Справа № 426/2395/13-к
Провадження № 11кп/782/316/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року м. Сєвєродонецьк Луганської області
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
захисника адвоката : ОСОБА_6
обвинуваченого : ОСОБА_7 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Луганської області апеляційні скарги : прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції заступника прокурора Сватівського району Луганської області ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на

Вирок Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ;
Визнано винним:
- за ч. 2 ст. 121 КК України і призначене покарання у вигляді 9 (дев`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 125 КК України і призначене покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 9 (дев`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 14 жовтня 2013 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8220 ( вісім тисяч двісті двадцять) грн. , в частині стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмір 195 ( сто дев`яносто п`ять ) грн. 60 коп. на користь держави,-
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

13 жовтня 2013 року, у проміжок часу з 17-30 години до 19-00 години, більш точного часу не встановлено , ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин з побутових питань, наніс ОСОБА_10 , який лежав на землі в стані алкогольного сп`яніння, не менш як два удари ногами, обутими у кросівки по тулубу. ОСОБА_11 , побачивши протиправні дії ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_10 , почав робити зауваження ОСОБА_7 , після чого останній перестав наносити удари ОСОБА_10 , але після того, як ОСОБА_10 піднявся на ноги, ОСОБА_7 наніс останньому один удар кулаком правої руки в область голови, від якого ОСОБА_10 впав на землю. ОСОБА_7 , не реагуючи на будь-які зауваження ОСОБА_11 , наніс ОСОБА_10 не менш як сім ударів у область голови, та не менш як два удари по всьому тулубу останнього руками та ногами, взутими в кросівки. Від спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 втратив свідомість.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 від спричинених йому тілесних ушкоджень, будучи живим, втратив свідомість, щоб приховати скоєний ним злочин, узяв останнього за верхню частину тулубу, та відтягнув ОСОБА_10 на узбіччя проїзної частини на відстань 11 метрів від свого домоволодіння за вищевказаною адресою в сторону зменшення нумерації будинків по АДРЕСА_1 .

13 жовтня 2013 року біля 20 години 55 хвилин, ОСОБА_10 був доставлений до хірургічного відділення Сватівського РТМО, де не приходячи до свідомості, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02 годині 30 хвилин, від зазначених тілесних ушкоджень помер.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 126 від 19.11.2013 року, ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми множинні синці обличчя і волосистої частини голови ( повік обох очей і спинки носа, правої привушної області та правої вушної раковини, лівої вушної раковини, підборіддя з крововиливом в слизову нижньої губи, лівого кута нижньої щелепи і лобно тім`яних областей голови) з інфільтруючими крововиливами з внутрішньої поверхні в лобно скронево-тім`яній частині м`яких тканин голови, дві забиті рани надбрівних областей чола, одна верхньої повіки правого ока і одна правого кута рота, осередкові крововиливи під судинну мозкову оболонку з проривом крові в субдуральний прострій, геморагічний забій кори головного мозку в правій потилично - скроневій області; травма ускладнилась крововиливом в систему мозкових шлуночків і набряком набуханням головного мозку. Крім того, встановлені: непрямі переломи 4-9 лівих і 4-8 правих ребер, розгинальний поперечний перелом 6-го грудного хребта з крововиливом під навколишні серозні оболонки, синці грудної клітини, синець тильної поверхні правої кисті.

Всі вище встановлені ушкодження мають морфологічні ознаки прижиттєвості, однаковою давності і заподіяні від не менш ніж 12 ти кратного прямого ударного впливу тупим предметом ( предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею, і (або) при взаємодії ( співударі) з таким (такими), можливо в строк не менше 4-6 годин, але не більше 1 доби до настання смерті потерпілого, з наявністю не менше восьми точок прикладання сили в області голови і не менше чотирьох в області передньо бокових і задньої стінки грудної клітки, і на тильній поверхні правої кисті. Тілесні ушкодження підтверджуються характером, кількістю, локалізацією, однаково вираженим характером крововиливів в місцях пошкоджень та їх відповідними морфологічними і гістологічними ознаками однакової давності. Закрита черепно мозкова травма, з комплексом складових її зовнішніх і внутрішньочерепних ушкоджень, і ускладнень стосовно до живої особи, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Переломи ребер і шостого грудного хребта, індивідуально, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно мозкової травми, з комплексом складових її зовнішніх і внутрішньочерепних ушкоджень внаслідок крововиливу в систему мозкових шлуночків і набряку набухання головного мозку. Між заподіяними тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого є прямий причино наслідковий зв`язок.

Крім того, 13 жовтня 2013 року,у проміжок часу з 17-30 години до 19-00 години, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на підґрунті раніше та раптово виниклих неприязних відносин з побутових питань, під час спільного вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , штовхнув рукою в область тулубу ОСОБА_11 , від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_11 не менш ніж два удари ногами обутими у кросівки у область голови. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відтягли від ОСОБА_11 ОСОБА_7 , щоб останній заспокоївся та не спричиняв більше ОСОБА_11 тілесні ушкодження. У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вів себе агресивно, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відразу пішли додому. Після того, як ОСОБА_13 та ОСОБА_12 пішли додому, ОСОБА_7 наніс ще не менш як два удари ногами обутими у кросівки у область голови лежачому на землі ОСОБА_11 , від яких останній втратив свідомість.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 211 від 09.11.2013 року, у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, підшкірні гематоми ( синці) правої скронево потиличної області голови, повік обох очей, слизової лівої щоки; подряпина лоба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На зазначений вирок суду надійшли апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що в порушення п. 2 ч. 1 ст. 412 КПК України суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Так, в судовому засіданні ОСОБА_7 неодноразово змінював свої показання, в яких після смерті свідка ОСОБА_12 пояснив, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 завдав ОСОБА_12 . У зв`язку з його смертю суд не мав можливості допитати свідка ОСОБА_12 безпосередньо в судовому засіданні та у зв`язку з пошкодженням диску технічної фіксації судових засідань під головуванням судді ОСОБА_15 ( вирок якого у цій справі скасовано апеляційним судом) не мав можливості прослухати свідчення ОСОБА_12 у судовому засіданні, які він давав будучи попередженим про кримінальну відповідальність.

Під час проведення досудового розслідування 11.12.2013 року було проведено одночасний допит між підозрюваним на той час ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_11 , свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , фіксування якого здійснювалося за допомогою відеозапису. Згідно до ч. 2 ст. 84 КК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КК України матеріали відеозапису є документом. У зв`язку з цим відеозапис одночасного допиту між зазначеними свідками є документом, і , відповідно, доказом, до речі єдиним на даний час, на якому зафіксовано показання нині померлого свідка ОСОБА_12 , які він надавав будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Незважаючи на це суд не взяв до уваги цей доказ, досліджений в судовому засіданні, який спростовує версію невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , висунуту ним в судовому засіданні.

Прокурор просить постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 125 КК України 2 роки обмеження волі, згідно ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання призначити у вигляді 10 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін.

В своїй апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_14 вважає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 125 КК України, які викладені у вироку суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Посилається, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 не визнавав своєї причетності до спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень. При цьому він прямо вказував, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від дій ОСОБА_11 , який і спричинив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_10 , і при падінні той вдарився головою об бетонний блок та більше не вставав.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 126 від 19.11.2013 року смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно мозкової травми, з комплексом складових її зовнішніх і внутрішньочерепних ушкоджень внаслідок крововиливу в систему мозкових желудочків та набряку - здуття головного мозку.

Між спричиненням тілесних ушкоджень та настанням смерті потерпілого є причинно наслідковий зв`язок. На досудовому слідстві версія ОСОБА_7 про такий механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 не перевірялась. Коли ОСОБА_7 спав у себе вдома, ОСОБА_10 тривалий час знаходився разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та що між ними відбувалося у відсутності ОСОБА_7 , залишилось не дослідженим.

У вироку суду як доказ обвинувачення, прийнято свідчення потерпілого ОСОБА_11 , яким суд зазначив, що немає підстав їм не вірити. Фактично і обвинувальний акт досудового слідства, і вирок суду першої інстанції від 01 грудня 2014 року також обґрунтовані на свідченнях ОСОБА_11 , проте достовірність свідчень потерпілого ОСОБА_11 спростовується свідченнями ОСОБА_7 та матеріалами кримінального провадження, свідченнями свідків, допитаних в залі судового засідання, а також свідченнями самого ОСОБА_20 . Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що 13 жовтня 2013 року в період з 15 до 20 години знаходився біля двора Бондар, за цей проміжок часу він неодноразово втрачав свідомість від ударів Бондар, приходячи до тями, він бачив, як ОСОБА_7 бив ОСОБА_10 , погрожував йому, а потім знов ОСОБА_11 втрачав свідомість. ОСОБА_12 його не бив, та до ОСОБА_12 він ніяких претензій не має.

У зв`язку зі смертю свідка ОСОБА_12 та технічними ушкодженнями компакт дисків аудіо фіксації судового процесу, суд прийняв рішення оголосити запис судового журналу. «Свідок ОСОБА_12 пояснив, що після нанесення ударів ОСОБА_11 він пішов додому».

За наявності суперечливих доказів, які мають значення для висновків суду, у вироку не вказано, з якої причини суд прийняв до уваги свідчення потерпілого ОСОБА_11 , як докази, та відкинув пояснення щодо невинуватості ОСОБА_7 .

Адвокат ОСОБА_14 просить скасувати вирок Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, та закрити кримінальне провадження.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_21 належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду апеляційних скарг захисника адвоката та прокурора, просять розглянути без їх участі , а вирок суду першої інстанції залишити без змін, за таких обставин їх неявка до апеляційного суду , відповідно до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_14 , які просять їх апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду скасувати, а провадження стосовно ОСОБА_7 закрити, в зв`язку з недоведеністю його вини в скоєнні правопорушення, з апеляційною скаргою прокурора згодні частково, в частині вимог щодо скасування вироку суду в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, прокурора який підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого в останньому слові, дослідивши матеріали кримінального провадження та судової справи, перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника адвоката , колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перегляд судового рішення суду проводиться в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Судом першої інстанції об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження та правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 , вина якого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, оцінка яких проведена судом першої інстанції згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства, як кожного доказу окремо,так і в їх сукупності, достатніх для постановлення вироку.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України наведено докази, на яких грунтується висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України , зазначено мотиви, з яких судом відкинуто докази сторони захисту. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй законності.

Твердження обвинуваченого та його захисника про недоведеність вини обвинуваченого, є безпідставним, оскільки протилежні висновки суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на неупередженій оцінці безпосередньо досліджених ним доказів на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Не зважаючи , що обвинувачений не визнав свою вину , його вина підтверджується в повному обсязі, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який суду першої інстанції пояснив, що 13.10.2013 року, близько о 15 годині, в дворі будинку обвинуваченого ОСОБА_7 він розпивав спиртні напої з обвинуваченим, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , коли він невдало пожартував над ОСОБА_12 , останній лиснув його долонею по зашийку. Після чого ОСОБА_7 правою рукою наніс йому удар в груди, а коли він впав на лівий бік, то ОСОБА_7 завдав йому ударів обутими в кросівки ногами в область щоки, під око, після чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що ОСОБА_10 лежав на спині,а ОСОБА_7 наніс йому два удари ногою в правий бік. Чув, як ОСОБА_10 просив ОСОБА_7 , щоб останній його не бив, однак ОСОБА_7 наніс удар правою рукою в обличчя ОСОБА_10 , який впав на землю, після чого ОСОБА_7 завдав два удари ногами ОСОБА_10 в праву частину тулуба . Після чого ОСОБА_7 наніс йому удар рукою в область чола,в результаті чого він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то піднявся та пішов додому, де ліг спати, а на другий день звернувся до лікарні за медичною допомогою з приводу завданих йому обвинуваченим тілесних ушкоджень.

Із пояснень свідка ОСОБА_22 суду вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 її співмешканець, який 15.10.2013 року її розповів , що ОСОБА_7 наносив йому удари ногами по голові.

Із пояснень свідка ОСОБА_17 суду видно, що він бачив неподалік домоволодіння обвинуваченого побитого чоловіка, на обличчі якого була задерта футболка, він був в крові, На джинсах у обвинуваченого були темно-червоного кольору плями, схожі на кров, з розмови з ОСОБА_11 він зрозумів, що мужчину, який лежав на землі без свідомості, побив ОСОБА_7 .

Із протоколу слідчого експерименту від 06.12.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , дослідженого судом першої інстанції видно, як останній розказав та показав, як та при яких обставинах 13.10.2013 року обвинувачений ОСОБА_7 завдав йому тілесних ушкоджень / ар.пр.242-245/

Із висновку судово-медичної експертизи трупу потерпілого ОСОБА_10 № 126 від 19.11.2013 року вбачається, що у потерпілого встановлено багато численні синці обличчя та волосистої частини голови, непрямі переломи 4-9 лівих і 4-8 правих ребер,розгинальний поперечний перелом 6-го грудного хребта з крововиливом під навколишні серозні оболонки, синці грудної клітини, синець тильної поверхні правої кисті. Всі вищезазначені тілесні ушкодження являються прижиттєвими. Закрита черепно мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Переломи ребер і шостого грудного хребта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми у наслідок крововиливу в систему мозкових шлуночків і набряку набухання головного мозку. Між заподіяними тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого є прямий причинно наслідковий зв`язок. Не виключена можливість заподіяння вищевказаних тілесних ушкоджень в строк і при обставинах нанесення ударних впливів кулаками чи обутими ногами, вказаних в постанові.

В зв`язку із чим, доводи захисника та обвинуваченого, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 утворились від його падіння, а потерпілого ОСОБА_11 він не бив, спростовуються висновками судово медичних експертиз відносно потерпілих та іншими доказами кримінального та судового провадження.

Так, із висновку судово медичної експертизи потерпілого ОСОБА_11 № 211 від 09.11.2013 року видно, що у останнього встановлені тілесні ушкодження : крововилив правої скронево потиличної області голови, вік обох очей, слизистої лівої щоки, садна лоба, закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку,підшкірні крововиливи вік обох очей, заподіянні від дії тупих твердих предметів з обмеж денною контактуючою поверхнею,або при взаємодії / співударі/ з такими, можливо у строк і при обставинах, вказаних у постанові і зі слів потерпілого. Закрита черепно мозкова травма,у вигляді струсу головного мозку, з комплексом пошкоджень голови кваліфікується як легке тілесне пошкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Крововиливи і садна, індивідуально кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження / а.с.232-233/.

Із пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_23 суду першої інстанції, вбачається, що отримання закритої черепно мозкової травми у ОСОБА_10 при падінні маловірогідно, так як і отримання перелому ребер при одноразовому падінні виключається. Всі ушкодження заподіянні від не менш 12-ти кратного прямого ударного впливу тупим твердим предметом / предметами /, потерпілий в цей час повинен був лежати на спині. При отриманні вказаних тілесних ушкоджень потерпілий був позбавлений можливості встати та пересуватися.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, а дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані, відповідно за ч.2 ст.121 КК України, як спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , а також за ч.2 ст.125 КК України, як завдання легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розгляд здоров`я потерпілому ОСОБА_11 .

Доводи обвинуваченого, його захисника та прокурора, зазначені в їх апеляційних скаргах , не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинене ним правопорушення , при цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень, які згідно ст.12 КК України, відносяться відповідно до правопорушень невеликої тяжкості, та до тяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює,страждає алкоголізмом, з врахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання та за наявності обставин, що обтяжують покарання у вигляді вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння,тяжкі наслідки, завданні злочином, вчинення злочину щодо особи похилого віку, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України.

Призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстави для його зменшення, а також для застосування ст.69 КК України відсутні.

В зв`язку із чим, доводи прокурора про призначення обвинуваченому м`якого покарання не відповідають дійсності, а відтак, відсутні підстави для ухвалення нового вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання ніж призначеного судом першої інстанції.

Доводи захисника та обвинуваченого, що провина останнього не доведена, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не встановлено механізм завдання тілесних ушкоджень та смерті потерпілого ОСОБА_10 , а також, що досудовим слідством та судом першої інстанції не встановлено мотив скоєних правопорушень, спростовуються обґрунтованою фабулою обвинувачення, в якій зазначено в тому числі і мотив скоєння злочинів, а також вищезазначеними доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, які є достовірними та допустимими, окрім того судом першої інстанції в своєму вироку всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку доводам, зазначеним в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого, а відтак відсутні підстави для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого за п.3ч.1 ст.284 КПК України.

Апеляційний суд розглянув усі доводи апеляційних скарг, як прокурора, так і захисника адвоката, в інтересах обвинуваченого, поданих на вирок суду, вважає їх необґрунтованими, з`ясування обставин та перевірку їх доказами судом першої інстанції проведено повно та всебічно, а висновки суду першої інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам справи, судом постановлено вмотивований вирок, який відповідає вимогам ст.374 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального Закону України, які б перешкоджали чи могли перешкоджати повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, при розгляді даного провадження не було допущено.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів кримінального провадження та судової справи, обвинувачений ОСОБА_7 13 жовтня 2013 року завдав потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто скоїв правопорушення , передбачене ч.2 ст.125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до правопорушень невеликої тяжкості.

В зв`язку із чим, на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 належить звільнити від покарання, призначеного за правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України в зв`язку з закінченням строків давності, оскільки із дня скоєння правопорушення сплинув дворічний строк давності.
ОСОБА_7 належить вважати засудженим за ч.2 ст.121 КК України до покарання призначеного судом у вигляді 9 /дев`яти / років 7 /семи/ місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду необхідно залишити без змін.
На підставі п.5 ч.1 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення, починаючи з моменту фактичного затримання , тобто з 14 жовтня 2013 року по 15 березня 2016 року включно, тобто по день оголошення рішення апеляційного суду, із розрахунку, один день знаходження в СІЗО за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора та захисника-адвоката, в інтересах обвинуваченого, належить залишити без задоволення, а вирок суду - змінити.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст.74 КК України, ст.ст. 392, 404, 405, п. 2 ч. 1 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції заступника прокурора Сватівського району Луганської області ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2015 року, стосовно обвинуваченого за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_7 змінити.
На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч.2 ст.125 КК України в зв`язку з закінченням строків давності.
ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст.121 КК України до покарання призначеного судом у вигляді 9 /дев`ять / років 7 /семи/ місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
На підставі п.5 ч.1 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення починаючи з моменту фактичного затримання , тобто з 14 жовтня 2013 року по 15 березня 2016 року включно, із розрахунку, один день знаходження в СІЗО за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.532 КПК України ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до вимог ст.426 КПК України ухвала може бути оскаржена сторонами шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення , а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику та потерпілим.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

________________ _________________ __________________