ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/119/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004089 від 07.05.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.04.2013 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на три роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
7 травня 2015 року близько 16 години 40 хвилин на перехресті вулиць Харківське шосе та вулиці Тростянецька в м. Києві на зупинці громадського транспорту між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відбувся конфлікт, в результаті чого ОСОБА_5 наніс руками в область тулуба декілька ударів ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_5 ногою завдав удару в ногу ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю та випустив з руки належний йому мобільний телефон «Nokia Е 72» білого кольору, вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора «Лайф» вартістю 15 гривень, на рахунку якої було 50 гривень. ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, з метою заволодіння чужим майном підняв з землі вказаний мобільний телефон, після чого наніс ще декілька ударів руками в область тулуба ОСОБА_9 та з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, при цьому завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1065 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому злочині не визнав повністю, суду показав, що 7 травня 2015 року разом зі своєю дівчиною їхав в автобусі № 45. Коли до них підійшла кондуктор та попросила оплатити проїзд, обвинувачений пожартував. Один з чоловіків з компанії людей, яка стояла в середині салону автобусу та перебувала в стані алкогольного сп`яніння, зробив зауваження ОСОБА_5 . Після цього почався конфлікт та бійка. Потерпілого серед цих людей не було. Коли учасники конфлікту разом з обвинуваченим вийшли з автобуса, на зупинці обвинувачений побачив потерпілого, який сказав ОСОБА_5 , щоб той залишився. Ніякого телефону ОСОБА_5 не забирав у потерпілого та не бив його. Не розуміє за що його затримали працівники міліції та чому його оговорює потерпілий. Телефон біля клумби поклав працівник міліції.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засідання показав, що 7 травня 2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин їхав на маршрутному автобусі № 45. На перехресті вулиць Харківське шосе та Тростянецька до салону автобуса зайшли пара молодих осіб, обвинувачений та дівчина. Коли мова зайшла про оплату проїзду, обвинувачений почав ображати контролера. Один з пасажирів вступився за контролера, на що обвинувачений почав його ображати нецензурними словами. В результаті цього виникла бійка між пасажирами, які потім вийшли з автобуса. Ніколаєнку в маршрутному автобусі також хтось наніс удар пакетом по голові, тому він також вийшов з автобуса та викликав працівників міліції. Після цього бійка зупинилась, та її учасники почали розходитись. Потерпілий вказав, що ініціатором даного конфлікту був обвинувачений. Далі обвинувачений пішов на потерпілого та вдарив його рукою та ногою. Потерпілий впав і в нього вилетів його телефон. ОСОБА_5 наніс потерпілому ще декілька ударів, взяв телефон та пішов. Потерпілий намагався його наздогнати, коли під`їхали працівники міліції та затримали ОСОБА_10 . Після цього потерпілий впізнав обвинуваченого по одягу та зовнішньому вигляді. Відповідаючи на запитання сторін кримінального провадження потерпілий вказав, що ОСОБА_5 наносив йому удари руками та ногами в область тулуба та ніг, в особі обвинуваченого переконаний, оскільки бачив його чітко в обличчя. З приводу покарання, просив призначити обвинуваченому згідно чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що в травні місяці 2015 року, точної дати не пам`ятає, вона їхала в маршрутному автобусі № 45 та почула, що в салоні відбувається конфлікт. Хлопець сидів в салоні з дівчиною та сварився. На перехресті вулиць Тростянецької та Харківського шосе вона почула, як розбилось скло і на потерпілого полетіли уламки скла. Коли автобус зупинився, свідок вийшла та пішла до аптеки так як їй стало погано, а коли поверталася назад то побачила, що біля потерпілого стоять працівники міліції. На даний момент згадати обличчя хлопця, який вчинив конфлікт не може так як пройшло багато часу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) показала, що 7 травня 2015 року вона їхала в маршрутному автобусі № 45 разом з своїм хлопцем ОСОБА_10 . Коли до них підійшла кондуктор та сказала заплатити за проїзд, свідок пред`явила проїзний талон, а ОСОБА_10 відповів пожартувавши, що у нього не має. Після цього невідома особа зробила зауваження ОСОБА_10 , на підставі чого виникла словесна перепалка. Коли вони вийшли з автобусу, конфлікт продовжився на зупинці, невідома особа була в стані алкогольного сп`яніння та вдарила ОСОБА_10 . Вона бачила, що у потерпілого була кров на обличчі і він намагався припинити конфлікт. Свідок з ОСОБА_10 пішли в сторону дворів на перехресті вулиць Тростянецької та Харківського шосе. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_10 брав у потерпілого телефон чи наносив йому удари. Вказала, що потерпілий отримав пошкодження не від ОСОБА_10 , а від особи, яка їхала в автобусі. Також свідок повідомила, що потерпілий підійшов до ОСОБА_10 та почав штовхати, на що останній його відштовхнув і все. Після цього потерпілий пішов.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що працює дільничним інспектором Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві. В кінці весни 2015 року, точної дати не пам`ятає приблизно о 17 годині 00 хвилин, він їхав на виклик коли на перехресті вулиць Тростянецька та Харківське шосе побачив потерпілого, який був напівзігнутий, в крові і від нього швидко відходив обвинувачений. Свідок вирішив перевірити, що сталось, коли доганяв ОСОБА_10 , той викинув телефон, як потім виявилось це телефон потерпілого. Після чого, обвинувачений був затриманий, а на місце викликана слідчо-оперативно група. Потерпілому була викликана швидка допомога. Після чого слідчим був проведений огляд місця події. ОСОБА_5 пояснював, що це не його телефон.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що працює дільничним інспектором Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві їхав разом з своїми колегами на виїзд близько 17.00 години, дати точно не пам`ятає. На перехресті вулиць Тростянецька та Харківське шосе він побачив на зупинці потерпілого, який був в крові та обвинуваченого з дівчиною, які швидко йшли від зупинки. Свідок разом з колегами вискочили з автомобіля та побігли за ОСОБА_10 , який, побачивши їх викинув з кишені телефон, який належав потерпілому. Обвинувачений був затриманий. Після чого, була викликана слідчо-оперативна група, яка задокументувала дану подію та швидка допомога потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що працює на посаді дільничного інспектора Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві. Свідок вказав, що коли він зі своїми колега їхав на прийом громадян на перехресті вулиць Тростянецька та Харківське шосе побачив на зупинці як обвинувачений штовхнув потерпілого, який вже стояв на колінах та побіг. Він з колегами вирішив перевірити що сталось. Вийшовши з машини, вони побігли за ОСОБА_10 , щоб його затримати. Біляр в цей час викинув з своєї кишені телефон. Як з`ясувалось пізніше, цей телефон ОСОБА_10 забрав у потерпілого. Сторож повідомив, що не бачив, як ОСОБА_10 наносив потерпілому удари, бачив як штовхнув. Після цього, була викликана слідчо-оперативна група, яка провела огляд місця події, були допитані свідки, а обвинуваченого доставлено у відділ міліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що працює на посаді дільничного інспектора Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві. В день коли сталась подія, він разом з своїми колегами їхав на прийом громадян. На перехресті вулиць Тростянецька та Харківське на зупинці він побачив двох молодих людей, у одного було розбите обличчя, а інший почав швидко відходити в бік Харківського шосе, як виявилось це був ОСОБА_10 . Його колеги вибігли з автомобіля та побігли за ОСОБА_10 , а свідок залишився, щоб припаркувати автомобіль. Коли свідок забіг в середину подвір`я, він побачив, що його колеги затримали ОСОБА_10 . Жінка, яка була разом з обвинуваченим вказала, що останній викинув телефон. Після цього на місце події була викликана слідчо-оперативна група та швидка допомога.

Свідок ОСОБА_18 показав, що працює на посаді дільничного інспектора Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві. В день коли сталась подія він разом з своїми колегами їхав на прийом громадян. На перехресті вулиць Тростянецька та Харківське шосе на зупинці побачив особу, обличчя якої було в крові. Поруч стояв ОСОБА_10 з дівчиною, потім вони почали йти в бік арки. Він разом з колегами вийшов з автомобіля та почав бігти за ОСОБА_10 . Коли свідок з колегами затримав обвинуваченого, то біля нього лежав мобільний телефон «Нокіа» білого кольору в крові. Після того, вони пішли до потерпілого, який виявися їхнім колегою. Потерпілий вказав, що люди, які стояли на зупинці повідомили його, що саме хлопець із дівчиною взяв його телефон, який випав з кишені. Хто саме взяв телефон сам потерпілий не бачив. В подальшому дільничні викликали слідчо-оперативну групу.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що був присутнім в якості понятого при впізнанні обвинуваченого. При цьому, крім обвинуваченого було ще три особи, схожі між собою. Коли заходив новий свідок на впізнання, обвинуваченого то інших осіб переставляли місцями. Після цього, свідком був прочитаний протокол та підписаний. Окрім свідка понятою ще була одна дівчина. Чи роз`яснював слідчий понятим права та обов`язки свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що весною в травні місяці 2015 року працівники міліції попросили її побути понятою. Вона з своєю співробітницею ОСОБА_21 вийшли на вулицю та бачили, що на землі лежав телефон. На місці події був ОСОБА_10 , він тримав руки за головою, наручників на ньому не було. Крім того вказала, що не читала протокол, який на підпис їй дав слідчий. Не пам`ятає чи оглядали при ній телефон та чи опечатували його.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що була понятою, коли потерпілий впізнавав підозрюваного. Дана слідча дія проводилась в Дарницькому РУ ГУ МВС України в м. Києві. На впізнанні крім ОСОБА_10 було присутні ще три чи чотири особи. Потерпілий впізнав ОСОБА_10 , як особу яка його пограбувала. Чи роз`яснював слідчий права понятим, свідок не пам`ятає. Після цього вона підписала протокол і пішла.

В судовому засіданні, в порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені документи.

Згідно з даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.05.2015 р. ОСОБА_9 повідомляє, що 07.05.2015 р. на перехресті вулиці Тростянецька та Харківське шосе у нього відкрито викрали мобільний телефон Нокіа Е-72 (Т.1, 155-157).

Відповідно до даних протоколів огляду місця події від 7 травня 2015 року об`єктом огляду є ділянка місцевості по між будинками АДРЕСА_2 . На оглядовій ділянці біля клумби, знаходяться темні плями (візуально схожі на кров). Також біля клумби знаходиться мобільний телефон «Нокіа Е-72» світлого кольору imei НОМЕР_1 , з сім-картою оператора «Лайф». На момент огляду вказаний телефон в плямах бурого кольору. Даний телефон поміщений до паперового конверту та скріплено печаткою. (Т.1 а.с. 158-163).

Даними протоколу огляду предметів від 07.05.2015 р. встановлено, мобільний телефон мобільний телефон «Нокіа Е-72» світлого кольору imei НОМЕР_1 , з сім-картою оператора «Лайф» з слідами бурого кольору, вказаний мобільний телефон білого кольору в металевій оправі на якому є сліди бурого кольору (Т.1, а.с. 165-167).

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 травня 2015 року, потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу яка нанесла йому тілесні ушкодження та викрала телефон під номером 1, а саме ОСОБА_5 (Т.1 а.с.174-177). Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 травня 2015 року, свідок ОСОБА_15 впізнав особу яка нанесла потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження під номером 3, а саме ОСОБА_5 (Т.1, а.с.178-181). Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 травня 2015 року, свідок ОСОБА_16 впізнав особу, яка нанесла тілесні ушкодження невідомому чоловіку під номером 3, а саме ОСОБА_5 (Т.1, а.с.182-185). Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 травня 2015 року, свідок ОСОБА_14 впізнав особу, яка нанесла тілесні ушкодження невідомому чоловіку під номером 3, а саме ОСОБА_5 (Т.1, а.с.186-189).

Згідно з даними висновку експерта № 1343 від 13.05.2015 року відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено синець в проекції лівого скронево-нижньощелепного суглобу; садно на слизовій оболонці верхньої губи зліва. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом, могли утворитись 7 травня 2015 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (Т.1 а.с.209-210).

Відповідно до даних висновку експерта № 1383 від 2 липня 2015 року при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 та вивченні медичної документації виявлені 4 різані рани в ділянці чола по центру по лінії росту волосся на 0,5 см та 1,0 нижче її, синець в проекції правої брови з переходом на повіки правого ока в підочну ділянку, різана рана розташована на фоні вищезазначеного синця верхня повіка правого ока зовнішній куточок (результатами яких є рубець), крововиливи склери правого ока; синець в правій лопатковій ділянці з переходом в пахову ямку; садно долонної поверхні правої кисті в проекції підвищення 1-го пальця. Вказані ушкодження відносяться легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.1 а.с.214-220).

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Крім цього, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази та аналізуючи їх зміст, суд приходить до наступних висновків.

Показання потерпілого ОСОБА_9 в цілому, а також в частині нанесення ОСОБА_5 ударів руками та ногами в область тулуба і ніг, відкритого заволодіння обвинуваченим телефоном потерпілого, суд уважає достовірними, логічними і послідовними з огляду на те, що потерпілий обвинуваченого бачив чітко та в його особі переконаний, вказані показання узгоджуються з показаннями свідків. Крім цього, суд враховує, що обвинувачений не навів жодної підстави для його оговору.

Аналізуючи зміст показань свідка ОСОБА_11 , суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 85 КПК України визнає їх неналежними доказами оскільки означені показання не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та відкидає їх.

Показання свідка ОСОБА_12 суперечать показанням потерпілого, а також з урахуванням того, що свідок разом з ОСОБА_5 проживала за місцем мешкання останнього та перебували фактично в цивільному шлюбі, що не виключає її бажання допомогти обвинуваченому, суд визнає недостовірними.

Аналізуючи зміст показань свідків ОСОБА_14 , проте, що останній бачив як ОСОБА_5 викинув телефон, аналогічні показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , суд вважає їх узгодженими між собою, логічними та послідовними, а також такими, що не викликають сумніву у їх достовірності.

При аналізі показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , суд виходить з того, що вказані свідки безпосередньо не бачили як обвинувачений завдавав ударів потерпілому, а також відкрито заволодів його телефоном та про обставини, які підлягають доказуванню їм відомо від інших осіб. Водночас, згідно з приписами ч. 6 ст. 97 КПК України, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті. Однак, таких доказів сторонами кримінального провадження суду не надано. Відтак, показання свідка ОСОБА_17 проте, що жінка, яка була разом з обвинуваченим вказала, що останній викинув телефон та ОСОБА_18 проте, що потерпілий повідомив, що він не бачив хто саме забрав його телефон і йому сказали люди, які були на зупинці, що це хлопець з дівчиною, суд визнає не допустимим доказом.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , суд вважає їх щирими, такими, що відповідають перебігу проведеної за їх участі слідчої дії.

За результатами аналізу письмових доказів, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України вступна частина протоколу повинна містити відомості про час проведення процесуальної дії, всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена по батькові, дати народження, місця проживання). Однак, як вбачається з даних протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.05.2015 р. вказаних вимог не дотримано. Так, в означеному процесуальному документі відсутній час проведення процесуальної дії, а також повні відомості про ОСОБА_9 . Відтак, суд визнає протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.05.2015 р. недопустимим доказом.

Статтею 237 КПК України передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Згідно з приписами ч. 5 вказаної статті при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити не можливо або їх огляд пов`язаний із ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Також, ст.ст.104-106 КПК України встановлені вимоги до протоколу та додатків до протоколу. Згідно з приписами ч. 3 ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та /або вилученні таких додатків.

Однак, як вбачається з додатків до протоколів огляду місця події від 7 травня 2015 року, які є невід`ємною частиною вказаних процесуальних документів на них відсутні підписи понятих, слідчого, які приймали участь у огляді місця події, а самі додатки складені експертом. Крім цього, допитана в судовому засіданні свідок, яка була залучена в якості понятої ОСОБА_20 повідомила, що права і обов`язки їй не роз`яснювали, не пам`ятає чи оглядали при ній телефон, а протоколу вона не читала. З урахуванням наведених порушень, означені процесуальні документи, суд визнає не допустимими доказами.

Також, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини сформульованої в рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», щодо доктрини «плодів отруєного дерева» відповідно до якої визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші, положень ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, суд визнає не допустимим доказом протокол огляду мобільного телефону від 07.05.2015 р., оскільки він є похідним від протоколу огляду місця події і не був би отриманий, якщо б не був отриманий останній.
Щодо даних, які містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання від 7 травня 2015 р., суд визнає їх такими, що отримані в порядку встановленому КПК України, оскільки відомості були внесені до ЄРДР 7 травня 2015 р. (Т.1, а.с. 151) та слідчий вправі проводити зазначену процесуальну дію, а доводи захисту в цій частині на вимогах закону не грунтуються.
Аналізуючи відомості, які містяться у висновку експерта № 1383 від 2 липня 2015 року, суд виходить з того, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 у виді 4 різаних ран в ділянці чола по центру по лінії росту волосся на 0,5 см та 1,0 нижче її, синець в проекції правої брови з переходом на повіки правого ока в підочну ділянку, різана рана розташована на фоні вищезазначеного синця верхня повіка правого ока зовнішній куточок (результатами яких є рубець), крововиливи склери правого ока спричинені не обвинуваченим, а тому суд не вправі прийняти вказані дані як доказ обвинувачення. Однак, встановлені експертом тілесні ушкодження у виді синця в правій лопатковій ділянці з переходом в пахову ямку; садно долонної поверхні правої кисті в проекції підвищення 1-го пальця, суд визнає доказом вини обвинуваченого.

Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , що він потерпілому тілесних ушкоджень не наносив та його телефоном відкрито не заволодівав, а свідки його оговорили оскільки є співробітниками міліції, суд вважає нелогічними та нещирими з урахуванням того, що вони суперечать дослідженим та перевіреним доказам. Крім цього, суд враховує те, що свідки на місці події з`явились випадково, а не в силу виконання своїх професійних обов`язків, обґрунтованих та переконливих доводів щодо їх безпосередньої зацікавленості в результатах кримінального провадження стороною захисту та обвинуваченим не надано.
В обґрунтування вироку, суд покладає показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено. Однак, з урахуванням того, що судимість у ОСОБА_5 за вчинення умисних злочинів не знято та не погашено, вчинення останнім нового умисного злочину і відповідно до приписів ст. 34 та п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до тяжких злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, яка його обтяжує, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 судимий (Т.1, а.с. 230-235), з 11.11.2011 р. перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів з синдромом залежності (Т.1, а.с. 236), не перебуває на обліку у лікаря психіатра (Т.1, а.с. 237), за місцем проживання характеризується формально (а.с. 239), не одружений, на час вчинення злочину офіційно не працював.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З урахуванням підвищеної суспільної небезпеки вчиненого злочину проти власності із застосуванням насильства, даних про особу обвинуваченого, наведених принципів призначення покарання, суд призначає ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, вважаючи не можливим його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. Остаточне покарання, з урахуванням вчинення нового злочину до повного відбуття покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.04.2013 року, суд призначає, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, вважаючи таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вид призначеного покарання, запобіжний захід до набрання вироком законної сили належить залишити без змін у виді взяття (тримання) під вартою.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.04.2013 року, визначивши остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 7 травня 2015 року, зарахувавши в цей строк термін його перебування під вартою, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефону «Нокіа Е 72», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 залишити у його власності (Т.1 а.с. 168), ремінь з штанів, шнурки з кросівок, грошові кошти у сумі 36 гривень, банківська карта «Приват Банк», пластикова карта «Фішка», пластикова карта «Фора», які зберігаються в камері схову Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві передати засудженому ОСОБА_5 (Т.1 а.с.194).

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді взяття (тримання) під вартою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: