Справа № 192/2521/16-к
Провадження № 1-кс/192/153/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" липня 2016 р.слідчий суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне клопотання слідчого СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000523 від 16 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рухоме майно, а саме: на автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28 лютого 2009 року є ОСОБА_5 та який знаходиться у фактичному користуванні у ОСОБА_6 .
На обґрунтування клопотання слідчий та прокурор зазначили, що 16 липня 2016 року близько 11 годині 40 хвилин на 440 км + 200 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя на території Солонянського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися транспортні засоби: автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля «КАМАЗ-5320» реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом «ГКБ-8350» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_7 , які рухалися в попутному напрямку.
В результаті ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 6-го та 7-го ребер праворуч.
За даним фактом 16 липня 2016 року було розпочато кримінальне провадження №0000523 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16 липня 2016 року встановлено механічні пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в ході огляду був вилучений до Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
16 липня 2016 року автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , долучений до провадження як речовий доказ та залишений на зберіганні на території Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Слідчий з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженню, попередження можливості їх знищення або пошкодження, та проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та судово - трасологічної експертизи для встановлення механізму ДТП просив накласти арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , але фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_6 , оскільки як власник автомобіля, так і його фактичний володілець мешкають за межами Дніпропетровської області, а передача їм майна може привести до зникнення, втрати, пошкодження речового доказу чи інших наслідків, які можуть перешкоджати проведенню кримінального провадження.
Одночасно слідчий просить поновити строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, посилаючись на пропущення строку, встановленого ч.5 ст. 171 КПК України, з поважних причин, оскільки день вилучення та наступна доба після вилучення автомобіля «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто 16 липня 2016 року та 17 липня 2016 року випадають на вихідні дні: суботу та неділю відповідно. Крім цього, 18 липня 2016 року, тобто в перший робочий день після вихідних, з 15.25 години по 16.43 годину була відсутня електроенергія внаслідок відключення ВЛ НОМЕР_5 кВ Л-163 по причині пошкодження на споживчому КТП, внаслідок чого не можливо було роздрукувати та надати до суду клопотання та копії матеріалів з кримінального провадження №0000523 від 16 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, про арешт майна до Солонянського районного суду.
В судовому засіданні слідчий СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 клопотання про накладення арешту на автомобіль як речовий доказ у кримінальному провадженні підтримав з підстав, зазначених в клопотанні, та зазначив, що в процесі досудового розслідування необхідно проводити експертизи щодо технічного стану транспортного засобу та судово - трасологічну експертизу для встановлення механізму ДТП. Також прохав поновити строк на подання клопотання про арешт майна як пропущений з поважних причин, тобто відсутності електроенергії внаслідок непогоди, що привело до відсутності технічної можливості виготовити як клопотання, так і копії матеріалів кримінального провадження.
Власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 який належним чином повідомлений про день та час розгляду клопотання, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим розгляд клопотання здійснюється слідчим суддею за відсутності власника майна, оскільки відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не прибуття в судове засідання осіб, за участю яких розглядається клопотання про арешт майна, не перешкоджає його розгляду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та прохав його задовольнити, оскільки наявні визначені ст.170 КПК України підстави для накладення арешту на майно, яке вилучено в процесу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та визнано згідно постанови слідчого речовим доказом у кримінальному провадженні.
Вислухавши слідчого, прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України розгляд клопотання слідчого про арешт майна здійснюється без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, оскільки учасники процесу клопотань про здійснення фіксації процесу за допомогою технічних засобів не заявляли.
Частиною першою статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 та пунктом 4 частини 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчим в якості мети накладання арешту на рухоме майно було зазначено про необхідність збереження речових доказів по кримінальному провадженню, попередження можливості їх знищення або пошкодження, а також проведення по кримінальному провадження в процесі досудового розслідування ряду експертиз.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, відповідно до 173 КПК України повинен враховувати, зокрема, правові підстави для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У відповідності з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Положеннями статті 113 КПК України передбачено, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до статті 115 цього Кодексу встановлено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями або можуть визначатися вказівкою на подію, при цьому при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
З матеріалів клопотання вбачається, що майно, про арешт якого ставиться питання в заявленому клопотанні, було вилучено при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди 16 липня 2016 року, а з даним клопотанням слідчий звернувся до суду 19 липня 2016 року, тобто з пропущенням строку на один робочий день, так як 16 та 17 липня 2016 року є вихідними днями, у зв`язку з чим строк для подання клопотання про арешт майна відповідно закінчувався 18 липня 2016 року у встановлений час закінчення робочого дня в Солоняському ВП та Солонянському районному суді.
В той же час, 18 липня 2016 року в приміщенні як Солонянського ВП, так Солонянського районного суд Дніпропетровської області через погодні умови відбулося відключення електроенергії, що позбавило слідчого можливості протягом робочого часу зазначених установ подати суду клопотання про арешт майна та копії матеріалів кримінального провадження, які його обґрунтовують, а зазначене свідчить про наявність поважної причини пропуску слідчим встановленого законом строку подачі до суду клопотання про арешт майна. До того ж строк пропущення є не суттєвим, а тому такий строк підлягає поновленню, а клопотання слідчого про поновлення строку на подачу клопотання про арешт майна - задоволенню.
Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження 16 липня 2016 року було внесено відомості до ЄРДР №0000523 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з фабулою, згідно якої 16 липня 2016 року близько 11 годині 40 хвилин на 440 км + 200 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя на території Солонянського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися транспорті засоби : автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля «КАМАЗ-5320» реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом «ГКБ-8350» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_7 , які рухалися в попутному напрямку. В результаті ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 6-го та 7-го ребер праворуч.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16 липня 2016 року вбачається, що ДТП відбулося за участю автомобіля «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_6 , та автомобіля «КАМАЗ-5320» реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом «ГКБ-8350» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_7 , при цьому внаслідок ДТП механічні пошкодження отримали обидва транспортні засоби. Згідно п.26 протоколу за результатами огляду місця ДТП автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_6 та автомобіль «КАМАЗ-5320» реєстраційний номер НОМЕР_3 вилучено та поміщено для зберігання на територію Солонянського ВП.
Згідно винесеної старшим слідчим Солонянського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 16 липня 2016 року постанови про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «КАМАЗ-5320» реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом «ГКБ-8350» реєстраційний номер НОМЕР_4 були приєднані до кримінального провадження №0000523 як речові докази та залишені на зберіганні на території Солонянського ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
З протоколу рентгенологічного дослідження від 16 липня 2016 року вбачається ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 6-го та 7-го ребер праворуч.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 28 лютого 2009 року автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , який проживає в АДРЕСА_1 , а фактичним його володільцем на момент ДТП був ОСОБА_6 , який також мешкає в АДРЕСА_2 , тобто за межами місця проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, приходжу до висновку, що слідчим обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, яким є автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому містяться сліди зіткнення транспортних засобів та яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки для визначення технічного стану автомобіля на момент ДТП, механізму вчинення ДТП необхідно провести ряд судових експертиз, в тому числі експертизу технічного стану автомобіля та судово-трасологічну експертизу для встановлення механізму зіткнення транспортних засобів, а іншим способом зберегти сліди ДТП, які збереглися на автомобілі, інакше як шляхом арешту - неможливо, при цьому враховуються положення ч. 3 ст. 170 КПК України, якими передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх правових підстав.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнано в установленому законом порядку речовим доказом, може зберігати на собі сліди злочину, а власник чи його фактичний володілець може здійснити відчуження транспортного засобу чи передати його в користування іншій особі, здійснити відновлювальні роботи транспортного засобу, внаслідок чого зникнуть наявні на ньому сліди ДТП, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, внаслідок яких потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, приходжу до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно, так як слідчим було доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно та поновлення строку на подання клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 107, 113-117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про поновлення строку на подачу клопотання про арешт майна задовольнити як пропущений з поважних причин.
Поновити слідчому СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 пропущений процесуальний строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Клопотання слідчого СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000523 від 16 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, про арешт майна, задовольнити.
Накласти арешт на належний на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28 лютого 2009 року ОСОБА_5 автомобіль «VOLKSWAGEN-GOLF-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_6 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Головуючий: слідчий суддя: