Справа № 461/4263/16-к
Провадження №1-кп/461/350/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.08.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене 25.06.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002770 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сочі, Краснодарського краю, Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Галицького районного суду м.Львова від 09.10.2012 року за ч.1 та ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 04.04.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , 25.06.2016 року приблизно о 13:30 год., перебуваючи в салоні трамваю №9, який знаходився на зупинці громадського транспорту по вул.Дорошенка, навпроти будинку №10 у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав у ОСОБА_5 гаманець, рожевого кольору, вартістю 120,00 грн., в якому знаходились гроші в сумі 180,00 грн., 10 юанів, що згідно з курсом НБУ станом на 25.06.2016 року становило 37,50 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 337,5 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. У вчиненому щиро розкаюється, завдану матеріальну шкоду відшкодував повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 секретарю судових засідань ОСОБА_2 у телефонному режимі повідомила, що вона та її батько (законний представник), не збираються з`являтися у судові засідання по даному кримінальному провадженню. Зазначила, що подадуть заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, а також те, що останній відшкодував матеріальну шкоду.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну матеріальну шкоду, раніше судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має середньою освіту, не одружений, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 04.04.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Тому, при призначенні покарання суд враховує положення ч.1 ст.71 КК України, відповідно до яких, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: гаманець та його вміст, зокрема: три фотографії із зображенням жінок, дві квитанції про сплату мобільного рахунку, гроші в сумі 180,00 грн. та 10 юань - повернути ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 04.04.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: гаманець та його вміст, зокрема: три фотографії із зображенням жінок, дві квитанції про сплату мобільного рахунку, гроші в сумі 180,00 грн. та 10 юань - повернути ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1