Справа №718/1819/16-к
Провадження №1-кп/718/102/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000159 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веренчанка Кіцманського району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із повною середньою освітою, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Заставна Заставнівського району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із повною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

07.06.2016 року о 03:50 годині ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Центральній с. Прилипче Заставнівського району Чернівецької області, розуміючи протиправне значення своїх дій, скориставшись таємною порою доби, маючи на меті незаконно заволодіти транспортним засобом, шляхом вільного доступу увійшли на територію домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , звідки шляхом віджиму бокового вікна з лівої сторони, заволоділи транспортним засобом марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належав на праві користування потерпілому ОСОБА_6 , в результаті чого, шляхом виштовхування, відкотили його з території домогосподарства на відстань близько 300 метрів, після чого їхні дії припинив ОСОБА_6 ..

Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, - незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Свою вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інкримінованому їм органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні визнали повністю, у вчиненому розкаялися, та надали суду такі покази:

ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 06.06.2016 року він разом із ОСОБА_4 перебували в с. Прилипче, де розпивали спиртні напої із товаришами. Пізніше, близько 00:30 години 07.06.2016 року, він разом із ОСОБА_4 вирушив в центр села. В той же час він зателефонував ОСОБА_6 , щоб той відвіз їх по сигарети, однак останній трубку не піднімав, а тому вони вирушили до нього додому. Прийшовши до господарства ОСОБА_6 ОСОБА_7 запропонував самовільно взяти автомобіль ВАЗ 2101, на що він погодився та вони разом почали викочувати автомобіль в сторону автобусної зупинки. Крім того, вони пробували завести автомобіль, однак їм це не вдалося. Відштовхнувши автомобіль десь на 300 метрів їх наздогнав та зупинив ОСОБА_6 , а ще через декілька хвилин прибули працівники поліції.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив викладене ОСОБА_3 та надав суду аналогічні покази.

Крім того, вина обвинувачених підтверджена показами потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що дійсно в його користуванні перебуває автомобіль ВАЗ 2101. Так, в ніч з 06.06 на 07.06.2016 року біля 02:30 години під час відпочинку він скрізь сон почув звук схожий на скрип коліс автомобіля та вибіг на вулицю, де помітив відсутність автомобіля. Десь через 5 хвилин він разом із своїм братом ОСОБА_8 вийшли на центральну дорогу села та пішли в напрямку автобусної зупинки, де він побачив автомобіль і двох невідомих чоловіків які почали тікати. Наздогнавши одного з них він впізнав в ньому ОСОБА_3 , який одразу зупинився. Після чого він одразу викликав поліцію.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинувачених.

Таким чином суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведена, в їх діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 3 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 класифікується за ч. 2 ст. 289 КК України як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд визнає їх щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є вчинення злочину особами які перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря нарколога не перебуває, однак перебуває на «К» обліку в лікаря психіатра, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його майновий стан, думку потерпілого, який просив суворо не карати, суд, враховуючи вказані вище обставини у їх сукупності, дійшов висновку про призначення покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі та можливість виправлення засудженого без відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо ОСОБА_4 , суд також враховує, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, його майновий стан, думку потерпілого, який просив суворо не карати, суд, враховуючи вказані вище обставини у їх сукупності, дійшов висновку про призначення покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі та можливість виправлення засудженого без відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 15, 65-67, 75-76, 289 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна..

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.
Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна..

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.
Речовий доказ по справі, а саме, автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 залишити останньому.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1