УХВАЛА

Справа № 569/13890/16-к

28 жовтня 2016 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону майора юстиції ОСОБА_2 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бордянка, Київської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 військовослужбовця призваного за мобілізацією, сапера інженерно-саперного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону майор юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.
В обґрунтування клопотання вказав, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 25 жовтня 2016 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.
Із матеріалів клопотання убачається, що 26 березня 2015 року гр. ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №124 від 03 травня 2015 року солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду сапера інженерно-саперного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де проходить військову службу по даний час.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, заходи якої тривають на даний час.

Разом із тим, солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем, із метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану близько 08 год. 00 хв. 27 жовтня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася на території НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) та відправився у невідомому напрямку.

27 жовтня 2016 року, у зв`язку з неможливістю вручення повідомлення про підозру особисто ОСОБА_3 через не встановлення його місцезнаходження, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що обіймає посаду командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , дійсно 27 жовтня 2015 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та до військової частини не повернувся.

Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_5 , який проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини по роботі із особовим складом.

27 жовтня 2016 року винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_3 в розшук.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

На виклики до військової прокуратури Рівненського гарнізону підозрюваний ОСОБА_3 не з`являється.

На даний час підозрюваний ОСОБА_3 вчиняє продовжуваний злочин, а отже наявні ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовження вчинення ним кримінального правопорушення.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням із прокурором мають право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також те, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, ухиляється від органів досудового слідства, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не дозволить запобігти цим ризикам
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Відповідно до ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Враховуючи те, що прокурором доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного та те, що підозрюваний ОСОБА_3 переховується від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя прийшов до висновку, що слід надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.189, 190 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Надати прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону майору юстиції ОСОБА_2 дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бордянка, Київської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 військовослужбовця призваного за мобілізацією, сапера інженерно-саперного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_3 до суду або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали.

Копію даної ухвали направити в ГУ НП в Київській області для виконання.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий