Справа № 640/2841/16-к
н/п 1-кс/640/1562/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000164 від 16.02.2016 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 1999 та 2000 р.н., працюючого генеральним директором ТОВ «ЦАПІ «Кредит агро» раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , котрий на даний час утримується в арештному домі Деканівської виправної колонії №12,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2016 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий вказує, що ОСОБА_5 за попередньою змовою та в групі з невстановленою в ході досудового слідства особою, маючи досвід спілкування з громадянами та використовуючи ці навички, з метою особистого збагачення став на шлях вчинення злочинів та 25.03.2009, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , розташованому за адресою: м. Харків, вул. Гіршмана, 3, з корисливих мотивів, шляхом обману, вчинив шахрайські дії стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заволодівши шахрайським шляхом правом на майно останніх, а саме - на квартиру АДРЕСА_3 , за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 спільно та у групі з невстановленою в ході досудового розслідування особою, з метою заволодіння правом на майно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вміючи викликати довіру в співрозмовника та враження чесної та порядної людини, переслідуючи умисел на використання для своїх власних потреб чужого майна, попередньо розробивши алгоритм дій злочинного плану, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ввів в оману ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відносно своїх дійсних намірів.

25.03.2009 близько 15-00 годин ОСОБА_9 разом із своїм сином ОСОБА_10 прибула в приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_8 .

Цього ж дня, близько 22.00 годин, з метою подальшої реалізації злочинного наміру, направленого на заволодіння майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_8 прибув ОСОБА_5 , який почав переконувати потерпілу в своїй чесності і вигідності отримання у нього позики на умовах передачі в заставу квартири, приховавши при цьому факт нотаріального оформлення договору комісії, що планувалося оформити між нею і ОСОБА_11 , який, з метою подальшого заволодіння належною квартирою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , мав намір отримати шляхом обману.

При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_8 , знаходячись в довірливих відносинах із ОСОБА_5 і ОСОБА_11 , оскільки неодноразово надавала їм послуги з нотаріального оформлення договорів позики, іпотеки і комісії, і не здогадуючись про наявність у ОСОБА_5 і ОСОБА_11 злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознайомлені ОСОБА_5 з умовами отримання позики, а так само із змістом договору комісії, не роз`яснила потерпілим умови вказаного договору, запропонувавши їм підписати ті договори, про оформлення яких її попросив ОСОБА_5

25.03.2009, вечірній час ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підписали з ОСОБА_5 договір позики, згідно якої вони отримали у нього в позику строком до 25.03.2010 грошові кошти в сумі 11 860 доларів США, з яких на руки отримали 8 000 доларів США, а 3860 доларів США складали відсотки за користування позикою, а також підписала договір іпотеки, предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому, ОСОБА_5 , з метою подальшої реалізації сумісного з ОСОБА_11 злочинного наміру, посилаючись на передбачені договором іпотеки зобов`язання іпотекодателя, отримав від потерпілої технічний паспорт і інші документи, що встановлювали право власності на квартиру ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

В ході вивчення наданих для підпису нотаріусом ОСОБА_8 документів, ОСОБА_9 та її син ОСОБА_10 випадково виявили наявність серед них договору комісії із раніше незнайомим ОСОБА_11 , який не був присутнім при укладанні даного договору, після чого заявили ОСОБА_5 , що не домовлялися з ним про підписання даного договору, не знають ОСОБА_11 і не мають наміру продавати свою квартиру.

Усвідомлюючи, що йому не вдалося отримати договір комісії шляхом приховування від потерпілих факту його підписання і не бажаючи відмовлятися від доведення злочинного наміру до кінця, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неправдиві відомості про те, що нотаріальне оформлення договору комісії з його довіреною особою - є додатковою умовою для видачі їй позики, завіривши останню, що це проста формальність і його перестраховка на випадок неповернення грошових коштів позичальником після закінчення терміну договору, а також пообіцяв не використовувати договір комісії, що надає право розпорядження її майном до закінчення терміну дії договору позики.

Будучи переконаними в щирості пояснень ОСОБА_5 , повіривши йому і не здогадуючись про його злочинний намір, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погодилися на пропозицію і підписали договір комісії, в якому як комісіонер був вказаний ОСОБА_11 .

Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_5 заволодіти квартирою, що належить їй, ОСОБА_9 та її син ОСОБА_13 , виконуючи умови договору позики від 25.03.2009, з квітня 2009 року почали сплачувати ОСОБА_5 гроші в рахунок погашення заборгованості.

03.07.2009 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернулися до ОСОБА_5 із наданням їм можливості внести зміни договору позики із можливістю додатково запозичити грошові кошти, оскільки попередньо узятих коштів не вистачало для її потреб.

Цього дня ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_8 уклали із ОСОБА_5 додатковий договір до договору позики від 25.03.2009, отримавши від ОСОБА_5 гроші в сумі 8500 доларів США і зобов`язалася в строк до 25.03.2010 виплатити з урахуванням відсотків грошові кошти в сумі 27380 доларів США.

Продовжуючи не здогадуватися про злочинний намір ОСОБА_5 заволодіти квартирою, що належить їм, ОСОБА_9 та її син ОСОБА_10 , виконуючи умови договору позики від 25.03.2009, з вересня 2009 року продовжили сплачувати ОСОБА_5 гроші в рахунок погашення заборгованості.

При цьому, 23.03.2010 ОСОБА_5 , не чекаючи виконання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , своїх зобов`язань в повному обсязі, з метою реалізації сумісного з ОСОБА_11 злочинного наміру, направленого на заволодіння шляхом шахрайства квартирою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . 23.03.2010 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію сумісного з ОСОБА_11 злочинного наміру, останній в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_14 по АДРЕСА_5 , не отримавши прямої згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на продаж їх квартири, в таємниці від них, використовуючи право розпорядження квартирою, яке йому надавав договір комісії з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , уклав із ОСОБА_15 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , внаслідок чого майно потерпілих вибуло з їх власності.

Таким чином, на думку слідчого, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_11 , згідно з раніше розробленим злочинним планом, ігноруючи належне виконання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покладених на них обов`язків за договором позики, шляхом обману, заволодів правом на належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , чим завдав останнім згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10582 від 11.02.2016 матеріальну шкоду на суму 262464 гривень.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 та наявність ризиків, передбачених п.п.1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечували, вважаючи його необґрунтованим, оскільки воно не містить посилання на докази, що підтверджують обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Захисник вважає, що висновки прокурора про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів зроблено без посилань на відповідні справи та докази, що мають такі обставини підтверджувати. Окрім того, захисник вказує, що підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування та належним чином виконував свої процесуальні обов`язки; неодноразово приймав участь у слідчих діях; досудове розслідування у кримінальному провадженні триває більше 2-х років; допитані потерпілі та свідки, вилучені письмові докази та проведені експертизи; ОСОБА_5 має в м. Харкові роботу, постійне місце проживання, сім`ю - хвору дружину та двох неповнолітніх дітей; понад 4 роки і 9 місяців він знаходиться у СІЗО по іншому кримінальному провадженню, подав заяву про застосування до нього акту амністії, а тому підозрюваному не має сенсу переховуватись від органу досудового слідства та суду.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази, залучені до клопотання, встановив наступне.

02.12.2014 р. СУ ГУМВС України в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості за № 0001114 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, за фактом шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10

05.12.2014 кримінальне провадження №0001114 від 02.12.2014 було об`єднано з кримінальним провадженням №0000084 від 24.11.2012 під єдиним номером 0000084.

16.02.2016 з кримінального провадження №0000084 для подальшого досудового розслідування в повному обсязі було виділено матеріали за заявою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким було надано номер 00000164 від 16.02.2016 року.

18.02.2016 було вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий на даний час утримується в арештному домі Деканівської виправної колонії №12.

Статтею 177 КПК України передбачена мета та встановлені підстави застосування запобіжних заходів. Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» № 74297/11 від 12.02.15р. Європейський Суд з прав людини у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (іn аbstractо), але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

До того ж в зазначеному Рішенні Суд звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.

Слідчим суддею встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.14 р. засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На даний час триває апеляційне оскарження вироку суду, тобто ОСОБА_5 утримується під вартою.

За таких обставин, доводи сторони захисту щодо недоведеності продовження існування ризиків, заявлених в клопотанні слідчого не є безпідставними.

Доводи прокурора про те, що зазначені в клопотанні ризики можуть виникнути в майбутньому у випадку звільнення ОСОБА_5 з під варти у іншій кримінальній справі, яка розглядається зараз в апеляційному суді, не можуть бути враховані. Ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України мають бути реальними та їх існування має бути оцінене з урахуванням конкретних даних. Ані в клопотанні слідчого, ані прокурором в судовому засіданні не доведено, яким чином підозрюваний ОСОБА_5 , утримуючись під вартою, може вчинити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

За правилами ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000164 від 16.02.2016 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2016 р. ___год.___хв. _____________________

ОСОБА_5