АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/902/16 Справа № 711/4199/16-к Категорія: ч.І ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.08.2016 року, яким

ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, ПП, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

засуджено:

- ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 особисте зобов`язання, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 69 015 (шістдесят дев`ять тисяч) гривень 25 коп. та моральної шкоди в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) 00 коп. залишений без розгляду.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід Держави процесуальні витрати при проведенні експертизи в кримінальному провадженні у розмірі - 2460 гривень 00 коп.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 07.11.2015 року близько 15 години 00 хвилин, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по другорядній дорозі по вулиці Р.Люксембург зі сторони вулиці Гагаріна в напрямку вулиці Гоголя, не виконав вимогу п.2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, не дав дорогу транспортному засобу, що під`їжджає до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав

дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, виїхав на перехресті вулиць Шевченка-Рози Люксембург, біля будинку, що розташований за адресою: бул. Шевченка, 334, де скоїв зіткнення з автомобілем Renault Logan реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , 1965 року народження, який рухався по головній дорозі і в момент виникнення небезпеки для руху, не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, що підтверджується висновком авто технічної експертизи №1313/15-23 від 15.01.2016.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Renault Logan реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 , 1965 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи №2210 від 16.11.2015 року, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді: закритого перелому одинадцятого ребра зліва та легких тілесних ушкоджень, у вигляді: забій з набряком м`яких тканини лобної ділянки.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9

просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного

покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання передбачене

санкцією ст. 286 ч.1 КК України, а саме обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без

такого. Враховуючи, що ОСОБА_7 розкриттю злочину не сприяв, обставин, що пом`якшують покарання в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, тому вважає, що він заслуговує на більш тяжке покарання. Злочином

завданий матеріальний та моральний збиток, який ОСОБА_7 не відшкодував.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_12 , які просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, доводи представника потерпілого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом

Так, висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст.286 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, при цьому обвинувачений визнав весь об`єм пред`явленого обвинувачення прокурором, в порядку ч.3 ст.349 КПК України визначено недоцільним досліджувати докази.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України вірно, що не оспорюється в апеляційній скарзі представника потерпілого.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції відповідно до вимог ст.65, 66 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, вчинений з необережності, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має постійне місце роботи, повністю визнав вину, перебування на його утриманні малолітньої доньки.

Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд 1 інстації правомірно не застосував до ОСОБА_7 такого покарання, оскільки було враховано особу обвинуваченого та докази відповідно до яких автомобіль є засобом його заробітку і в разі позбавлення його прав можуть наступити негативні наслідки для його сім`ї на утриманні якої знаходиться малолітня донька.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, обставин пом`якшуючих покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання - суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.ч.2,3 ст.50 КК України може бути досягнута при призначені ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, в суді апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 була надана квитанція про перерахування потерпілому ОСОБА_9 коштів в сумі 8000 гривень, що свідчить про часткове добровільне відшкодування шкоди та колегія суддів визнає ще однією пом`якшуючою обставиною.

На думку колегії суддів, даний висновок суду 1 інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи представника потерпілого про призначення ОСОБА_7 надмірно м`якого покарання, є не переконливими та такими, що не підлягають задоволенню.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень без призначення додаткового покарання (позбавлення права керування транспортними засобами) відповідає вимогам кримінального закону, та є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів. Крім того, вище зазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 скоєно вперше, розкаюється у вчиненому, розуміє, що несе відповідальність та враховуючи позицію прокурора, який погоджується з призначеним судом 1 інстанції саме такого покарання, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.08.2016 року, тому апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 в інетерсах потерпілого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.08.2016 року відносно ОСОБА_11

залишити без змін.

Головуючий :

Судді :