Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
28 листопада 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 серпня 2016 року по кримінальному провадженню № 000065 стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 13 червня 2016 року Кузнецовським міським судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн., обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора Бернадської- ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на один рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням, у відповідності до вимог ст.76 цього Кодексу обовязків: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він 30 грудня 2015 року близько 13 год. 30 хв. в смт. Рафалівка Володимирецького району, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та перебуваючи в стоматологічній клініці «Дантист», що по вул.Петропавлівська, 33-б, шляхом вільного доступу із кабінету лікаря №14, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Lenovo А850», вартістю 2500 грн., який., чим заподіяв йому матеріальної шкоди на вказану суму.
_______________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/225/ 2016 р. Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_1 .

Повторно ОСОБА_6 31 грудня 2015 року близько 09 год. в смт. Рафалівка шляхом вільного доступу, із торгової палатки на ринку повторно, таємно викрав належні ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 200 доларів США та 1500 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 6300 грн. 13 коп.
В апеляційній скарзі прокурор Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 зазначив, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з постановленням нового вироку через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання. При цьому зазначив, що суд при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не обґрунтував належним чином можливість його виправлення без відбування покарання реально.
Просив скасувати вирок суду першої інстанції від 10 серпня 2016 року в частині призначеного покарання і постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст 185 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_11 , яка підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи, думку обвинуваченого ОСОБА_6 про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладені в цій скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджені повним визнанням ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні цих кримінальних правопорушень і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.
За вимогами ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а ч.2 ст.50 цього Кодексу встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі а також позбавлення волі на строк не більше п?яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням передбачено ч.1 ст.75 КК України.
З вироку вбачається що, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який раніше судимий, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання і відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зокрема, місцевий суд взяв до уваги відсутність у потерпілих претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 . Також місцевим судом враховано його щире каяття та сприяння в розкритті злочину, повне відшкодування заподіяної злочином шкоди, як обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Отже суд першої інстанції врахував щире каяття обвинуваченого та його сприяння в розкритті злочину, які вказані як пом?якшуючі покарання обставини у обвинувальному акті. Натомість прокурор в апеляційній скарзі не зазначив підстав, з яких він змінив своє ставлення до такої пом?якшуючої покарання обставини, як щире каяття обвинуваченого, вважаючи, що воно висловлене ОСОБА_6 з метою уникнути реального покарання.
Також колегія суддів враховує, що зазначивши в апеляційній скарзі «згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строку не більше п?яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням…», прокурором не ставиться вимога про призначення покарання у виді позбавлення волі.
На думку апеляційного суду позбавлені підстав і доводи апелянта щодо відсутності умов для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки правопорушення, за вчинення яких його засуджено оскаржуваним вироком, він вчинив до постановлення попереднього вироку.
Як встановлено ст.414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

В апеляційній скарзі не зазначено доводів чому призначене покарання є явно несправедливим та чому виправлення і перевиховання засудженого неможливе без реального відбування покарання у виді обмеження волі та необхідність призначення йому саме такого покарання, а тому твердження про неправильне застосування судом кримінального закону, що потягло невиправдану м?якість призначеного засудженому покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованим. Не було доведено цього прокурором і під час апеляційного розгляду.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку апеляційним судом не встановлено, а відтак апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 серпня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.
С у д д і:

______________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3