Дата документу 29.09.2016 Справа № 554/8070/16-к
Справа № 554/8070/16-к
Провадження № 1-кс/554/7306/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000589, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Полтавської
області, українця, громадянина України, з середньо-
спеціальною освітою, не одружений, не маючий на
утриманні малолітніх дітей, офіційно не працюючий,
проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
не судимий.
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК КК України,
В С Т А Н О В И В:
29.09.2016 року слідчий СУ ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК КК України. В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
22.12.1992 р.н. 11.09.2016 року приблизно 02 год. 00 хв. в темну пору доби, керуючи автомобілем марки «CHERY AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є його батько ОСОБА_7 , рухався по вулиці Полтавська в м. Кобеляки від центру міста в напрямку с. Кунівка, Кобеляцького району Полтавської області.
Доїжджаючи до перехрестя з вулицею Ярмаркова по вказаній автодорозі в м. Кобеляки, рухаючись з швидкістю, яка є більшою ніж дозволена в межах населеного пункту, а саме 70-75 км/год., ОСОБА_5 допустив наїзд лівою передньої частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв у межах його видимості, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у реанімаційному відділенні Кобеляцької ЦРКЛ. Згідно до лікарського свідоцтва про смерть № 74 виданого 12.09.2016 року судово-медичним експертом ОСОБА_9 причиною смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється: а). Набряк головного мозку; б). Розтрощення черепа; в). Пішохід, травмований при зіткненні з легковим автомобілем.
Відповідно до показів та слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 автомобіль під його керуванням рухався із швидкістю 70-75 км/год., місце наїзду на пішоходів знаходиться на проїжджій частині на смузі руху автомобілю марки «CHERY AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 (Варіант 1); Відповідно показів свідка та слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 місце наїзду на пішоходів на правому узбіччі по напрямку руху автомобілю марки «CHERY AMULET», д.н.з. НОМЕР_1 (Варіант 2);
Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що перебувають у причинному зв`язку з виникнення даної пригоди, згідно висновку судово - автотехнічної експертизи № 347 від 21.09.2016 року, стали
Варіант 1: Порушення п.п. 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 , згідно з якими:
п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;
п. 12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;
Варіант 2: Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 , згідно з яким:
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Таким чином, своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, винним себе визнає та розповідає про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, копії протоколів яких додаються до клопотання.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засоби на строк до трьох років або без такого. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_5 розуміє невідворотність свого покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі, а також після вчинення ним кримінального правопорушення він покинув місце події та залишив потерпілого без допомоги, який перебував в небезпечному для життя стані, а в подальшому і смерть потерпілого. Крім цього ОСОБА_5 проживає з потерпілим та свідком в одному районі, тобто може незаконно впливати на потерпілого і свідка у цьому ж провадженні.
В судовому засіданні слідчий просить задовольнити клопотання з підстав у ньому наведених. Вважає, що саме даний запобіжний захід зумовить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Прокурор клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, та просив його задовольнити. Зазначив про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Підозрюваний свою вину визнає, заперечує проти задоволення клопотання, просить не застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою.
Захисник в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні клопотання, підтримує свого підзахисного, та просить застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи зазначене та передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину вчиненого з необережності та спричинившого загибель потерпілої особи слідчий суддя не визначає розмір застави.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий., запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, який обчислювати з 17 год. 30 хв. 29.09.2016 року.
Кінцевим днем тримання під вартою визначити 28.11.2016 року, до 17 год. 30 хв.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1