ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, учениці Запорізького коледжу № 67, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України,
30 жовтня 2015 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи біля кіоску, що розташований на зупинці громадського транспорту „5-та міська лікарня по вул.Перемоги у м.Запоріжжі, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом здійснення дзвінка отримала від ОСОБА_7 його мобільний телефон „iPhone 6, вартість якого згідно з висновком експерта № 2545 від 09.12.2015 р. становить 11 471грн. продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись у тому, що потерпілий відволікся і за її діями ніхто не спостерігає, її злочинним намірам перешкодити ніхто не зможе, заволоділа майном ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном „iPhone 6,, який в подальшому продала на ринку „Анголенко у м.Запоріжжя, раніше не відомому чоловіку за 2500 грн., чим спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 11 471 грн.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою провину, та пояснила, що дійсно 30.10.2015 р. вночі перебуваючи на зупинці громадського транспорту „5-та міська лікарня у м.Запоріжжя вона побачила іноземця, попросила у нього мобільний телефон щоб здійснити дзвінок, потім коли він відволікся, вона з телефоном швидко пішла від нього, потім продала мобільний телефон на ринку.
На підставі ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , думки самої обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, законного представника обвинуваченої, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися.
Суд кваліфікуєдії обвинуваченої ОСОБА_4 за ст.190 ч.1 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності до ст.ст.65, 103 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх, ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений неповнолітнім злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, обставини вчинення злочину, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що помякшують та обтяжують покарання підсудного, особу винного, умови його життя і виховання, рівень розвитку, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.
При призначенні покарання обвинуваченій суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, яке закон відносить до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебуває на обліку у службі у справах дітей Запорізької міської ради та має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, мешкає разом з бабусею-опікуном та молодшою сестрою, вихованням неповнолітньої займається бабуся, мати ОСОБА_4 , - ОСОБА_8 позбавлена батьківських прав, батько помер, ОСОБА_4 навчається в Запорізькому навчально-виховному комплексі № 67 в вечірній школі, зарекомендувала себе ученицею з середнім рівнем знань, має нагороди за участь у обласних турах та конкурсах, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває. Обставини, які помякшують покарання відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини, що обтяжують вину ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів слід призначити покарання у вигляді громадських робіт з урахуванням вимог ст.100 КК України.
По провадженню цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 заявлений на суму 11 471 грн., який слід залишити без розгляду з причин неявки потерпілого у судове засідання та не підтримання ним цивільного позову.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 30 ( тридцяти ) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Речові докази: мобільний телефон „iPhone 6, - залишити ОСОБА_7 . Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1