Справа № 128/2242/16-к
ВИРОК
Іменем України
02 серпня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000545 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 17.04.2016 року близько 15:10 год., перебуваючи поблизу домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , під час суперечки з ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, наніс останній один удар кулаком правої руки по голові в її скроневу ділянку, чим спричинив ОСОБА_5 , ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця на голові, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 613 від 19.04.2016 року належить до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), та за давністю утворення можливо в строк, вказаній у постанові про призначення експертизи 17.04.2016 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що 17.04.2016р. до нього додому в АДРЕСА_3 , прийшла жінка на ім`я ОСОБА_7 , син якою проживає разом з онукою потерпілої та почала вимагати, щоб він віддав якісь гроші, які йому нібито дав її син. Він сказав, щоб вона розбиралася з сином і ОСОБА_7 пішла до подвір`я потерпілої. Пізніше повернулася його жінка, якій ОСОБА_7 також телефонувала і вимагала розібратися і він разом з жінкою пішов до двору ОСОБА_5 . Прийшовши до двору він побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . В них розпочалася сварка, кричали один на одного, він міг прохопитися і лайкою, потерпіла плюнула на нього, він на неї, вона дала йому ляпаса і він у відповідь вдарив її рукою в обличчя. Діяв під впливом сварки, завдавати тілесних ушкоджень не бажав. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що дійсно 17.04.2016р. до неї прийшла жінка на ім`я ОСОБА_7 , кричала, що їй треба розібратися з ОСОБА_4 з приводу грошей. Вона сварки не хотіла і сказала, щоб ОСОБА_7 поверталася до себе у Вінницькі Хутори. До її будинку у цей час підійшов ОСОБА_4 з дружиною, почалася сварка, вона плюнула йому під ноги, і ОСОБА_4 вдарив її кулаком в голову. В неї потьмарилася свідомість і вона позадкувала у двір, а потім коли прийшла до тями, почула, що викликали швидку та міліцію. Після цього її відвезли на Київську у лікарню, але вона відмовилася від проведення стаціонарного лікування, бо доглядає чоловіка. Лікуваня вона провела при сільській лікарській установі та витратила на лікування 2000 грн.

Позовні вимоги у кримінальному провадженні не заявляла.

За згодою обвинуваченого, та потерпілої, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, матеріальний стан обвинуваченого, що він посередньо характеризується за місцем проживання, є раніше не судимий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді громадських робіт, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу не обирається.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 160 годин громадських робіт.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу не обирається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: