Справа № 136/984/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 09.02.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2016 року біля 18:30 години, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою із особою матеріали відносно якого 15.06.2016 року виділено в окреме провадження, таємно, шляхом вільного доступу, зайшли на територію Липовецької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №2, що розташована в м. Липовець, вул. Леніна, 79, Липовецького району Вінницької області, де переконавшись у відсутності сторонніх осіб, вилізли на дах гаражного приміщення. Реалізовуючи свій злочинний умисел, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, зняв один лист шиферу та таємно проник всередину, де виявив 11 металевих стовпчиків загальною масою 123 кг., які він передав ОСОБА_3 і тим самим незаконно заволоділи даним майном та в подальшому розпорядились ним на власний розсуд. Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_3 спільно із особою матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, завдали Липовецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 матеріальної шкоді на загальну суму 270 грн. 60 коп.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідуванні кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб та поєднана з проникненням у інше приміщення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення за обставин наведених в обвинувальному акті.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду також розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб та поєднана з проникненням у інше приміщення.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, особу винного, а саме: ОСОБА_3 в силу положень ст.89 КК України вважається не судимий; за місцем проживання характеризується посередньо, на що вказує довідка видана Липовецькою міською радою Вінницької області; на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, що визначені ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд не вирішує, з урахуванням того, що матеріали відносно іншої особи виділено в окреме провадження, досудове розслідування у якій зупинено, а тому збереження речових доказів протягом усього часу кримінального провадження є обов`язковим.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2(два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п. п. 2, 3 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1