Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 21 червня 2016 року касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
встановила:
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, громадянина України, із неповною середньою освітою, працюючого за усними угодами, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 12.08.2015 року, близько 09 години перебуваючи біля магазину, розташованого на вул. Знаменській, 41 в м. Миколаєві, помітив дитячий велосипед, на якому знаходилась жіноча сумка, яка належала ОСОБА_5 . Керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 відкотив велосипед подалі від входу у магазин, після чого таємно викрав із вказаної сумки мобільний телефон «LG P768», вартістю 2500 грн., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. В подальшому викрадене майно було повернуто потерпілій ОСОБА_5
31.08.2015 року, близько 13 години ОСОБА_4 перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, демонтував кабель, довжиною 15 метрів, загальною вартістю 900 грн., належний ОСОБА_6 і намагався винести його за межі подвір`я, але довести свій намір до кінця не зміг, оскільки був помічений потерпілим. Кабель повернутий ОСОБА_6
20.09.2015 року, в період з 09 по 10 години, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, шляхом подолання паркану, проник на охоронювану територію ФГ «Барвінок», розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. Ленінградська, 94, звідки викрав алюмінієві бідони у кількості 3 штуки, загальною вартістю 2040 грн., спричинивши ФГ «Барвінок» матеріальну шкоду.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд посилаючись на неправильне застосування кримінального закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено підстав для відкриття касаційного провадження та витребування справи з метою її перевірки в касаційному порядку з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за обставин викладених у вироку ґрунтується на доказах, досліджених судом у порядку ст. 349 КПК України та у касаційній скарзі не оспорюється.
Як убачається зі змісту судового рішення, суд першої інстанції при призначенні засудженому покарання обґрунтовано врахував тяжкість вчинених ОСОБА_4 злочинів, конкретні обставини їх вчинення, зокрема незначна цінність майна, яке засуджений намагався викрасти, відсутність претензій з боку потерпілих, дані про особу обвинуваченого, який працює за усними угодами, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом визнано щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом визнано рецидив злочину.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, що є мінімальною межею санкції статті Особливої частини КК за якою його притягнуто до кримінальної відповідальності
Твердження прокурора у скарзі про неправильне застосування кримінального закону, що вплинуло на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, є безпідставними.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, у тому числі й у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Із долучених до касаційної скарги судових рішень вбачається, що суд дійшовши висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, дотримався вимог вказаного закону, а тому підставно звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду постановлений відносно ОСОБА_4 з аналогічних касаційній скарзі доводів, та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Враховуючи вищевикладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок м`якості та необґрунтованим застосування до нього положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Отже з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 428 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_4

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9