24.05.2016 Єдиний унікальний номер 205/4519/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню технічну освіту, розлученого, не працюючого, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 1999 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, щомісячно до її повноліття, починаючи з 11 жовтня 1999 року, на користь матері дитини ОСОБА_4 .

Будучи обізнаним про рішення суду, ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, починаючи з 01 серпня 2008 року виплати аліментів не здійснював, тривалий час ніде не працював і заходів до працевлаштування не приймав, на попередження державного виконавця не реагував, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в результаті чого у нього станом на 05 квітня 2013 року утворилась заборгованість за сплати аліментів у розмірі 52 місяці 5 днів, що у грошовому вираженні склало 30 863, 05 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винність свою визнав повністю та підтвердив, що ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, пояснюючи це матеріально складним становищем. Також пояснив, що на протязі останніх півроку бере активну участь у вихованні дитини та витратах на її утримання.

Винність ОСОБА_5 у вчиненому злочині, поряд з його показаннями, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що ОСОБА_5 тривалий час не сплачував аліменти та не надавав іншої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки, -

- виконавчим листом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 1999 року, у справі № 12-123/1999 р., з якого вбачається, що ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, щомісячно до її повноліття, починаючи з 11 жовтня 1999 року, на користь матері дитини ОСОБА_4 (Т.1, а.с. 5), -

- свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1, а.с. 7), -

- довідкою з місця проживання потерпілої про те, що дитини мешкає разом з нею (Т.1, а.с. 10), -

- попередженням державного виконавця н адресу ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів (Т.1, а.с.11), -

- довідкою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, згідно до якого, заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів станом на 05 квітня 2013 року склала 30 863, 05 грн. (Т.1, а.с. 17), -

- довідкою Ленінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська про відсутність ОСОБА_5 на обліку з безробіття (Т.1, а.с. 40).

Аналізуючи докази, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини; а його умисні дії правильно кваліфіковано за ст. 164 ч. 1 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який не є тяжким; його каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання; а також дані, що характеризують його особу, а саме, що ОСОБА_5 юридично не судимий, задовільно характеризується.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги і думку потерпілої про недоцільність призначення суворого покарання обвинуваченому.

З огляду на це, разом з тим, що покарання ОСОБА_5 , яке відповідає характеру вчиненого діяння, має бути призначене у вигляді обмеження волі, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину, своєю поведінкою виправдає надану йому довіру та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 3-4 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1