Справа № 583/1922/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2016 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді слідчого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
без фіксації розгляду справи технічним комплексом «Камертон», розглянувши клопотання слідчого СВ Охтирського відділу поліції (м. Охтирка) Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Охтирської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 09.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України
про арешт майна
в с т а н о в и в:

14.06.2016 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області за погодженням із прокурором звернувся слідчий з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що під час несення служби взводом роти ДПС в м. Охтирка по вул. І. Франка був зупинений автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці реєстраційних документів якого було виявлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 має ознаки підробки (заламінована ксерокопія).

09.06.2016 року даний факт про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000462.

В цей же день слідчим проведено огляд місця події, під час якого вилучено: автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключ від цього автомобіля та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

Слідчий вказував, що перелічені вище речі, які вилучені під час огляду місця події, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, у т.ч. сліди підроблення.

Після вилучення вказаних вище речей слідчий з поважних причин через службову зайнятість не звернувся з клопотанням у встановлені строки до слідчого судді з клопотанням про накладення на них арешту.

Посилаючись на викладене, слідчий просив поновити строки для подання клопотання про накладення арешту майна та накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 09.06.2016 року, а саме: автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключ від цього автомобіля та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

В судове засідання слідчий не прибув, подав заяву про розгляд клопотання про накладення арешту без його участі.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги за клопотанням слідчого.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, врахувавши доводи і заперечення осіб, що беруть участь у розгляді справи, надані ними докази, виходив з наступного:
Згідно положень ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 6, 7 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стаття 167 КПК України визначає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 168 ч. 2 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Встановлено, що 09.06.2016 року за правовою кваліфікацією ст. 358 ч. 1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 внесено повідомлення про те, що під час несення служби взводом роти ДПС в м. Охтирка по вул. І. Франка був зупинений автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці реєстраційних документів якого було виявлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 має ознаки підробки (заламінована ксерокопія).

З протоколу огляду місця події від 09.06.2016 року вбачається, що в ході огляду виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Форд, державний номерний знак НОМЕР_1 , виданий 10.09.1996 року на ім`я ОСОБА_6 , мешканця м. Миколаїв, та ключ від автомобіля.
Вказаний протокол огляду місця події містить відомості про поміщення автомобіля до майданчику Охтирського ВП, однак не має вказівки про його вилучення.
Постановою від 09.06.2016 року слідчий визнав речовими доказами і долучив до кримінального провадження майно, вилучене в ході огляду місця події 09.06.2016 року, а саме: автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключ від цього автомобіля та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

Проаналізувавши встановлені у кримінальному провадженні обставини та відповідні норми закону, суд дійшов висновку, що слідчий і прокурор не довели, що автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 відповідає критеріям, визначеним в ст. 167 ч. 2 КПК України, тобто, що він підшуканий, виготовлений, пристосований чи використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, та (або) зберіг на собі його сліди; призначався (використовувався) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Посилання слідчого і прокурора на те, що автомобіль визнаний речовим доказом, суд не може прийняти за обґрунтоване з огляду на приписи ст.ст. 85-87 КПК України, оскільки належність цього доказу є сумнівною, так як цей автомобіль прямо чи непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією ст. 358 ч. 1 КК України (автомобіль і ключі від нього не є предметом цього кримінального правопорушення), та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
До клопотання не надано доказів про здійснення будь-яких процесуальних дій слідчим, в т.ч. про призначення у кримінальному провадженні експертиз.
Суд не може погодитись з доводами слідчого про таку поважну причину пропуску строку звернення до суду з клопотанням про накладення арешту, як службова завантаженість, оскільки, слідчий у кримінальному провадженні, виходячи з завдань кримінального провадженні, визначених ст. 2 КПК України, повинен був дотримуватись загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, в тому числі і засад законності при вирішенні питання про арешт тимчасово вилученого майна.
Вимоги слідчого про визначення місця зберігання речей і документів взагалі не ґрунтується на приписах чинного КПК України, оскільки наведене не віднесено до компетенції судді слідчого.
Таким чином, у задоволенні вимог за клопотанням слідчого має бути відмовлено у повному обсязі.
Доказів, які б спростовували висновки суду, слідчий і прокурор не надали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84-87, 131, 132, 167-173, 233, 234, 237 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
В задоволенні вимог за клопотанням слідчого СВ Охтирського відділу поліції (м. Охтирка) Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Охтирської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 09.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358Ч. 1 КК України, про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події 09.06.2016 року, а саме: автомобіля «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключа від цього автомобіля та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти діб з часу її проголошення.

Суддя слідчий Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_7