УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/905/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року,
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростишева, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не інваліда, не депутата, немаючого утриманців, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до п.1 та п.8 ч.1 ст.89 КК України несудимого, -
засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 04.05.2016р. призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати за залучення експерта в сумі 245,52 грн.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.
Згідно вироку, 02.05.2015 року близько 24 години 30 хвилин ОСОБА_7 йшов по вул.Центральній в с.Розкидайлівка Коростишівського району. Проходячи повз пилорамне приміщення в с.Розкидайлівка по вул. Центральна, 8-А, власником якого являється ОСОБА_8 , ОСОБА_7 побачив, що з правого боку даного приміщення з третього по рахунку віконного отвору, зірвані металеві грати, які стояли на землі поблизу даного отвору. У подальшому ОСОБА_7 підійшов до даного віконного отвору та виявив відсутність дерев`яної віконної рами, після чого зазирнув у середину приміщення де побачив, що дерев`яна віконна рама знаходиться на підлозі, а в середині приміщення нікого не має. Достовірно знаючи, що в приміщенні знаходяться пилорамні станки в кількості чотирьох одиниць довжиною по 8 м. кожен, на яких наявний кабель КРПТ розміром 3*4*1,28 мм, якого останній бачив будучи неодноразово в приміщенні. У цей час та місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: кабелю КРПТ розміром 3*4*1,28 мм. Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , переконавшись в тому, що за його суспільно небезпечними діями ніхто не спостерігає, проник до середини пилорамного приміщення, власником якого являється ОСОБА_8 крізь віконний отвір. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в середині вказаного приміщення, попрямував до чотирьох пилорамних станків, з яких у подальшому за допомогою кишенькового розкладного ножа відрізав кабель КРПТ 3*4*1,28 мм. Після цього ОСОБА_7 з викраденим кабелем КРПТ 3*4*1,28 мм. загальною довжиною 50 м. попрямував додому. Знаходячись на території свого домоволодіння, а саме: за дерев`яним приміщенням літньої кухні, останній обпалив викрадений кабель, внаслідок чого отримав кольоровий метал мідь, який помістив до полімерної сумки, щоб у подальшому здати його до пункту прийому металобрухту. 02.05.2015 року близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_9 взяв вищевказану сумку, в якій знаходився кольоровий метал - мідь, та пішов до смт.Новоівницьке Андрушівського району Житомирської області, де здав мідь невстановленій в ході слідства особі, за яку отримав 530 грн.00 коп. Даними коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2 250 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою вартості викраденого.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, не погоджується з вироком в частині призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, а також зазначає, що у вироку суду не враховано пом`якшуючі обставини, а саме те, що його мати залишилась одна, хворіє та потребує догляду. Крім того вказує, що вирок суду проголошувався за його відсутності.
Зазначає, що свою вину визнав повністю та просить пом`якшити покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.
Апеляційні доводи ОСОБА_7 щодо безпідставного призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України є необґрунтованими,
ОСОБА_7 засуджений вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 04.05.2016р. на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Призначене покарання останній не відбув, а тому, до покарання, призначеного за вироком від 21 червня 2016 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, йому частково приєднано частину покарання за попереднім вироком.
Доводи ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі про те, що у вироку суду не враховано пом`якшуючі обставини, а саме те, що його мати залишилась одна, хворіє та потребує догляду є безпідставними, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в Апеляційному суді останній не надав жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Тому вказані обставини не можуть бути визнані Апеляційним судом, як пом`якшуючі покарання.
Посилання ОСОБА_7 про те, що вирок суду першої інстанції проголошувався за його відсутності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Згідно матеріалів кримінального провадження, а саме журналу судового засідання (а.с.78), ОСОБА_7 був присутнім 21.06.2016р. під час судового засідання та під час проголошення вироку, де йому було роз`яснено зміст вироку та порядок і строки його оскарження.
Вказані обставини підтверджуються також фонограмою судового засідання від 21.06.2016р., на якій зафіксовано виступ ОСОБА_7 в судових дебатах, а також його останнє слово.
Враховуючи вищевикладене Апеляційний суд дійшов висновку, що призначаючи ОСОБА_7 вид і міру покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, судом першої інстанції враховано пом`якшуючу покарання ОСОБА_7 обставину щире каяття.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції частин статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, у виді позбавлення волі з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України. З призначеним покаранням погоджується Апеляційний суд і вважає, що дане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, Апеляційний суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року щодо нього без змін.
Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення її копії.
Судді: