Справа №216/1756/16-к
Пров.№ 1-кп/216/290/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі

кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000024 від 22.02.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу , Дніпропетровської області, українця громадянина України , розведеного, на утриманні має неповнолітню дитину , раніше не судимого , військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдата;

проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на посаді такелажника у військовому званні солдата, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, після виписки з амбулаторії №2 Комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради27.10.2014 року у визначений час о 08 год.00 хв. 28.10.2014 року до військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 22.02.2016 року біля 15год. 00хв., тобто більше ніж через один рік, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи, прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.

Тим самим ОСОБА_4 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст.408 ч.1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення суду пояснив , що він дійсно є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ,де проходить службу на посаді такелажника у військовому звані солдат. На військову службу був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проходить службу за призовом під час мобілізації .З метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він не отримавши дозволу у командирів підрозділу ,усвідомлюючи, що він порушує порядок проходження військової служби він 28.10.2014 року прийшов до військової частини. З`явився він із лікувального закладу та на КПП військової частини залишив свої документи та дав телеграму ,що не бажає продовжувати службу і став проживати у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд. У цей період часу ,у нього склалися тяжкі сімейні обставини , він був в емоційно стресовому стані : у нього хвора мати , з дружиною він розлучився , сам хворів , та вирішив ухилитися від військової служби. Він сам хворів , допомагав хворій матері , підробляв на різних роботах. Але командуванню військової частини про ці обставини не доповів,на службу не зявлявся,хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити. 22.02.2016 року він вирішив добровільно з`явитися до прокуратури Криворізького гарнізону із зізнанням,оскільки хоче звільнитися зі служби за станом свого здоров`я. У скоєному злочині щиро кається.
Суд враховуючи,що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі ,щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції,на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів,що маються у кримінальному провадженні,щодо обставин,які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин) ,та обмежити обсяг доказів,що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів ,що характеризують його особу.

При цьому судом ,відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, встановлено ,що учасники судового процесу (зокрема обвинувачений )правильно розуміє значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції ,а також роз`яснено йому , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз пояснень обвинуваченого , та письмових доказів , які містяться у справі , надає підстав суду вважати вину ОСОБА_4 доведеною, а в його діях вбачати склад злочину , передбачений ч.1 ст. 408 КК України , а саме дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини ,а також нез`явлення вчасно на військову службу із лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

Вирішуючи питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину , стан здоров`я ( гіпертонічна хвороба II cт ,пов`язана з проходженням військової служби ), щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинуі вважає за необхідне призначити йому покарання з у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, з застосуванням ст. 75 КК України .

Керуючись ст. ст. 368 ,370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох )років позбавлення волі .
На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням , встановив випробувальний термін 1 ( один) рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції .

.

Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, ,після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний впродовж 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1