Справа № 466/7425/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілих ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальні провадження №00003028 та №0003225 , обєднані ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 03.12.2014 р. , про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_6 у другій половині січня 2013 року, знаходячись у кв. АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повідомив, що ноутбук марки „Асус потребує ремонту, чим викликав впевненість у ОСОБА_6 щодо дійсної передачі ноутбука в ремонт, заволодів майном ОСОБА_8 ,а саме вказаним ноутбуком вартістю 2500 грн., який 18.01.2013р. заклав в ломбард, а отримані кошти використав на власні потреби.

Окрім цього, ОСОБА_6 в період січня-квітня 2013 р., діючи повторно неодноразово, реалізовуючи єдиний умисел на викрадення грошових коштів та цінностей з квартири по АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_7 , яка на той час була йому тещею, знаючи місце зберігання майна та скориставшись відсутністю у квартирі потерпілих, таємно викрав майно , належне своїй тещі ОСОБА_7 - золотий ланцюжок вартістю 2500 грн. з кулоном у вигляді ромбика із зображення Матері Божої вартістю 1500 грн.,, та майно дружини ОСОБА_8 гроші в сумі 600 Євро та 100 доларів США, золотий браслет вартістю 1000 грн, золоті сережки вартістю 2500 грн., 2 золотих перстня вартістю по 2500 грн. кожен, золотий ланцюжок вартістю 2500 грн., а всього майна на загальну суму 21940 грн. Викрадені речі ОСОБА_6 закладав у ломбард, а виручені кошти витрачав на власні потреби.

Окрім цього, ОСОБА_6 в період січня-серпня 2013 р., діючи повторно , реалізовуючи єдиний умисел на викрадення грошових коштів та цінностей з квартири по АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_7 , яка на той час була йому тещею, знаючи місце зберігання майна та скориставшись відсутністю у квартирі потерпілих, таємно викрав майно , належне потерпілій ОСОБА_8 - мобільний телефон марки „Моторола імей НОМЕР_1 вартістю 1700 грн., та спільні кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в сумі 35 000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів заперечив та в порядку ст.. 63 Конституції України відмовився давати показання .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим його винуватість у вчиненні злочинів стверджується зібраними по справі доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 її донька, яка вийшла заміж за ОСОБА_6 . Вони одружились у 2011 році і він перейшов жити до неї в квартиру на АДРЕСА_3 . Вже наприкінці 2012 року відносини між донькою та зятем зіпсувались, але він продовжував жити з ними. З донькою вона назбирала 35 000 грн. на лікування ОСОБА_9 чоловіка ОСОБА_7 ,зокрема з них ОСОБА_7 дала 9200 грн. , а донька 25800 грн. Про ці обставини зятю було відомо . Він, проживаючи у квартирі ,знав, де знаходяться гроші і інші цінності. У 2012 та 2013 рр. він не працював . У квітні 2013 р., вони з донькою виявили пропажу речей, а саме був викрадений з квартири золотий ланцюжок вартістю 2500 грн. з кулоном у вигляді ромбика із зображення Матері Божої вартістю 1500 грн.,, що належав потерпілій , а також речі її доньки ОСОБА_8 гроші в сумі 600 Євро та 100 доларів США, золотий браслет вартістю 1000 грн, золоті сережки вартістю 2500 грн., 2 золотих перстня вартістю по 2500 грн. кожен, золотий ланцюжок вартістю 2500 грн. У серпні 2013 року вони виявили викрадення мобільного телефону марки „Моторола, що належав доньці , та їх спільних коштів ,зібраних на лікування чоловіка. Окрім цього, в січні 2013 року ОСОБА_6 сказав, що ноутбук „Асмус,який належав доньці ,потребує ремонту . Вони повірили, що він відніс його в ремонт, а в квітні виявилось, що він його здав в ломбард. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 визнавав свою винуватість у заволодінні цінностями та грошима, просив закрити кримінальну справу ,частково відшкодував збитки. Просить задовольнити її позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_6 в її користь 13200 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.

-показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що вона вийшла заміж за ОСОБА_6 у 2011 році, після чого він перейшов жити у квартиру на АДРЕСА_3 , яка належить її матері ОСОБА_7 . Вже наприкінці 2012 року відносини між ними зіпсувались, але він продовжував жити з ними. Чоловік, проживаючи у квартирі ,знав, де знаходяться гроші і інші цінності. У 2012 та 2013 рр. він не працював . У квітні 2013 р., вони з матірю виявили пропажу речей, а саме був викрадений з квартири золотий ланцюжок вартістю 2500 грн. з кулоном у вигляді ромбика із зображення Матері Божої вартістю 1500 грн.,, що належав ОСОБА_7 , а також речі ОСОБА_8 гроші в сумі 600 Євро та 100 доларів США, золотий браслет вартістю 1000 грн, золоті сережки вартістю 2500 грн., 2 золотих перстня вартістю по 2500 грн. кожен, золотий ланцюжок вартістю 2500 грн. У серпні 2013 року вони виявили викрадення мобільного телефону марки „Моторола, що належав ОСОБА_8 та їх спільних з матірю коштів ,зібраних на лікування батька . Батько був лежачим , не міг говорити, і саме в його присутності ОСОБА_6 забирав з квартири викрадені речі.

Окрім цього, в січні 2013 року ОСОБА_6 сказав, що ноутбук „Асмус, який належав потерпілій ,потребує ремонту . Вона повірила, що він його дійсно відніс у ремонт, але згодом виявилось, що він його здав в ломбард, як і інші цінні речі з квартири . Кошти, виручені за викрадені речі , ОСОБА_6 витрачав на свої потреби. Вже під час досудового розслідування справи ОСОБА_6 визнав ,що він викрав всі їх речі, просив звертатись у правоохоронні органи та обіцяв їм з матірю все повернути ,однак обіцянки своєї не виконав. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 41 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. моральної шкоди.

-показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_6 знав по роботі, періодично давав йому замовлення . Якось свідок дізнався, що ОСОБА_6 його оговорив, сказавши, що ноутбук, що належить ОСОБА_8 , обвинувачений дав свідкові в користування. Однак, це не відповідає дійсності. Про таке йому розповіла ОСОБА_8

- свідок ОСОБА_11 ствердив, що наприкінці серпня 2013 року йому зателефонувала ОСОБА_8 ,яка попросила дати номер ОСОБА_10 , повідомивши, що ОСОБА_6 віддав останньому її мобільний телефон та ноутбук. Окрім цього, свідок повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_6 неодноразово брав банківські кредити, які не повертав і мав проблеми із банками.

-свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_8 їй жалілась на свого колишнього чоловіка ОСОБА_6 ,який викрав у неї та її матері цінні речі та гроші.

-свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що ОСОБА_7 це його мати, а ОСОБА_8 сестра. У 2013 році він з ними в квартирі не проживав. Приблизно у вересні 2013 року йому подзвонила сестра , яка сказала, що з квартири пропали речі і гроші, а тому треба замінити серцевину у замку вхідних дверей. ОСОБА_8 при зустрічі йому розповіла, що її колишній чоловік сказав, що бере ноутбук племінника, щоб його поремонтувати ,а насправді його вкрав і здав в ломбард.Так само зробив із телефоном сестри. Крім цього , з квартири пропали золоті речі матері і сестри ,а також гроші, які вони збирали на лікування батька. Згодом він з-приводу цих подій мав розмову із ОСОБА_6 , який визнавав свою причетність до викрадення речей і обіцяв все повернути . Такі розмови з умовляннями щодо повернення речей добровільно тягнулись досить довго. Лише ,коли мати зрозуміла, що ОСОБА_6 нічого збирається повертати , вони звернулись у міліцію.

Інформацією ломбарду „Скарбниця від 25.09.2015 р. /а.п.43/ стверджується факт здачі в ломбард обвинуваченим ОСОБА_6 18.01.2013 р. ноутбука „АСУС , 10.04.2013 р. обручки золотої , які ним не викуплялись і на які звернено стягнення. Окрім цього, з цієї ж інформації вбачається, що в період 09.2012 р. по 03.2013 р. ОСОБА_6 здавав в ломбард „Скарбниця той же ноутбук, а також золоті вироби - каблучку, браслет, пару сережок, які пізніше були викуплені . Перелік золотих виробів відповідає переліку викрадених золотих виробів у потерпілих , які ними заявлені .

Із виписки з рахунку ПАТ „Приватбанк / а.п.87/ вбачається, що ОСОБА_6 перевів на рахунок ОСОБА_7 кошти в сумі 6800 грн. 18.09.2013 р., що стверджує показання потерпілої про те, що при виявленні нею крадіжки цінностей ОСОБА_6 визнав у цьому свою вину та частково відшкодував заподіяні збитки.

Показання потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в тій частині, що ними був закритий депозитний рахунок 24.12.2012 р. на суму 25824,98 грн. і вони зберігали гроші в сумі ,яка в-подальшому була поповнена до 35 тис. грн.. , вдома для проведення ремонту, стверджується довідкою Державного ощадбанку України №888 від 18.11.2013 р. /а.п.10 т.2 /

Показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що її чоловік ОСОБА_6 протягом 2011-2013 рр. не мав жодних самостійних доходів , стверджена відповідною довідкою ДПІ у Синівському районі м.Львова від 03.102014 р. / а.п.131 т.2/ та довідкою ГУ ПФУ у Л/о від 07.10.2014 р. / а.п.133 т.2/

Згідно ст.. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку ,на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність факті, обставин ,що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи в відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим , якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Як докази обвинувачення судом досліджені у судовому засіданні : копія гарантійного талона від ноутбука марки „АСУС / а.п.21/ копія гарантійного талона від мобільного телефона марки „Моторола /а.п.22/ .

Такі докази суд вважає неналежними, оскільки ні копія гарантійного талона від ноутбука , ні копія гарантійного талона мобільного телефона „Моторола не містять жодних даних приналежності вказаних предметів конкретному власнику.

Окрім цього, доказами винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень сторона обвинувачення зазначає копію договору фінансового кредиту ,укладеного між ОСОБА_6 та ПТ „Ломбард експерт на ноутбук ЛЕНОВО №0034312 від 05.04.2013 р. та протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2013 р. з описом речей і документів, а саме копії договору фінансового кредиту , що був вилучений на підставі ухвали слідчого судді.

Зазначені докази суд вважає неналежними, оскільки в перелік предметів, заволодіння якими інкриміновано обвинуваченому , ноутбук ЛЕНОВО не входить.

Суд надає віри показанням потерпілих та свідків, даними у судовому засіданні та вважає їх належними доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з письмовими доказами, дослідженими судом та визнаними належними та допустимими.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчинені злочинів доведена повністю та його дії вірно кваліфіковано за ст. 190 ч.1 КК України ,оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, та за ст. 185 ч.2 КК України, оскільки ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання суд враховує характер та тяжкість вчинених ним злочинів , характеризуючи особу обвинуваченого дані, а саме відсутність попередніх судимостей, невизнання винуватості у вчиненому, часткове відшкодування збитків. Обставини, які відповідно до вимог ст..67 КК України обтяжують покарання відсутні. Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Позовні вимоги потерпілих підлягають до задоволення частково , Суд вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в користь ОСОБА_7 13200 грн, в користь ОСОБА_8 - 41 000 грн.

Що стосується стягнення моральної шкоди, суд вважає такі вимоги недоведеними та такими ,що до задоволення не підлягають. Стягнення майнової шкоди суд вважає достатньою сатисфакцією втрат потерпілих від вчинених правопорушень.

Не підлягає до задоволення вимога представника потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого в їх користь витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Із угоди доручення про надання правової допомоги від 19.10.2013 р., укладеної між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , вбачається ,що така укладалась на представництво інтересів в усіх установах, органах і організаціях, незалежно від форм власності , органах міліції, прокуратури, ДВС, судах. В підтвердження витрат на правову допомогу представником потерпілих подано „товарний чек від 19.10.2013 р. , про проведення оплати за надання послуги у представництві в кримінальному провадженні, без зазначення особи, яка внесла кошти, та конкретизації кримінального провадження.

Відтак, витрати на правову допомогу суд вважає такими, що не підтверджені у судовому засіданні належним чином.

Керуючись ст..ст. 368, 370, 371, 374 КПК України ,суд

з а с у д и в:

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання:

за ст. 190 ч.1 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік;

за ст. 185 ч.2 КК України - у виді обмеження волі строком на два роки;

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді обмеження волі строком на 2/ два/ роки.

На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 2/два/ роки.

У відповідності до вимог ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_6 без дозволу органу кримінально - виконавчої системи не покидати межі України, повідомляти про зміну місця проживання та систематично зявлятись на реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 13200 /тринадцять тисяч двісті / грн.. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_8 41 000 /сорок одну тисячу / грн.. матеріальної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова..

Суддя ОСОБА_1