Справа № 367/4544/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/933/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 18.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
18 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2016 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красилівка, Броварського району, Київської області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Ірпінському виправному центрі (№132) за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року, -
ВСТАНОВИЛА:
До Ірпінського міського суду Київської області у травні 2016 року звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, призначеного йому вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2016 року клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволено та звільнено його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, з невідбутою частиною покарання - 8 місяців 2 дні. Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю правових підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , а саме відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного йому за умисний тяжкий злочин, та доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, прокурор зазначає неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання засудженого ОСОБА_6 та посилається на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що засуджений фактично не відбув відповідної частини строку покарання, встановленої в ч.3 ст.81 КК України. На думку апелянта, на момент звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_6 не відбув двох третин визначеного судом покарання у виді обмеження волі, яке було замінено останньому в порядку ст.82 КК України ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року.

Засудженим ОСОБА_6 подані письмові заперечення, в яких він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який не підтримав подану апеляційну скаргу, доводи засудженого, який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим передбаченого частиною третьою цієї статті відповідної частини строку покарання, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 замінено на підставі ст. 82 КК України, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 2 роки 4 місяці 28 днів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2016 року ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року строк застосованого до нього попереднього ув`язнення за період з 23 травня 2013 року по 19 грудня 2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у такому ж співвідношенні, згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 25 квітня 2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк відбуття покарання час слідування під вартою до виправного центру за період з 25 грудня 2015 року по 09 лютого 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Згідно із пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватися, виходячи з покарання, встановленого рішенням суду.

Отже, зі змісту зазначеної норми кримінального закону та рекомендацій, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України, випливає, що право на умовно-дострокове звільнення виникає у засудженого ОСОБА_6 після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання у виді обмеження волі, з урахуванням засудження його за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 з урахуванням строку попереднього ув`язнення, строку слідування під вартою до виправного центру та фактичного відбування покарання у Ірпінському виправному центрі, відбув не менше двох третин строку покарання у виді обмеження волі, що давало йому право на звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З урахуванням відомостей про особу засудженого, що містяться в матеріалах провадження, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2016 року щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Судді:
_______________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4