Справа № 314/3340/16-к
Провадження № 1-кп/314/140/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0001688 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, освіта базова середня, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29 грудня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 140 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування громадських робіт, будучи засудженим 29 грудня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області до покарання у вигляді 140 годин громадських робіт та ознайомившись 29 грудня 2014 року в судовому засіданні при оголошенні вироку з порядком відбування призначеного покарання, діючи умисно, незважаючи на неодноразові виклики та інші вжиті заходи, до Вільнянського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції для постановки на облік не з`являвся, у зв`язку з чим 10 квітня 2015 року оголошений у розшук. У подальшому, після встановлення його місцезнаходження, ОСОБА_3 08 вересня 2015 року був ознайомлений під розписку з порядком та умовами відбування призначеного покарання, постановою про призначення днів явки на реєстрацію (1 та 3 понеділок кожного місяця) до Вільнянського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, діючи умисно, незважаючи на неодноразові виклики та офіційні попередження Вільнянського МВ КВІ, ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт, яке виразилося в тому, що він у вільний від роботи час з 05 жовтня 2015 року не з`являвся на проходження громадських робіт до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, куди був направлений згідно направлення Вільнянського МВ КВІ, хоча мав таку можливість.

Зокрема, ОСОБА_3 , згідно розпорядження та затвердженого графіка, 09 вересня 2015 року приступив до відбуття громадських робіт, однак у подальшому з 05 жовтня 2015 року не з`являвся для відбування громадських робіт без поважних причин, з кінця вересня 2015 року змінив місце свого проживання, не попередивши Вільнянський МВ КВІ. Станом на 12 жовтня 2015 року з призначених судом 140 годин громадських робіт ОСОБА_3 відбув лише 64 години, чим умисно ухиляється від відбування призначеного йому покарання у вигляді громадських робіт.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, зазначивши, що повністю визнає свою вину при обставинах, викладених в обвинуваченні, не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що був засуджений Вільнянським районним судом Запорізької області до покарання у вигляді 140 годин громадських робіт, спочатку не вважав за необхідне відбувати покарання, не виходив на роботу, у результаті чого отримав декілька попереджень Вільнянського МВ КВІ. На теперішній час покарання відбув повністю. У вчиненому щиро розкаявся.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, та його правової кваліфікації, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно наявності діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , наявності в цьому діянні складу злочину та його правової кваліфікації, а також вини обвинуваченого у вчиненні злочину, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього виду покарання.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді обмеження волі та, зважаючи, що на теперішній час обвинувачений у повному обсязі відбув покарання у вигляді 140 годин громадських робіт за попереднім вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 71, 72 КК України та призначає покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судові витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1

15.08.2016

15.08.2016