АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1363/16 Справа № 207/4416/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року про задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 року відносно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30 вересня 2014 року ОСОБА_8 був засуджений за ст.ст. 339 ч.2 (злісне хуліганство), 339 ч.3 (особливо злісне хуліганство), 71 ч.1 КК Республіки Білорусь до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Мінського міського суду від 09.12.2014 року ОСОБА_8 вирок суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30 вересня 2014 року було залишено без змін, а касаційний протест та скарги без задоволення. Але цією ухвалою відностно ОСОБА_8 було застосовано статтю 7 Закону Республіки Білорусь від 17.06.2014 року. «Про амністію у зв`язку з 70-річчям звільнення Білорусі від німецько-фашистських загарбників» та його було звільнено від відбування покарання частково строком на 1 рік; кінець строку відбуття покарання - 20.05.2018 року.
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського райну м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 року відносно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України і постановлено:

«Привести вирок Ленінського району м.Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014р. відносно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.296 Кримінального Кодексу України до 2-х (двох) років позбавлення волі, за ч.4 ст.296 Кримінального Кодексу України до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.І ст.122 Кримінального Кодексу України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.І ст.70 Кримінального Кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати остаточним покаранням засудженого ОСОБА_8 4 (чотири) роки позбавлення волі, рахуючи початок строку відбування покарання з 30.09.2014 року, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування засудженого під вартою з 20 травня по 29 вересня 2014р.».

Не погодившись з цією ухвалою, засуджений ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року та постановити нову ухвалу про приведення вироку суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 26.10.2015 р. у відповідність із законодавством України, і при визначенні остаточної міри покарання врахувати застосування до нього ст. 7 Закону «Про амністію» від 17.06.2014 року, відповідно до якої строк покарання йому скорочено на 1 рік а також ст. 8 Закону «Про амністію» від 28.05.2015 року, відповідно до якої строк покарання йому скорочено на 1 рік.

Крім того, просить відповідно до ч.5 ст. 72 КК України , зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 20 травня по 30 грудня 2014 року , а саме, 7 місяців 10 днів, відбутих в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто зарахувати як відбутий ним строк 1 рік 2 місяці 20 днів.
Свої апеляційні вимоги він обгрунтовує тим, що 19.08.2015 р. постановою президіуму Мінського міського суду Республіки Білорусь за наглядовим протестом прокурора м. Мінська Республіки Білорусь вирок Ленінського району м.Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р. було змінено та скасовано в частині обвинувачення та справу було направлено на новий розгляд в суд першої інстанції.
26 жовтня 2015 року Ленінським районним судом м.Мінська Республіки Білорусь було винесено новий вирок, відповідно до якого його визнано виним в скоєнні умисних дій, грубо порушуючих громадський порядок та виражаючих явну неповагу до суспільства, які супроводжувались застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, скоєнних групою осіб( злісне хуліганство), та на підставі ч.2 ст.339 КК Республіки Білорусь призначено покарання в вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно ч.2 ст.71 КК Республіки Білорусь шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком суду Ленінського району м.Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р., йому призначено остаточне покарання в вигляді позбавлення волі на строк 5 років з відбуванням покарання в виправній колонії в умовах посиленого режиму.
Ухвалено строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з 26 жовтня 2015 року.
Застосовано до нього ст. 8 Закона « Про амністію...» від 28.05.2015 і звільнити від покарання частково на 1 рік.
Зарахувано йому в строк відбування покарання по зазначеному вироку покарання відбуте частково по вироку суду Ленінського району м.Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р.- з 20.05. 2014 по 25.10.2015, та застосування ст. 7 Закону « Про амністію...» від 17.06.2014, відповідно до якої строк покарання скорочено на 1 рік.
Зазначений вище вирок від 26.10.2015 року не оскаржувався обвинуваченими та прокурором, а тому вступив в законну силу.
18.10.2016 року в судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області до початку розгляду апеляційної скарги по суті засуджений ОСОБА_8 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявив, що він відмовляється від поданої ним апеляційної скарги та просив апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року закрити. Наслідки закриття апеляційного провадження йому відомі та зрозумілі.

Учасники процесу проти закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою засудженого від апеляційної скарги не заперечують.
Іншими особами вказаний вище вирок не оскаржувався.

В силу ст. 403 ч.1 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу , має право відмовитись від неї до закінчення апеляційного розгляду, а згідно з ч.2 цієї статті, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року підлягає закриттю.
Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року про задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 року відносно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України закрити.

Матеріали провадження не пізніше ніж у семиденний строк направити до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:
--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3