АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/909/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/263/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 14 квітня 2016 року яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.
Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладені відповідні обов`язки.
Цивільний позов прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину на суму 5 026 грн. 25 коп. залишено без розгляду у зв`язку із повним відшкодуванням.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_7 , ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, спричиненої злочином залишено без розгляду у зв`язку із відмовою від позовних вимог.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 22 липня 2015 року близько 18 год. 20 хв., керуючи технічно-справним автомобілем «MITSUBISHI Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою «Обхід м. Тернополя» від вул. 15 Квітня в напрямку вул. Текстильної м. Тернополя.

Під час руху ОСОБА_7 , в порушення вимог п.п. 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка») Правил дорожнього руху України не ураховував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Наблизившись до нерегульованого перехрестя «автодорога Обхід м. Тернополя - вул. Текстильна м. Тернополя», обвинувачений ОСОБА_7 мав намір виконати поворот ліворуч. У зазначений час в зустрічному напрямку рухався автомобіль «FIAT 223L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , в салоні якого в якості пасажира знаходилась потерпіла ОСОБА_8 .

Порушуючи вимоги п.п. 10.1.; 16.13 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_7 , перед зміною напрямку руху, тобто поворотом ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю «FIAT 223L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля із передньою частиною автомобіля «FIAT 223L» НОМЕР_2 . Внаслідок даного зіткнення відбулося відкидання автомобіля «MITSUBISHI Pajero» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та його зіткнення із автомобілем «BMW Х5» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що під керуванням водія ОСОБА_10 стояв на вулиці Текстильній, перед головною дорогою «Обхід м. Тернополя», які контактували передніми лівими частинами.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «FIAT 223L», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна правого надбрів`я, грудей та правого ліктя, закритих переломів діафізу правої плечової кістки та тіла 3-го поперекового хребця, спонтанний горизонтальний ністагм, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я.

Порушення водієм автомобіля «MITSUBISHI Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимог п.п. 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка»), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 просить вищевказаний вирок в частині призначеного покарання змінити, виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Вказує, що у скоєному кримінальному правопорушення вину визнав повністю та щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, повністю відшкодував завдану шкоду. Зазначає, що суд, позбавивши його права керування транспортними засобами, фактично позбавив його можливості заробляти кошти, оскільки він здійснює підприємницьку діяльність з використанням транспортного засобу.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який в судових дебатах та останньому слові підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вирок в частині призначеного покарання змінити, думку прокурора в судових дебатах про відсутність підстав для зміни вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких міркувань.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Як вбачається з вироку, суд вищевказаних вимог в повному обсязі не дотримався. Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини та обстановку вчинення злочину та прийшов до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання в виді обмеження волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів.

Суд також врахував те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, завдана шкода повністю відшкодована, думку потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру не мала, просила суворо не карати та не призначати додаткове покарання, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, сімейний стан та стан його здоров`я і прийшов до вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування основного покарання, звільнивши його від відбування з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Однак, з врахуванням вищенаведених обставин та того, що ОСОБА_7 є приватним підприємцем і використовує автомобіль у своїй підприємницькій діяльності, колегія суддів вважає, що призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів, поставить його самого та його сім`ю у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч. 2 ст.409 КПК України, вищезазначене є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі без позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.
Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2