Провадження № 1-кс/760/4258/16
Справа №760/6574/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань СУ ФР Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002510 від 13.11.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просив надати тимчасовий доступ до документів ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та Державної іпотечної установи, які становлять банківську таємницю і знаходяться в приміщенні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 , МФО НОМЕР_2 ) із можливістю їх вилучення.

Обґрунтовував своє клопотання посиланням на те, що в провадженні відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Державної фіскальної служби у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002510 від 13.11.2015 року, за фактом заволодіння державним майном бюджетними коштами в особливо великих розмірах службовими особами Державної іпотечної установи та низки банківських установ, а також фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, тобто за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

Слідчий просив постановити ухвалу про надання тимчасового доступу до зазначених документів у володінні якої вони знаходяться, оскільки мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Вивчивши матеріали клопотання і кримінального провадження, вважаю, що клопотання про надання тимчасового доступу до зазначених в клопотанні документів не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомлення з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку.)
З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Державної фіскальної служби у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002510 від 13.11.2015 року, за фактом заволодіння державним майном бюджетними коштами в особливо великих розмірах службовими особами Державної іпотечної установи та низки банківських установ, а також фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, тобто за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

Слідчий зазначає, що для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливості використання як доказів відомостей, що містяться в документах, щодо оформлення фінансових операцій, неможливості іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою документів, виникла необхідність у тимчасовому доступі до документів та їх вилучення.

Ч. 2 ст. 160 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які повинно містити клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому мають обґрунтувати можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно з ч.1 ст.162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить, зокрема, конфіденційна інформація, яка містить банківську таємницю.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Встановлено, що кримінальне провадження №0002510 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2015 року ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, тобто за фактом заволодіння державним майном бюджетними коштами в особливо великих розмірах службовими особами Державної іпотечної установи та низки банківських установ, а також фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.

Фабулою є фактична частина обвинувачення, його зміст, юридична форма якого обумовлюється конкретною нормою КК України. Вона завжди індивідуальна, бо стосується конкретної особи, яка вчинила злочин. Встановлення фактів, що визначають фабулу обвинувачення, і виявлення їх юридичних ознак є передумовою для прав, кваліфікації злочин, діяльності, а отже, і правильного застосування кримінальної відповідальності за конкретний злочин.

Наведене визначення обвинувачення вперше формулюється у внесених до ЄРДР відомостей, які мають містити три складові: фабулу обвинувачення, тобто реальний зміст інкримінованого обвинувачуваному діяння, та встановлені у справі факти, у яких передбачені ознаки відповідного складу злочину; юридичне формулювання, тобто ті правові ознаки, що притаманні типовому поняттю будь-якого виду злочину; правову кваліфікацію за відповідною статтею (частиною, пунктом) Особливої частини КК України.

Саме ці обставини, які утворюють фабулу обвинувачення, і складають предмет доказування під час досудового розслідування.

Так, до способів спосіб ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів за ст. 212 КК належать, зокрема, неподання платником документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, інших обов`язкових платежів; приховування та заниження об`єкта оподаткування.

Разом з тим, слідчим не було доведено суттєве значення документів ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які становлять банківську таємницю і знаходяться в приміщенні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 , МФО НОМЕР_2 ) відносно яких кримінальне провадження не відкрито, і яке навіть не згадується у фабулі кримінального провадження, для встановлення і яких саме важливих обставин у кримінальному провадженні та можливості використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах, виходячи з фабули кримінального правопорушення, що стосується порушення податкового законодавства службовими особами Державної іпотечної установи.

Крім того, конкретні відомості про документи, до яких просить слідчий надати тимчасовий доступ, мають бути обов`язково викладені у клопотанні, оскільки, по суті, без вказівки на те, до яких саме документів має бути наданий тимчасовий доступ, таке клопотання є безпредметним, зачіпає законні права та інтереси невизначеного кола інших осіб, стосовно яких кримінальне провадження не було порушено.

Такі дії можуть бути передумовою для наступного ухилення від сплати податків чи інших порушень з фінансовими ресурсами, доказами чого може бути дослідження проходження грошових коштів по банківському рахунку.

При цьому слідчий лише декларативно посилався в клопотанні на те, що вказані документи мають значення для кримінального провадження, а тому є необхідність отримати тимчасовий доступ, а також вилучити оригінали.

Так, згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Тобто, за змістом згаданої процесуальної норми надання розпорядження щодо вилучення речей і документів можливе за умови доведення стороною кримінального провадження існування реальної загрози зміни або знищення документів.

Разом з тим, слідчим не були доведені обставини існування реальної загрози зміни або знищення документів та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, виходячи з фабули кримінального правопорушення. Тож зі змісту клопотання не вбачається, в чому необхідність вилучення цих документів.

Також слідчий просить надати тимчасовий доступ до документів з можливістю їх вилучення, обґрунтовуючи клопотання тим, що документи мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зумовлені необхідністю проведення в подальшому з їх використанням економічних, почеркознавчих експертиз та досліджень, однак не додає до матеріалів клопотання постанови про призначення таких експертиз.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, матеріали клопотання не містять інформації про те, чи уживалися заходи щодо одержання документів, про тимчасовий доступ до яких йдеться в поданому клопотанні, в добровільному порядку, тобто, чи витребовувались слідчим відомості про такі документи, та відсутня інформація про відмову в наданні цих документів за їх наявності у володінні у даної особи.

Між тим, при розгляді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів слід ретельно вивчати всі надані матеріали і у кожному конкретному випадку встановлювати наявність або відсутність всіх умов, на які посилається слідчий як на підставу надання такого дозволу, а також перевіряти відповідність змісту клопотання вимогам ч. 2 ст. 160 КПК.

За загальними принципами кримінального процесуального законодавства, ухвала слідчого судді має відповідати вимогам законності та обґрунтованості. Законною є ухвала слідчого судді, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, на підставі кримінального процесуального закону. Обґрунтованою є ухвала слідчого судді, яка обґрунтована на тих доказах, які були розглянуті під час розгляду клопотання.

Отже, за викладених обставин не вбачається за можливе встановити виправдану потребу досудового розслідування саме в такий ступінь втручання до інформації, якою володіє особа і яка становить охоронювану державою таємницю, щодо осіб, кримінальне провадження стосовно яких не порушено, а законодавець чітко визначає підстави та умови, за яких проведення даної слідчої дії вважається можливим, допустимим і правомірним.

При цьому орган досудового слідства не позбавлений можливості у реалізації прав на отримання інформації шляхом отримання конкретно визначених ним документів за певний період часу, які б, в свою чергу, могли підтвердити або спростувати певні обставини кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 159, 160, 162-164 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань СУ ФР Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002510 від 13.11.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1