Дата документу Справа № 331/851/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/851/16 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/98/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст.154-157 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.1 ст.366 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник-адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 відсторонено від посади завідувача Новомиколаївським РС УДМС України в Запорізькій області строком на 2 місяці. Строк дії ухвали встановлено до 08 квітня 2016 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наявними матеріалами провадження підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, наявність ризиків того, що підозрюваний, перебуваючи на посаді, може перешкоджати кримінальному провадженню, в т.ч. знищити чи підробити речі чи документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними способами впливати на учасників провадження.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що під час розгляду клопотання у судовому засіданні прокурор не довів наявність ризиків щодо можливого знищення, підроблення документів, а також впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків у разі перебування на займаній посаді, оскільки всі слідчі дії на час звернення до суду з клопотанням були виконані. Крім того зазначає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не враховано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, оскільки об`єктивні обставини кримінального провадження можуть свідчити про відсутність потреб у відсторонені особи від займаної посади. На думку апелянта, слідчим та прокурором не надано жодних доказів на обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину.

Згідно з ухвалою, слідчий в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, за погодженням з прокурором, звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про відсторонення підозрюваного ОСОБА_6 від займаної посади.

У клопотанні зазначено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 05 серпня 2015 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.1 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Голови ДМС України №973-к від 19 жовтня 2012 року та відповідним наказом начальника УДМС України в Запорізькій області №205-к від 19 жовтня 2012 року, ОСОБА_10 призначено на посаду завідувача Новомиколаївського PC УДМС України в Запорізькій області та присвоєно 13-й ранг державного службовця, яку до теперішнього часу він займає і згідно своєї посадової інструкції від 02 січня 2013 року є державним службовцем та виконує організаційно-розпорядчі функції, пов`язані із виконанням завдань і заходів, що проводяться ДМС України. При цьому, у період з січня по липень 2014 року, ОСОБА_11 фактично був єдиною службовою особою і співробітником даного органу.

На початку січня 2014 року (точна дата та час досудовим слідством не встановлені), перебуваючи в смт.Новомиколаївка, Новомиколаївського району, Запорізької області, ОСОБА_11 , будучи службовою особою - завідувачем Новомиколаївського PC УДМС України в Запорізькій області вступив у злочинну змову з ОСОБА_12 (26.10.2015 року засуджений за вказаним фактом Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.332 КК України), направлену на сприяння громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_13 (якому за вказаним фактом 16.07.2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, у кримінальному провадженні №0000123 внесеному до ЄРДР 11 листопада 2014 року, та який з 05 серпня 2015 року оголошений у розшук) у незаконному переправленні громадян Ісламської Республіки Іран: ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , через державний кордон України, шляхом надання засобів, а саме, незаконного оформлення та видачі вказаним іноземцям, в тому числі і ОСОБА_13 , паспортів громадян України на ім`я неіснуючих осіб, достовірно знаючи про дійсну мету їх використання для оформлення їм паспортів громадян України для виїзду за кордон з метою подальшого незаконного переправлення цих осіб через державний кордон України.

Надавши свою згоду на учать у реалізації вказаного злочинного плану, ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_18 фотокартки трьох вищезазначених іноземців встановленого зразку, які останньому в свою чергу надав ОСОБА_13 , що були необхідні для подальшого незаконного оформлення їм у Новомиколаївському PC УДМС України в Запорізькій області паспортів громадян України.

У подальшому, з метою виконання взятих на себе обов`язків та ролі у спільному з ОСОБА_18 вказаному злочинному плані, ОСОБА_11 , розробив злочинний план щодо незаконного документування зазначених громадян Ісламської Республіки Іран паспортами громадян України на ім`я неіснуючих осіб, а також приховання своєї злочинної діяльності і надання своїм протиправним діям законного вигляду, яким передбачалася видача вказаних паспортів нібито замість утрачених місцевими мешканцями.

Так, у період часу з 16 січня 2014 року по 19 червня 2014 року, ОСОБА_11 , втілюючи розроблений ним злочинний план, будучи єдиною службовою особою Новомиколаївського PC УДМС України в Запорізькій області та його завідувачем, використовуючи своє службове становище і діючи умисно, на виконання обумовленого раніше з ОСОБА_18 спільного злочинного плану, направленого на сприяння ОСОБА_13 у незаконному переправленні іноземних громадян через державний кордон України, шляхом надання засобів у вигляді паспортів громадян України на ім`я неіснуючих осіб з фотокартками вказаних іноземців та достовірно розуміючи мету їх подальшого використання для отримання відповідних паспортів громадян України для виїзду за кордон, в порушення вимог чинного законодавства України, яким регламентовано обмін паспорту громадянина України замість утраченого та реєстрацію місця проживання особи, всупереч своїх службових обов`язків та з метою прикриття своєї протиправної діяльності і надання своїм злочинним діям законного вигляду, завів відповідні справи по втраті паспортів: №2 від 16 січня 2014 року по втраті паспорту неіснуючою особою на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №8 від 2014 року по втраті паспорту неіснуючою особою на ім`я ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , №21 від 10 квітня 2014 року по втраті паспорту неіснуючою особою на ім`я ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також відповідні справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.197, 198 КУпАП, за вигаданими ним фактами втрати паспортів вказаними неіснуючими особами: №12 від 16 січня 2014 року відносно ОСОБА_19 №45 від 10 лютого 2014 року ОСОБА_20 , №82 від 10 квітня 2014 року відносно ОСОБА_21 , в офіційні документи яких вніс завідомо неправдиві відомості.

Зокрема, у вказаний період часу, ОСОБА_11 , реалізуючи вказаний злочинний план, із залученням невстановленої слідством особи за невстановлених обставин та місці, оформив від імені неіснуючих осіб ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , відповідні заяви про нібито втрату ними своїх паспортів, що стало підставою для заведення ним зазначених справ по втраті паспортів та про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаних неіснуючих осіб він оформив як місцевих мешканців, з метою проведення відповідної перевірки в рамках лише свого територіального підрозділу ДМС України, завідувачем і єдиним співробітником якого він був, що надавало йому змогу особисто приймати рішення про видачу паспортів, не звертаючись до інших підрозділів для перевірки законності документування цих осіб попередніми паспортами.

Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність із залученням невстановленої слідством особи, ОСОБА_6 також вніс до офіційних документів зазначених справ та до інших офіційних документів неправдиві відомості про прізвище, ім`я, по батькові, дату і місце народження, адресу реєстрації місця проживання, місце роботи, номери мобільних телефонів, прізвище, ім`я і по батькові батьків, серії і номери втрачених паспортів, а також сам факт та обставини їх втрати.

Всі документи ОСОБА_11 завірив своїми підписами, як службова особа Новомиколаївського PC УДМС України в Запорізькій області, з метою подальшої незаконної видачі паспортів громадян України на ім`я вказаних неіснуючих осіб, від імені яких вони були заповнені невстановленою слідством особою, залученою ОСОБА_22 , з метою прикриття своєї протиправної діяльності, чим також створено враження законності їх оформлення.

При цьому, для проведення відповідної звірки, передбаченої порядком обміну паспорту та складання висновку за результатами розгляду заяви про втрату паспорту, що фактично є підставою для подальшої видачі нового паспорту, ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою приховання своєї протиправної діяльності та реалізуючи розроблений ним злочинний план із залученням невстановленої слідством особи та використовуючи відповідні бланки заяв (форма №1) старого зразка, надруковані ще у 1996 році, оформив відповідні заяви на отримання попередніх, нібито втрачених паспортів на ім`я вказаних неіснуючих осіб, з підробленими підписами колишніх посадових осіб вказаного органу, що працювали у той період часу, створивши тим самим враження дійсного існування цих осіб і законність їх документування нібито втраченими паспортами, що надало йому змогу скласти відповідні зазначені вище недостовірні висновки за результатами розгляду заяв про втрату паспортів та прийняти рішення про видачу ним неіснуючим особам нових паспортів.

В той же період часу з 16 січня 2014 року по 19 червня 2014 року (точна дата та час слідством не встановлені), ОСОБА_11 , за невстановлених слідством місці та обставин із залученням невстановленої слідством особи, будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище, діючи умисно та реалізуючи спільний з ОСОБА_18 вказаний вище злочинний план, створивши всі необхідні умови для незаконного документування трьох зазначених громадян Ісламської Республіки Іран паспортами громадян України, оформив офіційні документи, передбачені відповідним порядком, у які вніс завідомо неправдиві відомості про прізвище, ім`я, по батькові, дату і місце народження, адресу реєстрації місця проживання, прізвище, ім`я і по батькові батьків, серії і номера попередніх паспортів, перевірку правильності заповнення, затвердження підпису особи яка звернулася, підстави і правильність оформлення паспорта, та його отримання особисто цією особою.

Всі заяви, ОСОБА_11 завірив своїми підписами як завідувач Новомиколаївського PC УДМС України в Запорізькій області у відповідних графах №9, №10, №11, надавши їм законного та достовірного вигляду.

Після цього, ОСОБА_11 , маючи всі необхідні вказані вище офіційні документи, до яких він вніс зазначені завідомо неправдиві відомості, наявність яких створювало враження законності його дій та давало підстави для подальшого оформлення і видачі паспортів громадян України на ім`я фактично неіснуючих осіб ОСОБА_19 , ОСОБА_21 і ОСОБА_20 , діючи умисно та реалізуючи спільний з ОСОБА_18 злочинний план по сприянню ОСОБА_13 в організації незаконного переправлення зазначених громадян Ісламської Республіки Іран через державний кордон України, використовуючи своє службове становище, видав завідомо неправдиві офіційні документи - паспорти громадян України, вклеївши на першу сторінку відповідну фотокартку даного іноземця, отриману від ОСОБА_23 , які особисто завірив своїм підписом, як завідувач Новомиколаївського PC УДМС України в Запорізькій області.

Окрім того, у вказані паспорти на ім`я неіснуючих осіб, ОСОБА_11 також вніс завідомо недостовірні відомості щодо адрес реєстрації місця проживання цих осіб, достовірно знаючи про те, що вказані особи ніколи не реєстрували там місце свого проживання та фактично не проживали.

Після цього, приблизно наприкінці червня 2014 року (точні дата та час досудовим слідством не встановлені), знаходячись у смт.Новомиколаївка, Новомиколаївського району, Запорізької області, ОСОБА_11 , продовжуючи сприяти ОСОБА_13 в організації незаконного переправлення двох вказаних громадян Ісламської Республіки Іран через державний кордон України, та реалізуючи спільний з ОСОБА_18 злочинний план, передав зазначені завідомо підроблені паспорти громадян України на ім`я неіснуючих осіб, безпосередньо ОСОБА_24 , який, у свою чергу, одразу ж передав їх ОСОБА_13 для подальшого оформлення ним відповідних паспортів громадян України для виїзду за кордон, достовірно знаючи, що вони будуть використані останнім для незаконного переправлення вищезазначених іноземців через державний кордон України під виглядом громадян України.

Окрім того, у серпні та жовтні 2014 року, ОСОБА_11 будучи службовою особою територіального органу ДМС України та достовірно обізнаним про порядок оформлення та отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, продовжуючи сприяти ОСОБА_13 в організації ним незаконного переправлення вказаних іноземців через державний кордон України, надавав за запитами Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області відповідні підтвердження видачі ним паспортів громадян України на ім`я неіснуючих осіб ОСОБА_19 і ОСОБА_21 та копії вказаних вище заяв цих осіб про отримання паспорту, що стало підставою для безперешкодно оформлення ОСОБА_13 у вказаному органі двом громадянам Ісламської Республіки Іран відповідних паспортів громадян України для виїзду за кордон.

Зокрема, у період з 06 жовтня 2014 року по 30 жовтня 2014 року, у м.Дніпропетровськ, ОСОБА_13 , керуючись відповідними порадами ОСОБА_18 та використовуючи зазначені вище завідомо підроблені ОСОБА_22 паспорти громадян України на ім`я неіснуючих осіб, законність видачі яких останній офіційно підтвердив, оформив у Головному управлінні ДМС України у Дніпропетровській області відповідні паспорти громадян України для виїзду за кордон, а саме: 15 жовтня .2014 року паспорт НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_19 для ОСОБА_14 , 30 жовтня 2014 року паспорт НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_21 для Саджаді ОСОБА_25 , з метою подальшого незаконного переправлення цих осіб через державний кордон України під виглядом громадян України, про що ОСОБА_26 та ОСОБА_18 було достовірно відомо.

Вказаними вище спільними умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному оформленні та видачі громадянам Ісламської Республіки Іран: ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 завідомо підроблених офіційних документів - паспортів громадян України на ім`я неіснуючих осіб, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, що в подальшому були використані ОСОБА_13 для безпідставного оформлення у Головному управлінні ДМС України у Дніпропетровській області відповідних паспортів громадян України для виїзду за кордон, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_18 безпосередньо сприяв ОСОБА_13 в організації незаконного переправлення двох зазначених громадян Ісламської Республіки Іран через державний кордон України шляхом надання засобів.

08 лютого 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Зі змісту ст.157 КПК України вбачається, що під час судового розгляду клопотання про відсторонення підозрюваного від посади, слідчий, прокурор зобов`язаний довести наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя насамперед зобов`язаний врахувати наявність правових підстав для відсторонення особи від посади та достатніх доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

Окрім того, слідчий суддя повинен звернути особливу увагу на можливі наслідки для інших осіб, у тому числі й негативні, у разі прийняття рішення про відсторонення від посади. З огляду на загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, слідчий суддя при оцінці потреб досудового розслідування зобов`язаний врахувати можливість досягнення завдань у конкретному кримінальному провадженні без застосування зазначених заходів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог закону під час розгляду клопотання слідчого, з огляду на наступне.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, захисника, слідчого та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування вказаного заходу.

Слідчим суддею також врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 .

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими матеріалами провадження, у яких міститься: протоколи обшуку, заяви про видачу паспортів, протоколи тимчасового доступу до речей та документів, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_13 , протокол допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , висновки експертів, матеріали службового розслідування, тощо.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності достатніх підстав вважати, що даний захід необхідний для запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконно впливати на свідка або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя встановив, що ці доводи є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення його від посади завідувача Новомиколаївського РС УДМС України в Запорізькій області та вважає, що досягнення завдань у даному кримінальному провадженні без застосування зазначеного заходу є неможливим.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що у даному провадженні порушені правила щодо підслідності, встановленні ст.216 КПК України, при апеляційному розгляді також перевірені і свого підтвердження не знайшли та спростовуються: постановою прокурора Запорізької області від 22 червня 2015 року про доручення здійснення досудового розслідування, прокурора відділу прокуратури області від 25 червня 2015 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, постановою в.о. прокурора області від 09 лютого 2016 року про доручення здійснення досудового розслідування.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 щодо недоведеності слідчим та прокурором необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади, на думку колегії суддів, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 , та підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.1 ст.366 КК України, відсторонено від посади завідувача Новомиколаївським РС УДМС України в Запорізькій області, строком на 2 місяці, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3