в них, належним чином не перевірив і не зазначив у своїй ухвалі підстави, через які визнав їх необґрунтованими, тобто постановив рішення, яке не відповідає ст. 377 КПК України ( 1960 року ).

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання поданих ним, засудженим ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_7 скарг й часткове підтримання скарги прокурора, пояснення прокурора, який заперечив проти усіх скарг, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає задоволенню, скарги захисників та засудженого - частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України (1960 року) апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляції з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального й процесуального закону, фактичним обставинам справи, дослідженим у судовому засіданні доказам. Для цього, як передбачено статтями 358, 362 КПК України (1960 року), апеляційний суд може провести судове слідство у повному обсязі чи частково, дати суду першої інстанції доручення про виконання окремих процесуальних дій та, оцінивши докази в їх сукупності, прийняти одне з рішень, передбачених ст. 366 КПК України (1960 року).

Ухвала апеляційного суду це рішення суду стосовно законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Окрім додержання інших, передбачених ст. 377 КПК України (1960 року), вимог, в ухвалі слід проаналізувати й співставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, й дати на кожен з них вичерпну відповідь.

Проте під час апеляційного розгляду даної справи апеляційний суд указаних вимог закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 18 жовтня 2013 року захисниками та засудженими були подані апеляційні скарги.
Не погоджуючись із вироком суду через однобічність, неповноту та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апелянти просили скасувати вирок місцевого суду, а справу закрити. При цьому захисники та засуджені вказували на відсутність достатніх доказів винуватості останніх та на те, що наявні в матеріалах справи докази одержані незаконним шляхом та з порушенням права на захист.
Апеляційний суд, хоча й розписав в ухвалі зміст апеляцій, однак належним чином вказаних доводів в ухвалі не проаналізував, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив підстав, через які він визнав апеляції учасників процесу необґрунтованими.

Крім того, мотивуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд послався на викладені у вироку докази, допустимість і достовірність яких оспорювалась, не проаналізувавши їх та не давши їм належної оцінки.

З огляду на викладене ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно з використанням усіх процесуальних можливостей, у тому числі й шляхом проведення судового слідства, належно перевірити всі доводи поданих апеляцій, а також інші доводи касаційних скарг, та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити, касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2