Ухвала іменем україни 17 березня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів при секретарі з участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2014 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, таку, що судимості не має,

визнано винуватою та засуджено за ч.3 ст.240 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 , будучи службовою особою - директором ДП «СГРЕС» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», діючи навмисно, на виконання укладеного договору 08 грудня 2011 року між ДП «СГРЕС» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та ДП «СКРЦ «Слов`янський курорт», перевищуючи свої службові повноваження, вчинивши дії, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, в порушення вимог ст.ст.38,39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.17,19 Кодексу України «Про надра», п. п. 3,4, 9 «Положення про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ № 59 від 27 січня 1995 року, не маючи правовстановлюючих документів, а саме спеціального дозволу на користування надрами (мінеральних вод), акту про надання гірничого відводу, в період з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2012 року організувала роботу підприємства з незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення - мінеральних вод (хлоридно-натрієвих розсолів) зі свердловин № № 3605, 3607, які знаходяться в межах території регіонального ландшафтного парку «Слов`янський курорт», розташованого на території м. Слов`янська, який входить до складу природно-заповідного фонду України, внаслідок чого підприємством було видобуто і поставлено ДП «СКРЦ «Слов`янський курорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» - мінеральні води (хлоридно-натрієвих розсолів) в обсязі 1209 м3, що спричинило істотну шкоду , яка виражається у заподіянні матеріальних збитків охоронюваним законом інтересам держави в особі Слов`янської міської ради, які згідно розрахунку розмірів відшкодування збитку обумовленого самовільним використанням водних ресурсів при відсутності спеціального дозволу на користування надрами ДП «СГРЕС» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» становлять 61 973,34 грн, що у сто разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 квітня 2015 року, вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасовано у зв`язку з недоведеністю обвинувачення, а кримінальне провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування наведеного зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, судом порушено принцип безпосередності дослідження доказів та не дано оцінки тим доказам, які було покладено в основу обвинувального вироку судом першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора, ОСОБА_6 просить ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення. Вважає доводи прокурора безпідставними та необґрунтованими, а ухвалу суду такою, що відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Про день та час розгляду кримінального провадження у порядку касаційної процедури учасників цього провадження було проінформовано, при цьому ОСОБА_6 , а також представник Слов`янської міської ради надіслали до суду клопотання з проханнями проводити касаційний розгляд у їх відсутності. Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.434 КПК України участь обвинуваченої (засудженої) в розгляді провадження судом касаційної інстанції при перевірці судових рішень, зазначених у ст.424 цього Кодексу, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду за прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність засудженого, його захисника під час розгляду провадження судом касаційної інстанції не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного судового рішення відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги законності, обґрунтованості і умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, допитана в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення вчиненого на території природно-заповідного фонду не визнала.
Суд першої інстанції, на підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань ОСОБА_6 , показань свідків, висновків судових експертиз та інших доказів, наявних у кримінальному провадженні, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину, кваліфікував її дії за ч.3 ст.240 КК України та призначив покарання.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій виклала конкретні доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції, зокрема щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за вказаною апеляційною скаргою, дійшов висновку про недоведеність обвинувачення ОСОБА_6 у інкримінованому їй злочині, скасував вирок та закрив кримінальне провадження.

Разом з тим, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Так, не погодившись із висновками місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, а саме у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення вчиненого на території природно-заповідного фонду, суд апеляційної інстанції безпосередньо не дослідив докази під час апеляційного розгляду провадження та надав їм іншу оцінку, ніж ту, яку надав суд першої інстанції, і які були покладені в основу обвинувального вироку.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини (справа Жуковський проти України) дія загальної засади безпосередності дослідження показань, речей та документів не обмежується стадією розгляду справи в суді першої інстанції, застосування її продовжується на стадії апеляційного провадження під час дослідження доказів. Проте апеляційний суд залишив це поза увагою, порушивши вимоги статей 7, 23, 370 КПК України.

Тобто, судом апеляційної інстанції порушено принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки він не вправі був дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку надав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду провадження.

Крім того, в порушення вимог ст.419 КПК України апеляційний суд достатніх мотивів та підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , з посиланням на відповідні норми закону, в ухвалі не навів, висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення належним чином не спростував, докази, на які посилався суд першої інстанції у повному обсязі не дослідив і не обґрунтував чому він не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, зокрема і висновок експерта №3030/33 від 16 липня 2013 року, акт перевірки виконання природоохоронного законодавства України відділу екологічного контролю природних ресурсів Північного регіону №16/1-59 від 05 липня 2012 року та інші докази.

Таким чином, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції суду необхідно усунути вказані недоліки, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, перевірити інші доводи, з дотриманням положень глави 31 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3