Справа № 158/1455/15-к Провадження №11-кп/773/69/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 125 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000459 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який працює робітником ТзОВ «Модерн Експо», раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України,

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду у вироку фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, просить вирок скасувати, виправдати його, оскільки не доведено, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України щодо потерпілого. Зазначає, що конфліктна ситуація з ОСОБА_9 у них триває вже понад три роки з приводу неналежного утримання останнім собаки. Доказів його винуватості у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому досудовим розслідуванням і судом не здобуто. Палицю з полімерного матеріалу на яку вказує ОСОБА_9 , що нею йому були нанесені удари у під`їзді будинку, ніхто не знайшов. Вказує на безпідставність стягнутої із нього моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Вироком Ківецівського районного суду Волинської області від 25 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (однієї тисячі сімсот) грн.

Позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн. у відшкодування моральної шкоди та 4000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позову відмовлено.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим за те, що він 14 червня 2015 року, близько 22 години, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із сусідом ОСОБА_9 наніс останньому один удар кулаком в ділянку лівої скроні, а в під`їзді вказаного будинку ще близько п`яти ударів полімерною палицею по голові та тілу потерпілого, заподіявши йому умисні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які скаргу підтримали, доводи потерпілого ОСОБА_9 , його представника ОСОБА_10 та прокурора, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я потерпілому ОСОБА_9 , ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Доводи ОСОБА_6 про те, що наведені судом докази суперечливі, сумнівні, надумані і недостовірні, а висновки викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними, оскільки спростовуються рядом доказів, досліджених судом, які визнані достовірними і належними.

Як видно з технічних засобів фіксування судового процесу та журналу судового засідання від 28.08.2015 року, потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції та під час розгляду провадження в апеляційному суді підтвердив, що 14 червня 2015 року біля 22 години, почувши крики на дворі сусіда ОСОБА_6 , вийшов з будинку, забрав собаку і пішов до під`їзду, однак, його наздогнав ОСОБА_6 і почав ображати та вдарив кулаком у висок. Їх розборонив сусід ОСОБА_11 . В під`їзді будинку, коли він піднімався на третій поверх, між другим і третім поверхом, ОСОБА_6 пластиковою палицею ударив його по голові та наніс ще приблизно п`ять ударів по голові, руках і тулубу. Він був весь у крові, у нього боліла голова, а тому він відразу звернувся у міліцію та травмпункт Луцької міської лікарні.

Аналогічні показання щодо обставин, часу і місця заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 дав під час проведення з ним слідчого експерименту ( а.к.п. 73-79).

Про конфлікт, що переріс у бійку між обвинуваченим та потерпілим 14 червня 2015 року біля 22 години на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , під час якого ОСОБА_6 ударив ОСОБА_9 , в судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_11 . Даний свідок також показав, що за кілька хвилив, як він зайшов у свою квартиру, почув шум та подзвонив ОСОБА_9 , який був у крові з розсіченою головою та попросив відвезти його у міліцію. Потерпілий розповів, що його побив ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 показала, що дійсно 14 червня 2015 року, приблизно о 22 годині на подвір`ї будинку ОСОБА_6 розпочав конфлікт та вдарив її чоловіка. Після чого, ОСОБА_6 в під`їзді будинку на східцях, палицею темного кольору наніс її чоловіку ще біля 5 ударів по голові та тулубу.

Будь-які підстави вважати показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 суперечливими, сумнівними чи недостовірними, на що вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не встановлено.

Показання потерпілого та вказаних свідків об`єктивно підтверджуються і висновком судово-медичної експертизи від 16.06.2015 року №663, згідно якого у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження: забійна рана лобної ділянки голови зліва, закрите травматичне пошкодження сухожилків 4 пальця лівої кисті, синці в лівій навколо вушній ділянці, біля внутрішнього кутка правого ока, на лівій поверхні грудної клітки у верхній та середній третинах, на передній поверхні правого плечового суглоба, тильній поверхні нігтевої фаланги 5-го пальця лівої кисті, на долонній поверхні основної фаланги 4-го пальця цієї ж кисті, на передній поверхні лівого плеча, біля нижнього краю правої лопатки. Садна на лівій боковій поверхні шиї, в ділянці лівої ключиці, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого передпліччя, на передній поверхні правого передпліччя, в поперековій ділянці справа, на тильній поверхні 3-го та 2-го пальців лівої кисті. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, цілком можливо в час та при обставинах вказаних потерпілим. За ступенем тяжкості забійна рана лобної ділянки голови зліва, закрите травматичне пошкодження сухожилків 4 пальця лівої кисті, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, решту ушкоджень до легких тілесних ушкоджень. Заподіяні ушкоджень при падінні з висоти власного росту виключається (а.к.п 80-81).

Свій висновок, експерт ОСОБА_13 підтвердив у судовому засіданні та додатково пояснив, що з урахуванням локалізації синців та характеру одержаних травм, вважає, що вони були спричинені предметом подовженої форми.

Вказаний висновок експерта підтверджує правдивість показань потерпілого ОСОБА_9 про нанесення йому ударів у під`їзді будинку ОСОБА_6 по голові та тулубу полімерною палицею.

Показання потерпілого та свідків є послідовними, такими, що узгоджуються між собою , а тому сумніву у їх правдивості у суду апеляційної інстанції не виникає.

Дав суд першої інстанції оцінку і доказам, наданих обвинуваченим.

Проаналізувавши усі докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що наведеними доказами, які є достовірними, достатніми і допустимими, підтверджується висновок суду першої інстанції про заподіяння ОСОБА_6 на грунті неприязних відносин умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я потерпілому ОСОБА_9 і спростовується твердження апелянта про те, що будь-яких ударів потерпілому він не наносив.

Посилання обвинуваченого на те, що вирок суду побудований на припущеннях не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними доказами.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 125 КК України

Досудове розслідування по даному кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Як встановлено під час апеляційного перегляду кримінального провадження, органами досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення істини у даному провадженні.

Законним та обґрунтованим є також призначене ОСОБА_6 судом покарання.

Як вбачається з вироку, при призначені покарання ОСОБА_6 судом, у відповідності до вимог закону, враховано тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості і індивідуалізації покарання, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Безпідставними також є посилання в апеляції обвинуваченого, щодо незаконності вирішення судом цивільного позову у кримінальному провадженні та понесених потерпілим витрат на правову допомогу, які стягнуто з нього.
Як вбачається з вироку суду, цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди вирішений у відповідності до вимог ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України з урахуванням фізичного болю та страждань яких зазнав потерпілий у зв`язку із заподіянням йому обвинуваченим тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог закону вирішено судом першої інстанції і питання розподілу процесуальних витрат.
Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
У відповідності до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Оскільки щодо ОСОБА_6 ухвалено обвинувальний вирок і, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим підтверджено понесені ним витрати на правову допомогу у даному кримінальному провадженні, які відповідають наданим розрахункам (а.к.п. 42,43, 94), тому суд, у відповідності до вимог закону, вірно стягнув ці витрати з обвинуваченого.
Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим і підстав для його скасування з постановленням виправдувального вироку із-за недоведеності вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, про що вказав в апеляції обвинувачений, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 листопада 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий
Судді