Справа № 164/1492/16-к
п/с 1-кп/164/71/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2016 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -
ОСОБА_4 , 20 вересня 2015 року, перебуваючи в урочищі «Гострий куток», що на березі річки Стир, неподалік с. Старосілля Маневицького району, під час риболовлі знайшов загублений невстановленою особою ніж, який за зовнішніми ознаками схожий на мисливського загального призначення. Не маючи відповідного дозволу, з метою подальшого носіння та використання у побутових цілях, привласнив його, підібравши, та переніс до свого житлового будинку АДРЕСА_2 , де зберігав. Крім того, періодично використовував в побутових цілях, переносячи при собі: 26 березня 2016 року їздив гужовою підводою, транспортуючи вказаний ніж безпосередньо при собі, в урочище «Рудня»; 16 квітня 2016 року носив на берег річки Рудка, що неподалік с. Старосілля Маневицького району; 02 червня 2016 року по дворі власного господарства; 08 червня 2016 року переніс на територію ТзОВ «Баффало», що в с. Старосілля Маневицького району, демонструючи знайомим та працівникам вказаного товариства. 9 червня 2016 року, приблизно о 15 годині, вказаний ніж був вилучений в житловому будинку ОСОБА_4 працівниками Маневицького ВП ГУНП у Волинській області.
Згідно висновку експертизи холодної зброї № 2068 від 21 червня 2016 року наданий для дослідження ніж відноситься до клинкової холодної зброї з коротким клинком, виготовлений саморобним способом.
Своїми навмисними діями, які виразились у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.
За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а також зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального правопорушення у з`ясуванні всіх обставин, спрямованих на виявлення та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 680 гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду; відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом установлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України є невеликої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 2 ст. 263 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, кожного зокрема, які просили затвердити угоду, суд вважає, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
Оскільки судом установлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, державним та суспільним інтересам, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 .
Речовий доказ ніж, що зберігається на складі озброєння УЛМТЗ ГУНП у Волинській області знищити.
Витрати на залучення експертів для проведення експертизи холодної зброї № 2068 від 21 червня 2016 року в сумі 527,76 стягнути з ОСОБА_4 .
Цивільний позов відсутній.
Запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання штраф в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Речовий доказ ніж, що зберігається на складі озброєння УЛМТЗ ГУНП у Волинській області знищити.
Витрати на залучення експертів для проведення експертизи холодної зброї № 2068 від 21 червня 2016 року в сумі 527,76 стягнути з ОСОБА_4 .
Цивільний позов відсутній.
Запобіжний захід не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1