УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 про скасування постанови детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим.

Вимоги скарги мотивовані тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року зобов`язано детектива НАБ України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 від 25 травня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення.

Такі відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і в провадженні НАБ України перебуває кримінальне провадження № 0000253 від 22 липня 2016 року. Після внесення відомостей детектив НАБ України мав забезпечити право особи, яка здійснила подання заяви, на отримання документів про початок досудового розслідування. У порушення вимог наказу Генерального прокурора України № 139 від 06 квітня 20167 року детектив НАБ України не вчинив всіх передбачених дій. З моменту подачі заяви у нього виникли права потерпілого, проте постановою детектива НАБ України ОСОБА_3 від 14 вересня 2016 року відмовлено у визнанні його потерпілим.

Скаржник вважає таку постанову неправомірною та просить скасувати її у зв`язку з необґрунтованістю та незаконністю.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. Пояснив суду, що за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення першим заступником Генерального прокурора України ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Вважає, що є потерпілим в цьому кримінального провадженні, оскільки він зазнав моральної, фізичної та майнової шкоди. НАБ України листом від 01 червня 2016 року повідомило його, що матеріали скарги були передані до Генеральної прокуратури України, тобто у детектива відсутні ці матеріали. Його допитали лише в якості свідка, тому від таких дій він зазнав моральної шкоди. Крім того, він витрачав кошти на пальне, щоб їздити до НАБ України, прокуратури, також були витрачені кошти на виготовлення копій документів. У зв`язку з такими обставинами, він звертався до медичного закладу, тобто зазнав фізичної шкоди.

Детектив НАБ України ОСОБА_3 , постанова якого оскаржується, або інша уповноважена особа, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000253 від 22 липня 2016 року, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, така неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, на які посилаються скаржники, обґрунтовуючи доводи клопотання, вбачається наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до НАБ України з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року зобов`язано детектива НАБ України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 від 25 травня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення. Такі відомості були внесені 22 липня 2016 року.

Постановою про відмову у визнанні потерпілим від 14 вересня 2016 року детектива НАБ України ОСОБА_3 відмовлено у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000253 від 22 липня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У ч. 2 цієї статті визначено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У постанові від 14 вересня 2016 року, яка є предметом оскарження, зазначено, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які свідчать про завдання кримінальним правопорушенням визначеної майнової, фізичної або моральної шкоди. Клопотання від 14 вересня 2016 року також не містить вказівки на факти, які підтверджують завдання ОСОБА_2 певної моральної, майнової чи фізичної шкоди.

Вбачається, що підстави для відмови, наведені в оскаржуваній постанові, не спростовані ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Обставини, документи та докази, на які він посилається на підтвердження завданні шкоди безпосередньо не стосуються обставин, що є предметом розслідування в межах кримінального провадження № 0000253 від 22 липня 2016 року. Вони пов`язані з подальшими діями ОСОБА_2 , спрямованими на відновлення свого порушеного права.

З огляду на наведене, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 55, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 про скасування постанови детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: