Ухвала іменем україни 04 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01 квітня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено за ст.336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року, вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним за станом здоров`я для проходження військової служби відповідно до висновку ВКЛ №27/1/748 від 27 квітня 2015 року, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Указу Президента України №303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», умисно, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи належним чином попередженим про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув у визначений у повістці день та час, а саме 29 квітня 2015 року на 08-00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення у команді НОМЕР_1 , чим порушив порядок комплектування Збройних сил України.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
В обґрунтування наведеного вказує на те, що судом необґрунтовано звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, та безпідставно враховано пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття.
Крім того, вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.419 КПК України.
Перевіривши дотримання скаржниками порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ст. 336 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Як вбачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції згідно із вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, який характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
На вказаний вирок суду першої інстанції прокурором було подано апеляційну скаргу.
Апеляційний суд, в межах повноважень, та в порядку, визначеному ст.404 КПК України розглянув у повному обсязі доводи поданої апеляційної скарги та дійшов висновку про обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, що потягло на його думку невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, є безпідставними і не знайшли свого підтвердження під час перевірки судових рішень.
Крім того, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Поряд з наведеним, обставини, на які прокурор посилається у касаційній скарзі, зокрема і щодо безпідставного врахування судом щирого каяття засудженого, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення. З цим висновком погоджується і колегія суддів.
Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Інші обставини, на які прокурор посилається у касаційній скарзі були відомі судам на час розгляду кримінального провадження і суд належним чином врахував їх при призначенні покарання.
За наведених обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності з вимогами ст.75 КК України є обґрунтованими.

Підстав для скасування судового рішення з мотивів викладених у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.
Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3