Справа № 135/1344/16-к
Провадження № 1-в/135/540/16
УХВАЛА

Іменем України

11.10.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання,-

ВСТАНОВИВ:
До Ладижинського міського суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник клопотання підтримали.

Прокурор вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки покарання у виді довічного позбавлення волі не є строковим, що передбачено і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Заслухавши засудженого, його захисника, думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», його дія застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, в чинній на даний час редакції, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року, не містить обмежень щодо застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Статтею 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу застосування судами ст. 72 ч.5 КК України, на який посилається прокурор, заперечуючи проти задоволення клопотання заасудженого, носить лише рекомендаційний характер.

Разом з тим, ст. 87 КК України передбачає помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яке передбачає індивідуальне державно - владне веління у формі пробачення особі, яка вчинила злочин будь - якої тяжкості.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України №223/2015 від 21.04.2015 року, клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 20 років призначеного покарання.

Тобто право на помилування особи залежить від строку відбутого нею покарання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 150 КВК України, засуджені до довічного позбавлення волі тримаються окремо від інших засуджених, крім тих, які після відбуття двадцяти років покарання у приміщеннях камерного типу переведені до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки.
Тобто вказаною нормою передбачено, що умови відбування покарання у виді довічного позбавлення волі залежать від строку відбутого покарання.
Також згідно частини 6 ст. 150 КВК України, передбачена можливість засуджених отримати дозвіл на певні права залежно від строку відбутого покарання.
Залежно від строку відбутого покарання засудженим до довічного позбавлення волі залежить можливість зміни умов тримання, що передбачено ст. 151-1 КВК України.
Крім того, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58

положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Крім того, суд враховує, що хоча згідно положень ст. 51 КК України довічне позбавлення волі і є окремим видом покарання, однак за своєю суттю є позбавленням волі, застосованим безстроково. При цьому суд також враховує, що відповідно до змісту ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України, довічне позбавлення волі не зазначене в ч. 1 ст. 72 КК України. Проте, оскільки за своєю суттю довічне позбавленням волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу довічно, тому незважаючи на те, що довічне позбавлення волі не передбачене в ч. 1 ст. 72 КК України, при призначенні покарання у виді довічного позбавлення волі, засуджений не може бути звільнений від відбування такого виду основного покарання за правилами абзацу 3 частини 5 статті 72 КК України.

Тому суд враховує, що хоча згідно положень ст. 51 КК України довічне позбавлення волі і є окремим видом покарання, однак за своєю суттю є позбавленням волі, застосованим безстроково. А відтак особі, засудженій до довічного позбавлення волі, необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2005 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.187, п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ст..70, ст..71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 30.06.2003 року.
11 квітня 2006 року ухвалою Верховного Суду України вирок суду Одеської області від 01.08.2005 року, відносно ОСОБА_4 - залишено без змін.
11 квітня 2006 року вказаний вирок суду набрав законної сили згідно розпорядження Апеляційного суду Одеської області.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 з 30.06.2003 року по 11.04.2006 року був затриманий та перебував під вартою, як запобіжним заходом в межах цього кримінального провадження, тобто був попередньо ув`язненним.
На підставі викладеного, суд, керуючись ч. 5 ст.72 КК України, вважає за необхідне зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 30.06.2003 року по 11.04.2006 року, виходячи із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», -
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання задовольнити.
Зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 30.06.2003 року по 11.04.2006 року у покарання, призначене вироком Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2005 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.
Суддя: