Справа № 345/3036/15-к
Провадження № 11-кп/779/307/2016
Категорія ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Калуського міськрайонного суду зі змінами до апеляційної скарги заступника прокурора Івано-Франківської області від 22 квітня 2016 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстровано в АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, освіта середня, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого, останній раз 20.03.2013 р. Апеляційним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.189 КК України із застосуванням ст.69 КК України на два роки позбавлення волі, громадянина України, засуджено -

за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 01 вересня 2015 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомир, жителя АДРЕСА_3 , неодруженого, непрацюючого, із неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 07.05.2009 р. Калуським міськрайонним судом за ст.309 ч.2, ст.186 ч.2, 70 КК України на 5 років 7 місяців позбавлення волі, громадянина України, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 16 вересня 2015 року.

У пред,явленому обвинуваченні за ст.395 КК України ОСОБА_8 виправдано у зв,язку із відсутністю в його діях складу злочину.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими (хоча у вироку зазначено, що вони обвинувачуються) у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Також ОСОБА_11 визнаний винуватим у таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

24 травня 2015 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_8 із ОСОБА_7 , перебували в м .Калуші по вул. Долинській біля залізничного переїзду, де побачили потерпілого ОСОБА_10 , який користувався мобільним телефоном. З метою заволодіння майном згаданого вище потерпілого, ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_7 на спільне вчинення злочину - відкрите викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_10 .

Для досягнення свого злочинного наміру ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підійшли ззаду до ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_7 схопив обома руками ОСОБА_12 із застосуванням фізичної сили повалив останнього на землю та продовжував його силоміць утримувати.

Далі ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу, з відома та згоди ОСОБА_7 відкрито, заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_10 марки «Сооlpad» 7320», вартістю 2450 гривень, в якому знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку "Київстар", вартість якої становить 10 гривень та сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС», вартість якої становить 10 гривень, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2470 гривень.

01.05.2015 р. приблизно о 04.30 год., ОСОБА_8 таємно викрав зі сходового майданчика першого поверху, третього під`їзду в будинку АДРЕСА_4 , бувший у вжитку велосипед марки «Pegasus», чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 1200 гривень.

Крім цього, 31.07.2015р. постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 встановлено адміністративний нагляд та застосовано такі обмеження: заборону виходу з будинку (квартири) з 22.00 год. до 06.00 год.; заборону виїзду в особистих справах за межі району (міста) без відома та дозволу органу внутрішніх справ, який здійснює адміністративний нагляд; заборону відвідувати торгівельні заклади, де продають спиртні напої на розлив, з`являтися в ОВС по місцю проживання на реєстрацію 4 (чотири) рази на місяць.

Будучи ознайомлений з постановою про встановлення йому адміністративного нагляду та будучи попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, ОСОБА_8 , прибувши до місця проживання в м. Калуші, з серпня 2015 року самовільно, умисно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В апеляційній скарзі у зміненому вигляді прокурор просить вирок суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що хоча суд і визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ст.395 КК України визнав повністю, однак всупереч вимог ст.349 КПК України прийняв рішення про виправдання ОСОБА_8 за ст.395 КК України.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду залишити без змін, покликаючись на те, що оскільки розгляд справи було проведено в порядку ст.349 КПК України, то фактичні обставини справи не можуть бути оспорені. Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, визнання ним вини, ту обставину що потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що він, ОСОБА_7 , не причетний до вчинення кримінального правопорушення.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду залишити без змін, покликаючись на те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого, який щиро розкаявся, добровільно відшкодував шкоду, завдану потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , враховано їх думку щодо несуворості призначення покарання та відсутності тяжких наслідків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Івано-Франківської області у зміненому виді, просив скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 й ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які вважають вирок законним і просили залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у зміненому виді підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При розгляді кримінального провадження суд першої інстанції зобов`язаний дотриматись як норм матеріального так і норм процесуального права.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався та допустився істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону що надалі потягло за собою і ряд інших порушень закону.

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, а ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, а за ст.395 КК України виправдано.

Як вбачається із кримінального провадження судом першої інстанції відповідно до вимог ст.349 КПК України проведено обмежений порядок дослідження доказів.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Із матеріалів провадження не зрозуміло в якій саме частині і в якому обсязі суд проводив дослідження доказів, оскільки із вироку вбачається, що обвинувачені свою вину у пред`явлених обвинуваченнях визнали повністю ( під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 не заперечив, що він дійсно неодноразово на час встановлення йому адміністративного нагляду самовільно на деякий час залишав місце проживання після 22.00 год.) однак суд, дослідивши частину доказів, безпідставно та необґрунтовано виправдав ОСОБА_8 за ст.395 КК України.

Крім істотних порушень, зазначених в змінах до апеляційної скарги прокурора, суду першої інстанції слід звернути увагу також на істотні порушення, що викладені в апеляційній скарзі.

Зазначені вище порушення не можуть бути усунуті в ході апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає, що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку згідно положень ст.409 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга у зміненому виді підлягає до задоволення.

Тому, враховуючи вище наведене, вирок суду слід скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, в ході якого слід із врахуванням зазначеного вище більш повно та всесторонньо дослідити обставини кримінального провадження, дати належну правову оцінку всім доказам, усунути суперечності та ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.370,374,404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів, -

:

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора зі змінами до апеляційної скарги заступника прокурора Івано-Франківської області задовольнити.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року у кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4