провадження 1-кп/389/154/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001582 від 26 жовтня 2014 року, стосовно
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Медвежа Балка Устинівського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
за участю: прокурора Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 скоїв хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, за наступних обставин.
26 жовтня 2014 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 -о., ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , щодо яких кримінальні провадження розглядаються в Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області, перебуваючи в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, з метою вчинення хуліганських дій направлених на пошкодження автомобіля, прийшли до греблі, що знаходиться між будинками № 34 та АДРЕСА_2 , де, для реалізації свого злочинного наміру, почали збирати на узбіччі дороги каміння. Побачивши автомобіль «Меrcedes-Benz-Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який їхав зі сторони с.Казарня Знам`янського району Кіровоградської області в напрямку готельного комплексу «Орлине гніздо», ОСОБА_10 став по центру проїжджої частини, для того, щоб зупинити автомобіль «Меrcedes-Benz-Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходились ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 стали біля узбіччя проїжджої частини. Коли водій автомобіля, під`їжджаючи до них, почав зменшувати швидкість, то ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, почали кидати по автомобілю камінням, чим пошкодили капот, передній бампер, скло люка, праві бокові дверцята та скло, праве бокове заднє скло, скло задньої лівої дверцяти, праву передню дверцяту, що, відповідно до висновку експерта №73 від 30 жовтня 2014 року, спричинило власнику автомобіля ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 30482 грн. 46 коп.
Після вчиненого, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 з місця чинення злочину зникли.
Під час судового розгляду, між обвинуваченим ОСОБА_3 та представниками усіх потерпілих, а саме: представником потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_7 , - ОСОБА_8 , 15 червня 2016 року було укладено угоду про примирення.
За умовами угоди: обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.296 КК України, повністю відшкодував заподіяну потерпілому ОСОБА_7 відповідну частку матеріальної шкоди у сумі 9108 грн. (тобто 1/6 частину від загального розміру заподіяної шкоди), розмір якої сторони узгодили в загальній сумі 54648 грн., вибачився перед усіма потерпілими та зобов`язується в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення та не вчиняти на користь потерпілих ніяких інших дій. Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в свою чергу, на момент підписання угоди та в майбутньому, відмовляються від будь яких претензій до обвинуваченого щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка була заподіяна вказаними вище протиправними діями обвинуваченого.
Також, згідно укладеної угоди, сторони дійшли згоди на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України у виді 1 року позбавлення волі, зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, пов`язаних з призначенням зазначеного покарання, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Вказав, що згоден з загальним розміром заподіяної матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 в сумі 54648 грн. і свою частку шкоди, в сумі 9108 грн., вже відшкодував потерпілому ОСОБА_7 .. Інших претензій матеріального і морального характеру до нього потерпілі не мають. Також він вибачився перед потерпілими, зобов`язався не вчиняти кримінальні правопорушення та не вчиняти на їх користь ніяких інших дій.
Представники потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення та призначити ОСОБА_3 узгоджене угодою покарання. Вказали, що обвинувачений вибачився перед потерпілими, зобов`язався не вчиняти кримінальних правопорушень та не вчиняти на користь потерпілих ніяких інших дій, повністю відшкодував частину узгодженої суми заподіяної матеріальної шкоди в сумі 9108 грн., тому претензії майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 - відсутні. Претензії про відшкодування моральної шкоди також відсутні.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_7 , заподіяна внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 , відшкодована, інших претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілі не мають.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про примирення та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого та потерпілих, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_3 чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст.473 КПК України, суд вважає, що угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та представниками усіх потерпілих, а саме: представником потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_7 , - ОСОБА_8 , від 15 червня 2016 року, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості обвинувачення, тобто загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 15 червня 2016 року, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати по справі за проведення судово-автотоварознавчої експертизи та судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 393 грн. 47 коп.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 15 червня 2016 року, укладену у кримінальному провадженні №1-кп/389/154/16 (єдиний унікальний номер 389/1524/16-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001582 від 26 жовтня 2014 року, між потерпілим ОСОБА_5 , який діє через представника - ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_7 , який діє через представника ОСОБА_8 , та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , на період іспитового строку, наступні обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати по справі за проведення судово-автотоварознавчої експертизи та судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 393 (триста дев`яносто три) грн. 47 коп.
Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту скасувати.
Вирок може бути оскаржений, з урахуванням ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя Знамянського міськрайонного суду ОСОБА_1