Провадження по справі № 1-кс/752/5045/16

У Х В А Л А
про арешт майна
19.10.2016 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Г Національної поліції України в м.Києві ОСОБА_4 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000276 від 12.10.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Слідчий слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м.Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв.м., житлова площа (кв.м.) 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, на праві власності належить ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено про те, що провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000276 від 12.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2013 року на підставі свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА( виданого 27.12.2012 року) було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Дану квартиру ОСОБА_6 придбав самостійно та протягом певною часу проживав в ній.
В подальшому в ОСОБА_6 зав`язалися спільні відносини з раніше знайомою дівчиною на ім`я ОСОБА_7 , яка в подальшому стала його дружиною - ОСОБА_8 .
Після оформлення шлюбу, а саме 13.1 1.2013, ОСОБА_6 на тривалий час у зв`язку з роботою виїхав за межі Україна, а його дружина залишилася в місті Києві, з якою ОСОБА_6 підтримував зв`язок за допомогою засобів мобільного зв`язку та інтернету.
Про те через певний час спілкування ОСОБА_8 повідомила що не бажає в подальшому з ним спілкуватися та буде подавати на розлучення та перестала виходити на зв`язок.
Перед від`їздом за кордон з метою забезпечення нормального функціонування всіх засобів розташованих в квартирі АДРЕСА_1 , а також здачею даною квартири в оренду, ОСОБА_6 будучи впевненим, що його дружина ОСОБА_8 , яка ввійшла йому в довіру належним чином забезпечить нагляд за квартирою видав на ім`я останньої довіреність на право розпоряджатися майном.
По приїзду на територію України, а саме в кінці вересня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса з метою перевірки майна, яке належало йому на праві приватної власності та встановив, що квартира АДРЕСА_1 була придана без його погодження та про факт продажу йому не було нічого відомо, грошові кошти від продажу майна ОСОБА_6 не отримав.
Таким чином органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 ввівши в оману ОСОБА_6 маючи умисел на шахрайське заволодіння майном, маскуючи власний злочинний умисел під ознаки цивільно правових взаємовідносин, останньою уклала договір купівлі-продажу на квартиру, яка на праві приватної власності належала ОСОБА_6 чим самим спричинила матеріальний збиток останньому.
Наданому етапі проведення досудового розслідування встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв.м., житлова площа (кв. м) - 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, на праві власності належить ОСОБА_5 .
У зв`язку з вищевикладеним, для відновлення порушених прав ОСОБА_6 внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , та попередження подальшого незаконного відчуження чи передання у власність третім особам квартира АДРЕСА_1 постала необхідність накласти арешт на вищевказані об`єкти, які є предметом злочину.
Підставою накладення арешту на вказану вище квартиру слідчий в клопотанні зазначає необхідність перешкодити та унеможливити відчуження квартири, що є предметом злочину.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається за відсутності власника майна.
Прокурор в суді клопотання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.
Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 3 зазначеної норми КПК визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.
Як встановлено в судовому засіданні, у органа досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом злочинних дій, тобто відповідає критерію, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, та у разі відсутності заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту існує ризик його подальшого відчуження.
Слідчим доведено необхідність арешту майна, надано докази наявності обставин, які відповідно ч. 3, 7 ст. 170 КПК України є підставою арешту майна, а також те, що незастосування даного виду заходу забезпечення кримінального провадження може привести до негативних наслідків, пов`язаних з його втратою та можливим продовженням злочинних дій, направлених на подальше незаконне відчуження, тому вбачаю достатні обґрунтовані підстави для задоволення поданого клопотання..
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 369 - 372, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв.м., житлова площа (кв.м.) 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, на праві власності належить ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.
Слідчий суддя