Справа № 314/4667/16-к Провадження № 1-кс/314/715/2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2016 м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
1).08.02.2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області, за ст.185 ч.2, 3, ст.69, ст.15 ч.2, ст.185 ч.3, ст.69, ст.296 ч.2, ст.69, ст.70 КК України до 1 року 10 днів позбавлення волі;
2).18.05.2007 року Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч.3 ст.185, ст.69, ст.70 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
3).12.01.2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі;
4).22.11.2013 року Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.01.2009 року і визначити покарання 2 роки 8 місяців позбавлення волі. Звільнився 11.04.2016 року по відбуттю строку покарання,-
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
В клопотанні зазначено, що 01 червня 2016 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за скоєння розбою, судимість за який в установленому законному порядку не знята та не погашена, маючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та поєднаний з проникненням у житло, діючи повторно, прийшов до території двору домоволодіння АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де за допомогою фізичної сили рук, зірвав замикаючий пристрій на вхідних дверях та проник до приміщення вищезазначеного будинку.
Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись в приміщенні вказаного будинку, демонстративно спрямував у бік потерпілої ОСОБА_7 , принесений ним ніж, що було сприйнято останньою, як реальна загроза її життю та здоров`ю, тим самим, позбавивши її змоги чинити активний опір, наказав прослідувати до однієї з кімнати будинку, де почав вимагати грошові кошти.
Далі, ОСОБА_5 розуміючи, що воля потерпілої ОСОБА_7 подавлена, заволодів її грошовими коштами та майном, а саме: грошовими коштами в сумі 1800 гривень; маслом, вагою біля 400 гр., майнової цінності не представляє; творогом, вагою біля 300 гр., майнової цінності не представляє; гречаною крупою, вагою біля 400 гр., майнової цінності не представляє; курячими стегнами, вагою 1 кг., майнової цінності не представляє; курячими крильцями, вагою 300 гр., майнової цінності не представляє; 2 упаковками сірників, майнової цінності не представляють; 8 л. спирту, майнової цінності не представляє; саморобною сокирою для рубки м`яса, майнової цінності не представляє; маргарином, вагою 300 гр. майнової цінності не представляє; металевим судком зеленого кольору з топленим жиром (смальцем), вагою біля 1 кг., майнової цінності не представляє; соняшниковою олією в полімерній пляшці, ємкістю 0,5 л, майнової цінності не представляє; макаронами, вагою біля 3 кг., майнової цінності не представляють; рисом, вагою 1 кг., майнової цінності не представляє; чорною смородиною, вагою1,5 кг., майнової цінності не представляє; цукровою пудрою, вагою 100 гр., майнової цінності не представляє; кишеньковим годинником «Japona» в круглому корпусі жовтого кольору з ланцюжком, майнової цінності не представляє; цукором, вагою 1 кг., майнової цінності не представляє; парою сережок у вигляді кілець, жовтого кольору (біжутерія), майнової цінності не представляють; брошкою з камінням блакитного кольору (біжутерія), майнової цінності не представляє; брошкою з камінням фіолетового кольору (біжутерія), майнової цінності не представляє; брошкою жовтого кольору (біжутерія), майнової цінності не представляє; наручним жіночим годинником «Зоря» в корпусі жовтого кольору з шкіряним ременем, майнової цінності не представляє; поліетиленовим пакетом з перетертою морквою, вагою 300 гр., майнової цінності не представляє; двома клітчатими сумками, майнової цінності не представляють.
В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1800 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою яка раніше вчиняла розбій, поєднаний з проникненням у житло (розбій).
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Адвокат ОСОБА_4 , захисник підозрюваного та сам підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, зазначивши, що ОСОБА_5 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , наміру на зміну місця проживання не має, на теперішній час, з моменту вчинення інкримінованого ним правопорушення, інших правопорушень не вчиняв, просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання в межах наданих суду доказів, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим у клопотанні та доданими документами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, органом досудового слідства відповідно до положення п.4 ч.1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України КПК України, а саме: в ході досудового розслідування встановлено, що злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
ОСОБА_5 , вчинив умисний тяжкий злочин, є особою раніше судимою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які в установленому законному порядку не знята та не погашена, при цьому за місцем мешкання характеризується негативно, офіційно ніде не працевлаштований, законних джерел для існування не має, що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування.
З урахуванням вказаного, ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин.
Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Отже, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, суддя вважає доцільним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, - слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського відділу НП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого з прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчинені злочину, передбаченого ч ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
ОСОБА_5 , взяти під варту негайно із залу суду.
Строк тримання під вартою обчислювати з 04.06.2016 року.
Кінцевим днем тримання під вартою визначити 03.08.2016 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1