Справа № 453/427/16-к
№ провадження 1-кп/453/39/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2016 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
представника ССД Сколівської РДА ОСОБА_8
представника цивільного позивача ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, -
ОСОБА_5 , 12 березня 2016 року, в період часу з 15 години до 16 години, в заповідному урочищі «Маківка», виділ № НОМЕР_1 , квартал № НОМЕР_2 , лісового масиву с. Тухля, Сколівського району Львівської області, що являється територією природно-заповідного фонду Головецького лісництва ДП «Сколівське лісове господарство», використовуючи свою власну бензопилу марки «STIHL», яку приніс із собою з дому, умисно, самовільно, без спеціального на те дозволу, що посвідчується відповідним документом, ордером, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 6, 44, 55 Лісового кодексу України, зрізав одне сиро ростуче дерево породи «ялиця біла», загальною кубомасою 1,644 м. куб.. Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_5 незаконно зрізав 1-не дерево породи «ялиця біла» на території природно-заповідного фонду, чим заподіяв державі в особі Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області шкоди на загальну суму 7 986 гривень.
ДП «Славське лісове господарство» заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, про відшкодування заподіяної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 7986 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, про що не заперечив його законний представник - батько ОСОБА_6 , вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він в період часу з 15 години до 16 години, в заповідному урочищі «Маківка», лісового масиву с. Тухля, Сколівського району Львівської області, використовуючи свою власну бензопилу марки «STIHL», яку приніс із собою з дому, самовільно, без спеціального на те дозволу, зрізав одне сиро ростуче дерево породи «ялиця біла». У скоєному щиро розкаявся, просить суворо не карати. Заявлений цивільний позов визнав повність, не заперечує проти задоволення такого.
У судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_10 просить суворо сина не карати та звільнити від покарання із передачею під його нагляд. Зобов`язується належним чином виховувати сина. Цивільний позов визнає.
У судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_11 дала пояснення про те, що внаслідок протиправних дій неповнолітнього підсудного ОСОБА_5 було завдано лісовому господарству матеріальних збитків на загальну суму 7986 гривень. Просить цивільний позов задоволити в повному обсязі.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому та його законному представнику положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
У судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_10 просить суворо сина не карати та звільнити від покарання із передачею під його нагляд. Зобов`язується належним чином виховувати. Цивільний позов визнає.
У судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_11 дала пояснення про те, що внаслідок протиправних дій неповнолітнього підсудного ОСОБА_5 було завдано лісовому господарству матеріальних збитків на загальну суму 7986 гривень. Просить цивільний позов задоволити в повному обсязі.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку його законного представника та адвоката ОСОБА_7 з приводу передачі дитини під нагляд батька, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині заявленого цивільного позову, характеризуючи матеріалів та речових доказів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що вина ОСОБА_5 у незаконній порубці дерев на території природно-заповідного фонду доведена повністю і його дії за ст. 246 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він незаконно зрубав дерево у лісі на території природно-заповідного фонду.
Обтяжуючих вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючою вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При визначенні міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра Сколівської ЦРЛ Львівської області не перебуває, раніше не судимого. Суд враховує і те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину та має намір навчатись у подальшому. Крім того, враховуються умови життя і виховання обвинуваченого, який скоїв даний злочин в неповнолітньому віці, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особистості.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення кримінального покарання» від 24.10.2003 р. судам необхідно вирішувати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин у неповнолітньому віці, щиро розкаялися у скоєному, відшкодували заподіяну злочином шкоду.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звертається увага судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім необхідно строго дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 суду пояснив, що він, дружина та син спільно проживають як одна сім`я. Син після школи вступив у Львівський навчальний заклад, займається спортом. Він із матір`ю має вплив на сина та вони користуються у нього батьківським авторитетом, забезпечують нормальні умови його життя та навчання, зможуть в подальшому контролювати його поведінку.
З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ст. 246 КК України у вигляді громадських робіт.
Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України. Примусові заходи виховного характеру застосовують в тому числі при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК (п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру»).
Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою
Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду (п. 7 постанови).
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення з одночасним застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, - передачі неповнолітнього під нагляд батьків.
Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням рекомендацій, визначених у п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», до досягнення ОСОБА_5 повноліття.
Суд також, у відповідності до ст. 129 КПК України, з урахування ставлення самого підсудного ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 до цивільного позову, який він визнає у повному обсязі, вважає, що заявлений представником цивільного позивача позов підлягає до задоволення, оскільки під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 своїми злочинними діями заподіяв потерпілому шкоди на загальну суму 7986 гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України та призначити покарання у вигляді 30 (тридцять) годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 від призначеного за цим вироком покарання та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , на строк до досягнення ОСОБА_5 повнолітня, тобто до 06 березня 2017 року.
Речові докази: бензопилу «STIHL», сокиру, два металеві гаки, масштабну рулетку, які знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_12 знищити; п`ятнадцять сортиментів деревини, які знаходиться на зберіганні в майстра лісу Головецького лісництва ДП «Славське лісове господарство» ОСОБА_13 конфіскувати в дохід держави.
Цивільний позов задоволити.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського районного
суду Львівської області ОСОБА_1