ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 384/355/16-к
№пр. 1-кп/384/43/2016
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянка Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , судимого:
- 29.12.2011 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 15.01.2013 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч.2 та ч.3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він будучи раніше судимим за вчинення злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України, маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став. Так 28 травня 2016 року о 19 годині, перебуваючи в домоволодінні своєї рідної сестри ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де тимчасово проживав з 09 травня 2016 року, помітив як її чоловік ОСОБА_6 поклав під скатертину на тумбочку біля телевізора, в кімнаті будинку, грошові кошти в сумі 500 грн.. В цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння грошима, що зберігаються в будинку та належить ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_3 , перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_5 , 28 травня 2016 близько 23 годині 00 хвилин, скориставшись тим, що господарі відпочивають в будинку, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення грошей, шляхом вільного доступу, повторно, з-під скартертини біля телевізора викрав грошові кошти в сумі 1200 грн., купюрами номіналом дві по 500 грн. та одна 200 грн., які належать ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, як своїм, чим завдав збитків ОСОБА_5 на зазначену суму.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
16 червня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 , наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.1 ст. 473, ч.5 ст. 474 КПК України їм роз`яснені та зрозумілі, крім того, ОСОБА_3 зазначив, що повністю визнає вину у кримінальному правопорушенні, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом.
Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження відповідної угоди з потерпілою ОСОБА_5 , передбачені ч.5 ст. 474 та п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного ОСОБА_3 , обставини, які пом`якшують покарання, до яких відноситься щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому узгоджена між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 міра покарання є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженої між ним та потерпілою ОСОБА_5 міри та виду покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати по справі відсутні.
Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1