Справа № 450/233/16-к Провадження № 1-кп/450/120/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001140 від 24.07.2015 року про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Львова, українку, громадянка України, освіта неповна середня, не одружена, на утриманні має неповнолітнього сина 2014 р.н., не працююча, проживаюча в АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , раніше судиму 18.02.2015 Сихівським районним судом м. Львова за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 140 (ста сорока) годин громадських робіт, покарання не відбула, судимість не погашена, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачена - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
18.02.2015 року вироком Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_3 засуджено за ч.І ст. 190 КК України до покарання у виді 140 (ста сорока) годин громадських робіт.

03.04.2015 року ОСОБА_3 поставлено на облік у кримінально- виконавчій інспекції Пустомитівського району та ознайомлено з порядком та мовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також зосуджену попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК V країни за ухилення від відбування покарання.

Згідно направлення Пустомитівського РВ КВІ УДПтС України у Львівській області від 03.04.2015 ОСОБА_3 направлена для відбування покарання за місцем її проживання - до Поршнянської сільської ради, де для останньої визначено місце виконання суспільно корисних робіт території Поршнянської сільської ради з 06.04.2015

Однак, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, будучи повідомленою про необхідність приступити до виконання громадських робіт з 06.04.2015, без поважних причин прибула до їх виконання лише 08.04.2015, а в подальшому, без важних причин протягом квітня-червня 2015 року відпрацювала лише 56 годин, до подальшого виконання громадських робіт не прибула та не з відпрацювала 84 години громадських робіт, чим умисно ухилилася від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочині визнала повністю та пояснила, що розуміла, що їй необхідно відпрацювати громадські роботи, але через виниклі життєві обставини, зокрема хвороба дитини, не мала можливості належним чином відпрацьовувати громадські роботи.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною повністю у вчиненні інкримінованого їй злочині, фактичні обставини злочину не оспорюються учасниками судового розгляду і вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно обставин вчинення замаху на крадіжку.

Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.2 ст. 389 КК України є правильною так як ОСОБА_3 вчинила ухилення від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього покарання.

Санкцією ч. 2 ст. 389 КК України передбачено покарання лише у виді арешту та обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 має на триманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вона входить у перелік осіб, яким згідно зі статтями 60 та 61 КК України не може бути призначено покарання у виді арешту або обмеження волі.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК ( 1001-05 ) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів (вироків) шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Враховуючи, що обвинуваченій не може бути призначене ні один з видів покарання, передбачених ч. 2 ст. 389 КК України, суд вважає, що обвинувачену ОСОБА_3 слід засудити без призначення покарання та звільнити від покарання на підставі ст. 74 КК України.
При цьому, невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2015р., за яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 140 (сто сорок) годин громадських робіт, слід виконувати окремо.
На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України без призначення покарання.
На підставі ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання як особу, до якої не може бути застосовано жоден з видів покарання, передбачених у санкції ч. 2 ст. 389 КК України.
Частину невідбутого покращання ОСОБА_3 за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2015 року у виді 84 (вісімдесят чотири) години громадських робіт, виконувати окремо.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1