АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0007508 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагул, Республіки Молдова, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченої - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначено покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Керуючись ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_6 визначено остаточну міру покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, більш суворим за даним вироком у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 79 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В апеляційній скарзі, прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70, ст. 72 КК України, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_6 , засудженої до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.
Посилається на те, що судом першої інстанції обґрунтовано призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, однак порушено вимоги ч.4 ст.70, ст.72 КК України, та незаконно визначено остаточне покарання з урахуванням вироку Деснянського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Вказує на те, що реальне покарання та покарання, визначене із застосуванням ст. 79 КК України не може поглинати одне одного чи складатися, а тому дані вироки необхідно виконувати самостійно. Вважає, що внаслідок такої помилки обвинуваченій незаконно призначено надто мяке несправедливе покарання, із застосуванням ст. 79 КК України.
Як установив суд першої інстанції, 02 серпня 2015 року, близько 13 год. у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману. Того ж дня, близько 19 год., перебуваючи біля станції метро «Контрактова площа» в м. Києві, вступивши у злочинну змову з особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, ОСОБА_6 передала їй 2 фотокартки зі своїм зображенням для виготовлення підробленого паспорту громадянина України з метою отримання споживчого кредиту.

В подальшому, 04 серпня 2015 року, близько 13 год., ОСОБА_6 прийшла до приміщення відділення ПАТ «ІдеаБанк», розташованого по вул. Тимошенка, 21, кв.9 в м. Києві, де надала підроблений паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 02 серпня 2008 року та підроблену довідку про доходи, видану Літвін Таїні Сергіївні Управлінням ПФУ у Києво-Святошинському районі №23 від 31 липня 2015 року, з метою отримання споживчого кредиту на суму 45 028 грн., чим позбавила ПАТ «ІдеаБанк» можливості подальшого повернення кредитних коштів, але не змогла довести свій умисел до кінця з причин, які не залежали від її волі, так як була виявлена працівниками міліції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила суворо не карати, обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються. У суді першої інстанції докази досліджувалися в порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки обвинувачена не оспорювала обставини вчинення кримінальних правопорушень та визнала себе винуватою.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 України, як закінченому замаху на заволодіння майном шляхом обману (шахрайство) вчиненому повторно, вчинивши усі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі; за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, як пособництві у підробленні офіційного документу, який посвідчується підприємством і надає права; за ч.4 ст.358 КК України, як у використанні завідомо підробленого документу.
При призначенні покарання обвинуваченій, судом першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав щире каяття, та обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Окрім цього, судом враховано матеріали, що характеризують ОСОБА_6 , відношення обвинуваченої до вчиненого, склад її сім`ї, яка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З`ясувавши ці обставини та перевіривши їх доказами, та враховуючи те, що до постановлення попереднього вироку Деснянським районним судом м. Києва від 21 вересня 2015 року, обвинувачена вчинила вказане кримінальне правопорушення, суд першої ухвалив рішення про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним, достатнім та справедливим для його виправлення і попередження нових злочинів.

Також, правильно врахувавши зазначені обставини, суд прийшов до правильного висновку як щодо виду та розміру покарання, так і відносно того, що виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, можливе без її ізоляції від суспільства, та на підставі ст. 79 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ч.4 ст.70 та ст. 72 КК України), колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до роз`яснень наведених у абз. 6 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків. Дані вимоги закону судом першої інстанції дотримано.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, та на підставі ст.ст. 79, 76 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні 02 серпня 2015 року (до постановлення першого вироку) кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.
Щодо посилань прокурора на незаконно призначене судом першої інстанції обвинуваченій невиправдано мякого остаточного покарання із застосуванням ст. 79 КК України, то на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими.
Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 , відповідає вимогам ст. 65 КК України, а рішення суду про її звільнення від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України, відповідає положенням зазначеного кримінального закону та належно мотивовано у вироку суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляцію заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року щодо обвинуваченої ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/589/2016 Категорія КК: ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358, ч.4 ст.358

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач - ОСОБА_1