АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1711/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/47/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 191 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2015 року,-

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Олексинець Кременецького району

Тернопільської області, жителя

АДРЕСА_1 , українця,
громадянина України, одруженого, освіта
середня-спеціальна, працюючого старшим
майстром Почаївського лісництва
ДП Кременецький лісгосп, раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організацією лісогосподарського виробництва.
На підставі ст. 75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Вирішено питання щодо речових доказів.
ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , працюючи згідно наказу № 50-к від 29 липня 2014 року старшим майстром лісу Почаївського лісництва ДП Кременецький лісгосп, та, будучи згідно договору про повну індивідуальну відповідальність від 28 липня 2014 року матеріально відповідальною особою за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, а також відповідно до ст. 89 Лісового Кодексу України, п. 5 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року № 976, та ст. 2 Закону України Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів, працівником державної лісової охорони-працівником правоохоронного органу, з корисливих мотивів вчинив розтрату ввіреного йому державою майна за наступних обставин.

Згідно вимог пункту 3.9 Тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного агенства лісових ресурсів України, затвердженої Наказом Державного агенства лісових ресурсів України № 202 від 27.06.2012 року (далі Інструкція), відпуск лісопродукції відбувається на підставі договорів постачання, інформація про які завантажується з електронної бази даних підприємства до КПК відповідного складу на підставі Наряду на відпуск лісопродукції (форма ЛГ-11), де вказується назва покупця, місце реалізації, строк вивозки, порода, асортимент, сорт, довжина, група діаметрів, ціна та кількість лісопродукції.

Реалізація лісопродукції здійснюється на підставі Товарно-транспортної накладної. Формування даних до Товарно-транспортної накладної здійснюється шляхом створення у КПК Специфікацій.

Зазначений порядок реалізації застосовується незалежно від місця відвантаження та покупця (фізичної чи юридичної особи).

3 березня 2015 року житель с. Лідихів Кременецького району ОСОБА_8 , знаючи, що в лісовому масиві, а саме в урочищі Турова гора, що поблизу с. Лідихів Кременецького району Тернопільської області проводиться прохідна рубка лісу, звернувся до старшого майстра лісу Почаївського лісництва ДП Кременецький лісгосп ОСОБА_7 з пропозицією придбати лісопродукцію, а саме-п`ять колод породи сосна, необхідної йому для використання у господарстві.

В цей час у старшого майстра лісу Почаївського лісництва ДП Кременецький лісгосп ОСОБА_7 , який достовірно обізнаний з порядком відпуску лісопродукції лісництва, виник злочинний умисел, спрямований на розтрату державного майна, яке йому ввірене, з корисливих мотивів, а саме-на реалізацію ОСОБА_8 лісопродукції, що належить ДП Кременецький лісгосп, без будь-яких документів та в порушення встановленого Інструкцією порядку.

В подальшому цього ж дня, виконуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , щоб останній приїхав наступного дня до нього і йому заготують необхідну лісопродукцію.

5 березняи 2015 року ОСОБА_8 трактором марки ЮМЗ 6АЛ, який перебуває у його користуванні та користуванні ОСОБА_9 , за попередньою домовленістю приїхав до лісового масиву в урочище Турова гора, що поблизу с. Лідихів Кременецького району Тернопільської області, де проводилася прохідна рубка лісу.

Тоді ж ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що відпуск лісодеревини з території лісництва проводиться тільки на підставі заяви, погодженої директором ДП Кременецький лісгосп, попередньо здійсненої оплати, наряду на відпуск лісопродукції, а аткож на підставі виписаних товарно-транспортних накладних та специфікацій-накладних, усвідомлюючи, що він не уповноважений на прийняття у громадян коштів та реалізацію лісопродукції, 5 березня 2015 року в період з 12.00 год. по 17.00 год. відвантажив на транспортний засіб ОСОБА_8 п`ять колод ділової деревини породи сосни загальною кубомасою 2,74 м.куб. вартістю 1569 грн. 60 коп. отримавши від ОСОБА_8 , який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 2600 гривень, останній не надав при цьому ОСОБА_8 . Товаро-транспортної накладної та будь-яких інших документів, необхідних для вивозу лісопродукції з лісництва з лісодеревиною породи сосна.

В подальшому в с. Лідихів Кременецького району близько 18.00 год. трактор марки ЮМЗ 6АЛ під керуванням ОСОБА_8 , завантажений деревиною породи сосна загальною кубомасою 2,74 метрів кубічних без будь-яких підтверджуючих документів на деревину було затримано працівниками ВДСБЕЗ ОСОБА_10 УМВС України в Тернопільській області.

Вказаними діями старшого майстра лісу Почаївського лісництва ДП Кременецький лісгосп ОСОБА_7 було завдано матеріальних збитків ДП Кременецький лісгосп на загальну суму 1569 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року незаконним та необгрунтованим з наступних підстав.

У вироку суду зазначено, що він наказом № 50-к від 29 липня 2014 року призначений на посаду старшого майстра лісу Почаївського лісництва ДП Кременецький лісгосп, однак власне наказу стороною обвинувачення на підтвердження суб`єкта вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення - суду надано не було. Натомість виявлено суперечності, які в ході розгляду кримінального провадження усунутими не були. Всупереч вимогам кримінального процесуального закону, будь-яка інформація щодо майстерської дільниці, кварталу (кварталів), які були за ним закріплені і які обслуговувалися ним у Почаївському лісництві ДП Кременецький лісгосп відсутня. Дані обставини є нез`ясованими, аналогічне стосується і місця здійснення лісогосподарської роботи 05 березня 2015 року, тобто інформації щодо наявності лісорубного квитка, коли ним виданий, його призначення.

Окрім цього у вироку суду при викладенні обставин зазначено про те, що він згідно договору про повну індивідуальну відповідальність від 28 липня 2014 року є матеріальною відповідальною особою за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, в той час коли на посаду старшого майстра лісу його призначено 29 липня 2014 року відповідно до наказу № 50-к.

У вироку, який оскаржується міститься прийняте рішення щодо грошових коштів в сумі 1700 гривень, які зберігаються у філії АТ Укрексімбанк в м. Тернополі, які слід повернути ОСОБА_8 . Однак, будь-яких процесуальних документів щодо виявлення та вилучення саме такої суми грошових коштів в кого і за яких обставин суду не надано. Натомість судом проігноровано вирішення питання грошових коштів, на які накладено арешт, а саме-1570 гривень.

Неповнота обвинувачення пред`явленого йому за ч. 1 ст. 191 КК України, полягає в невизначених діях по розтраті чужого майна та без вказівки коли, ким, в якій кількості йому було ввірене розтрачене майно та чим це підтверджується.

Тому, ОСОБА_7 просить його апеляційну скаргу задовольнити, вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року відносно нього скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року незаконним та необгрунтованим з наступних підстав.

Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Цих вимог судом не дотримано, чим порушено вимоги ст. 370 КПК України та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначив покарання з урахуванням ступеня тяжкості злочину та особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК України, суд враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 своєї вини не визнав, що свідчить про відсутність щирого каяття у вчиненому та прагненню уникнути від кримінальної відповідальності.

Крім цього, судом допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі через його м`якість. Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд необгрунтовано не застосував додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організацією лісогосподарського виробництва. Судом не враховано, що злочин вчинено у зв`язку з перебуванням ОСОБА_7 на займаній посаді.

Також зі змісту вироку вбачається, що суд засудив ОСОБА_7 , тоді як досудове слідство та обвинувальний акт скеровано до суду відносно ОСОБА_7 .

Крім цього, в мотивувальній частині рішення суду вказується ім`я засудженого як ОСОБА_11 .

Вказане порушення може призвести до неоднозначного трактування рішення суду, зокрема, при його виконанні, що згідно вимог ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені у вироку такі, що містять істотні суперечності, що тягне безумовне скасування вироку.

З а таких обставин вказані порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. 412 КПК України є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Водночас, процесуальним керівником з обгрунтованих підстав пропущено цей строк. Оскільки прокурор не був присутній під час оголошення вироку суду, а копію рішення суду скеровано на адресу прокуратури Кременецького району, тоді як, участь у судовому засіданні під час розгляду провадження приймав працівник апарату прокуратури Тернопільської області.

З а таких обставин, прокурор у своїй апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарження на вирок Кременецького районного суду від 16 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 , скасувати його у зв`язку з істотним порушенням кримінального закону та призначити новий розгляд обвинувального акту щодо ОСОБА_7 у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з підстав викладених у ній та просять вирок суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, прокурора, яка вважає апеляційну скаргу обвинуваченого необгрунтованою та безпідставною, а тому задовольнити її частково, просить свою апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених у ній поновивши строк на її подання, а вирок Кременецького районного суду від 16 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального закону, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила наступне.

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження вироку Кременецького районного суду від 16 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 , враховуючи те, що він пропущений з поважної причини.

Вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 368, 370 КПК України, є незаконним, оскільки належним чином не обгрунтований та невмотивований.

Відповідно до ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 згідно наказу № 50-к від 29 липня 2014 року призначений на посаду старшого майстра лісу Почаївського лісництва ДП Кременецький лісгосп, однак вказаний наказ стороною обвинувачення на підтвердження суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, суду надано не було. Разом з тим суд зіслався на вказаний наказ у своєму вироку, як один із доказів винуватості ОСОБА_7 .

Відповідно до посадової інструкції старшого майстра лісу з якою ОСОБА_7 ознайомлений 28 липня 2014 року, п. 1 Загальні положення ст. 89 Лісового кодексу України, п. 1 Положення про державну лісову охорону та Закону України Про засади запобігання і протидії корупції старший майстер лісу є посадовою та службовою особою лісгоспу і відноситься до державної лісової охорони та має статус правоохоронного органу, є безпосереднім керівником працівників на закріпленій за ним дільниці. Однак, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, будь-яка інформація щодо дільниці, кварталу (кварталів), які були за ним закріплені і які ним обслуговувалися у Почаївському лісництві ДП Кременецький лісгосп у матеріалах кримінального провадження відсутня. Дані обставини судом є нез`ясованими. Аналогічне стосується і місця здійснення лісогосподарської роботи 05 березня 2015 року, тобто інформації щодо наявності лісорубного квитка, ким виданий, його призначення.

При викладені обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , суд зазначив, що згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 28 липня 2014 року, він є матеріально відповідальною особою за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, а на посаду старшого майстра лісу ОСОБА_7 призначено 29 липня 2014 року відповідно до наказу № 50-к, який в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Як встановлено з технічного засобу фіксування кримінального провадження в судовому засіданні від 13 листопада 2015 року свідок ОСОБА_12 -директор ДП Кременецький лісгосп, крім іншого, пояснив, що збитків лісгоспу завдано не було, оскільки 05.03.2015 року була проведена реалізація лісопродукції о 19:12:07 пиловник сосна виписано на населення (вантажоодержувач ОСОБА_8 ), що підтверджується даними єдиної державної системи Електронний облік деревини по Почаївському лісництві станом на 05.03.2015 року. Однак дана інформація у вироку суду відсутня, натомість вказано, що заяви від ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 на відпуск лісопродукції не поступало, що є протиріччям, яке судом не усунуто.

З пояснень свідка ОСОБА_13 -лісничого Почаївського лісництва ДП Кременецький лісгосп, зафіксованих на технічному засобі фіксування судового засідання, встановлено, що відповідно до посадової інструкції він організовує реалізацію продукції лісового та побічного користування. За ним закріплено кишеньковий персональний комп`ютер № 10, за допомогою якого за його вказівкою помічник лісничого ОСОБА_14 05 березня 2015 року вніс до єдиної державної системи Електронний облік деревини інформацію про реалізацію 5 колод ділової деревини породи сосна. На підставі внесеної інформації, автоматично обчислюється кубатура та вартість. Зазначена вище інформація відображена у товарно-транспортній накладній ТРА № 140972 від 05 березня 2015 року виписаної о 19:12:07.

Разом з тим, у вироку суду зазначено, що свідок ОСОБА_13 вказав на порушення ОСОБА_7 порядку відпуску лісопродукції. Таким чином, встановлено розбіжності між поясненнями свідка ОСОБА_13 зафіксованих на технічному засобі фіксування судового засідання та вказаними у вироку суду.

Згідно матеріалів кримінального провадження (протокол огляду місця події від 05 березня 2015 року) в м. Почаїв Кременецького району Тернопільскої області в період часу з 21 год. 40 хв. по 22 год 10 хв., при огляді кабінету лісничого ОСОБА_13 в сейфі виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1570 гривень. Проте, у резолютивній частині вироку суду зазначено, що речові докази по справі грошові кошти у сумі 1700 гривень, які зберігаються у філії АТ Укрексім банку у м. Тернополі-повернути ОСОБА_8 . Отже, незрозумілим є те, які саме грошові кошти слід повернути ОСОБА_8 вилучені під час огляду місця події 1570 гривень чи 1700 гривень, походження яких судом не встановлено.

Також незрозумілою є позиція суду, зазначена у резолютивній частині вироку з приводу того, що колоди дерев породи сосна в кількості п`яти штук, які зберігаються у Почаївському МВ УМВС України в Тернопільській області слід повернути ОСОБА_8 , оскільки згідно вироку суду вони були незаконно вилучені обвинуваченим ОСОБА_7 з ДП Кременецький лісгосп.

Крім цього, у вироку суду мають місце описки щодо ініціалів (ім`я) обвинуваченого ОСОБА_7 , який згідно обвинувального акта зазначений як ОСОБА_7 , а згідно вироку суду ім`я обвинуваченого значиться як ОСОБА_7 , що може свідчити про різних суб`єктів кримінального провадження (особи, якій пред`явлено обвинувачення та особи, яка засуджена), що є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з наведеного, вбачається допущена судом неповнота у викладенні форми вчинення кримінального правопорушення та протиріч у всіх складових частинах елементу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України - як об`єктивна його сторона, а саме протиправність діяння, прямий умисел, корисливі мотиви та мета, причинний зв`язок між ними, які характеризуються прямим умислом на розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні. Оскільки, згідно з матеріалами кримінального провадження, у тому числі показами свідка ОСОБА_12 та актом звіряння лісопродукції у ДП Кременецький лісгосп недостачі не виявлено.

Враховуючи наведене, колегією суддів встановлено, що вирок суду першої інстанції підлягає до скасування і призначенні нового розгляду у суді першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки залишилися не дослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого рішення, яке має бути викладено чітко, зрозуміло, грамотно та повинно бути точним, у тому числі через невиконання вимог закону щодо виправлення описок (ім`я засудженого), які мають істотний характер.

Відповідно до закону, у разі виявлення помилки у вигляді описки або очевидної арифметичної помилки у тексті судового рішення суд з метою виправлення цих описки або помилки з власної ініціативи або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виносить відповідну ухвалу незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, зазначення дат та строків. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті тільки судом, який ухвалив рішення (ст.379 КПК України).

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо фактичних обставин справи. Питання про внесення виправлень вирішуються у судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час та місце засідання. Їх неявка не перешкоджає розглядові питання про внесення виправлення. КПК не встановлює будь-яких обмежень строків подання заяв про виправлення чи роз`яснення. Також законом не передбачено і строку розгляду питання про виправлення помилок, який повинен бути розумним.

З а результатами розгляду заяви про виправлення описок або очевидних арифметичних помилок суд виносить такі ухвали: про внесення виправлень у судове рішення або про відмову у внесенні виправлень. Ця ухвала повинна відповідати вимогам ст. 372 КПК України і може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст. 392 КПК України.

Даних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було, зокрема, судом першої інстанції не було звернуто увагу, що обвинувачення пред`явлено особі на прізвище ОСОБА_7 , а в матеріалах судового розгляду обвинувачений іменується по різному: як ОСОБА_7 (ухвали та вирок суду), у журналах судового засідання - ОСОБА_7 , що відповідно до закону є недопустимим, оскільки без виконання вимог ст. 379 КПК України це може свідчити про різних суб`єктів кримінального провадження обвинуваченого та засудженого.

Таким чином, обов`язковою умовою прийняття законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду. Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними і тягнуть за собою його скасування. Істотними порушеннями кримінального процесуального закону вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження, встановити істину, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, тобто істотні порушення, є однією із підстав скасування судом апеляційної інстанції вироку чи ухвали суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що допущені порушення вимог кримінально-процесуально закону судом першої інстанції при винесенні даного вироку є істотними і не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції, а тому вирок підлягає до скасування з призначенням кримінального провадження до нового розгляду в суді першої інстанції. При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід взяти до уваги вимоги викладені в ухвалі апеляційного суду, а також перевірити підстави викладені апелянтами у своїх апеляційних скаргах та прийняти законне, обгрунтоване і справедливе судове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 709, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2015 року задовольнити частково.

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження вироку Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2015 року задовольнити.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2