Номер провадження: 11-кп/785/1379/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2015 року, якою в задоволенні клопотання в.о. начальника ПВК УДптСУ в Одеській області ОСОБА_8 на заміну покарання більш м`яким у відношенні ОСОБА_7 - відмовлено,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_7 був засуджений 24.03.2008 року апеляційним судом Одеської області за п.4 ч.2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі.

До суду звернувся в.о. начальника ПВК УДптСУ в Одеській області ОСОБА_8 з поданням з якого вбачається, що ОСОБА_7 відбуває міру покарання в ПВК УДПтСУ в Одеській області №51, також він не працевлаштований на виробництві в зв`язку з відсутністю можливостей працевлаштування.
Представник ПВК №51 та прокурор просили задовольнити клопотання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, розглянути апеляційну скаргу, застосувати до нього ст. 82 КПК України. Він вже відбув 2/3 частини покарання, працює в промзоні, в 2011 році він вивчився та отримав професію сварщика, має професії комбайнеру, тракториста, водія, сварщика.

Заслухавши доповідача, який оголосив доводи апеляційної скарги, прокурора, якій вважав, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, що дає формальну підставу для звернення з боку ПВК з клопотанням про заміну покарання на більш м`яким. Проте суд вважає, що у клопотанні не надано конкретних переконливих доказів про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій йому може бути замінено покарання більш м`яким. Лише формальні підстави для заміни покарання більш м`яким не можуть бути покладені в основу ухвалення вказаного рішення, а ігнорування рішень Пленумів ВС України може бути підставою для притягнення судді до відповідальності.

Адміністрація ПВК в характеристиці зазнала, що засуджений на виробництві установи не працевлаштований в зв`язку з відсутністю обсягів роботи, характеризується позитивно. При цьому згідно з висновком засідання комісії ПВК та спостережної комісії при Малиновській районній адміністрації м. Одеси характеризується задовільно.

Засуджений прибув до ПВК 12.09.2008 року і протягом 6 років не мав жодного заохочення. Відповідно до довідки 18.09.2014 року та 10.04.2015 року має два заохочення. В ході дослідження доказів за провадженням встановлено, що підстави для заохочення від 18.09є.2014 року засуджений отримав на підставі рапорту № 646 від 17.09.2014 року (а.с. 40), при цьому в рапорті не визначені конкретні підстави для заохочення, а мається посилання на загальні обставини. Заохочення від 10.04.2015 року засуджений отримав за встановлення хвіртки між будівлями відділень. Наявність двох заохочень за 7 років 4 місяці 18 днів не може свідчить що засуджений став на шлях виправлення. Крім цього, не зважаючи на відсутність у довідці відомостей щодо наявності стягнень ОСОБА_7 порушував режим утримання. Прибувши до установи 12.09.2008 року вже 21.08.2010 року відмовився працювати на виробництві установи, що підтверджується рапортом № 235 від 21.08.2010 року, при цьому відмовився надавати письмові пояснення. Вказаний рапорт не тільки свідчить, що засуджений не став на шлях виправлення, а також спростовує пояснення представника установи про те, що ОСОБА_7 не працював в зв`язку з відсутністю можливості працевлаштування. Крім того, відомості, які викладені в довідці про заохочення ОСОБА_7 не відповідають дійсності, так як на засудженого 21.08.2010 року за вказане порушення накладено стягнення у вигляді «Догани».

Крім того, ОСОБА_7 06.08.2011 року під час обіду самовільно відкрив локальну дільницю №7, що підтверджується рапортом № 927 від 06.09.2011 року. Вказаний рапорт свідчить, що засуджений не став на шлях виправлення. Крім того, відомості які викладені в довідці про заохочення ОСОБА_7 не відповідають дійсності, так як на засудженого 13.09.2011 року за вказане више порушення накладено стягнення у вигляді «Попередження».

Також ОСОБА_7 28.10.2011 року порушив режим утримання, а саме курив під час виводу біля 5 локальної дільниці, що підтверджується рапортом № 1255 від 28.10.2011 року. Вказаний рапорт свідчить, що засуджений не став на шлях виправлення. Крім того, відомості які викладені в довідці про заохочення ОСОБА_7 не відповідають дійсності, так як на засудженого 29.10.2011 року за вказане вище порушення накладено стягнення у вигляді «Догани».

Інші характеризуючи дані, які вказані у клопотанні та характеристиці щодо засудженого відповідають до ст. 82 КК України не є підставами для застосування заміни покарання більш м`яким та свідчать про виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, які передбачені ст.8, ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особливості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відмовлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально - нормативного життя в суспільстві.

Суд оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що засудженим ОСОБА_7 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Також перевіряючи доводи скарги про те, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, згідно ст. 81 КК України може бути достроково звільнена судом не можуть бути враховані, так як звільнення від відбування покарання умовно-достроково строком більш ніж на 2 роки 10 місяців, з огляду на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_7 та враховуючи обставини його скоєння, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2015 року, якою в задоволенні клопотання в.о. начальника ПВК УДптСУ в Одеській області ОСОБА_8 на заміну покарання більш м`яким у відношенні ОСОБА_7 - відмовлено без змін.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: