Справа № 182/513/16-к
Провадження № 1-кп/0182/246/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0003962 стосовно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тирасполь, Молдова, громадянки України, освіта середня, не працюючої, має на утриманні малолітніх дітей, 2010 та 2011 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 118 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 17.11.2015 р., приблизно о 19.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_7 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, та двома малолітніми дітьми 2010 та 2011 року народження, поверталися з гостей до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Дорогою додому ОСОБА_7 по надуманій причині долонею правої руки наніс удар по спині свого малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому відповідно до висновку експерта № 677 тілесні ушкодження у вигляді садна спини, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого долонею правої руки наніс декілька ударів по голові та обличчю свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинивши йому відповідно до висновку експерта № 675 тілесні ушкодження у вигляді синця та саден обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. На що ОСОБА_3 , обурившись поведінкою ОСОБА_7 , запропонувала йому йти до будинку та спати, запевнивши, що через деякий час вона із дітьми також зайдуть до будинку.

Приблизно о 19.20 год., помилково припустивши, що ОСОБА_7 спить в спальній кімнаті будинку, ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми зайшла в будинок АДРЕСА_1 , де діти в коридорі, навпроти дверей спальної кімнати, де знаходився ОСОБА_7 , знімали взуття. В цей час на дітей посипались уламки розбитого скла із дверей кімнати, яке розбив ОСОБА_7 з середини кімнати. На що ОСОБА_3 , захищаючи малолітніх дітей, зробила ОСОБА_7 зауваження та між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла в бійку.

Під час бійки ОСОБА_7 схопив ОСОБА_3 долонями рук за шию та здавлював їй шию. На що остання відштовхнула ОСОБА_7 від себе та намагалася війти із приміщення кімнати. Однак ОСОБА_7 схопив її за руку та намагався завдати удари по обличчю. В цей час ОСОБА_3 відштовхнула його на ліжко.

ОСОБА_7 , продовжуючи бійку, взяв зі столу, який знаходився біля ліжка, кухонний ніж, піднявся із ліжка та тримаючи у правій руці ніж погрожував ОСОБА_3 , яка будучи раптово підданою злочинному посяганню, побоюючись за своє життя, з метою відведення можливого удару від себе, своєю правою рукою схопила за вільну частину руків`я ножа та відштовхнула ОСОБА_7 спиною на ліжко. Після чого, тримаючи ніж у правій руці, намагалася його покласти на стіл, але в цей час ОСОБА_7 , піднімаючись з ліжка, схопив ОСОБА_3 за верхній одяг в районі шиї та намагався її душити. Під час даної бійки, приблизно о 19.30 год. ОСОБА_3 , передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді позбавлення життя, допустивши явну невідповідність способу та знарядь захисту, маючи реальну можливість запобігти продовженню конфлікту шляхом втечі, однак помилково вважаючи, що окрім умисного позбавлення життя, інші способи будуть не дієвими, застосовуючи фізичну силу своїх рук, незважаючи на те, що ОСОБА_7 активних дій, направлених на нанесення удару по ній вже не вчиняв, діючи в умовах необхідної оборони, умисно нанесла не менше чотирьох ударів ножем ОСОБА_7 в район тулуба, чим спричинила останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 578 від 18.11.2015 р. тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правого плеча без ушкодження крупних нервів чи кровоносних судин, поверхневої різаної рани на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, поверхневої різаної рани по ліктьовому краю правого зап`ясного суглобу, поверхневої різаної рани по ліктьовому краю правої кісті, поверхневої різаної рани на внутрішній поверхні правого зап`ясного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також проникаючого колото-різаного поранення правої підключичної області із пошкодженням аорти, двох проникаючих колото-різаних поранень грудей із пошкодженням правої легені, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_7 помер на місці.

Смерть ОСОБА_7 наступила від колото-різаних проникаючих поранень грудей з ушкодженням аорти та правої легені, які супроводжувалися рясною внутрішньою кровотечею, що являється безпосередньою причиною смерті.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищені меж необхідної оборони.

Кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом. У підготовче судове засідання обвинувачена ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 подали угоду про примирення від 24.05.2016 року. Згідно угоди обвинувачена ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 118 КК України. Обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального злочину. Потерпіла ОСОБА_6 претензій матеріального та морального характеру до підозрюваної на момент укладення угоди не має. Потерпіла ОСОБА_6 усвідомлює, що підписання угоди позбавляє її права змінити вимоги щодо спричинених збитків кримінальним злочином та вимагати в подальшому повторного притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за відповідний злочин. Сторони погодилися на призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 з випробуванням з іспитовим строком один рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження вважають за можливе затвердити укладену угоду та просили про це суд.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачена повністю визнала свою вину та розуміє, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального злочину, у вчиненні якого її обвинувачують, при цьому вона має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачена також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про примирення, укладена 24.05.2016 р. між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 , відповідає вимогам КПК і КК України.

Кримінальний злочин, вчинений ОСОБА_3 має правильну правову кваліфікацію за ст. 118 КК України. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 15.01.2016 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого закінчився 14.03.2016 року і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 травня 2016 р. між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003962.

ОСОБА_3 визнати винуватою в скоєні кримінального злочину передбаченого ст. 118 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 рік.
На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи або навчання кримінально-виконавчу інспекцію.
Речовий доказ: кухонний ніж, що знаходяться на зберігання в камері схову Нікопольського ВП, знищити.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий :