Кримінальне провадження № 1-кп/760/790/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Покотилівка Харківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в :
як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 03.06.2016, приблизно о 17.50 год., перебуваючи неподалік будинку №15 по вул. В. Липківського в м. Києві, побачивши на потерпілій ОСОБА_4 , яка гуляла з дитячою колискою, золотий ланцюжок з підвісками, вирішив його відкрито викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 підійшов до потерпілої ззаду, поклав руку на плече і коли остання повернулась до нього обличчям, схватив і потягнув ланцюжок на себе, спричинивши їй фізичній біль. ОСОБА_4 намагалась чинити опір, але обвинувачений ривком зірвав з її шиї зазначений ланцюжок, розірвавши при цьому комір футболки та спричинивши, згідно з висновком експерта №1480 від 07.06.2016, легке тілесне ушкодження, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я.

Подолавши таким чином волю потерпілої ОСОБА_6 відкрито повторно викрав майно ОСОБА_4 , а саме: золотий ланцюжок вартістю 3500 грн. та дві золоті підвіски вартістю 1500 грн. і 3500 грн. відповідно, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 8500 грн. та з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи, як вони викладені в обвинувальному акті та показав суду, що він 03.06.2016 ввечері по вул. В. Липківського в м. Києві, біля будинку №15 побачив незнайому жінку, яка гуляла з дитиною в колисці. Побачивши на її шиї золотий ланцюжок він підійшов до неї ззаду, розвернув до себе обличчям, зірвав його та втік. Виявилось, що на ланцюжку висіло ще дві золоті підвіски. Викрадене повернуто потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що викрадене майно їй повернуто, вибачила обвинуваченого ОСОБА_6 , матеріальних та моральних претензій до нього не має, але просила призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам провадження і ніким із сторін не оспорюються.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

З урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, які є належними і допустимими, суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні доведена повністю, і його умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені повторно, поєднані із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, суд кваліфікує за ч. 2 ст.186 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого, та дані про його особу, який раніше судимий, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, однак згідно з довідкою сільського голови Миколо Комишуватської сільської ради Красноградського району Харківської області на теперішній час не проживає, не працює, за час перебування в Київському СІЗО характеризується посередньо, страждає на відкриту форму туберкульозу та відповідно до довідки в.о. начальника медичної частини Київського СІЗО з 22.06.2016 перебуває на лікуванні у Київській міській туберкульозній лікарні №2, оскільки є заразним хворим і епідеміологічно небезпечним для оточуючих, йому рекомендовано безперервне лікування в умовах зазначеного медичного закладу, принаймні до припинення бактеріовиділення.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є його щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій.

Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України, і таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні. Речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому обчислювати з 03.06.2016.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Речові докази, які повернуті потерпілій ОСОБА_4 залишити у її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1