Справа № 209/1/16-к
Провадження № 1-кп/209/110/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000231 від 04.10.2015 р., який надійшов з Дніпродзержинської міської прокуратури, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 04.10.2015 року, приблизно о 11 годині 50 хвилин у світлий час доби, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ЗАЗ-110308» н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, здійснював рух по вулиці Алчевській в м. Дніпродзержинську, з боку вулиці Юннатів в напрямку вулиці Петровського, по автодорозі, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі швидкістю 60 км/год. При русі по вулиці Алчевського, в районі будинку № 57, водій ОСОБА_5 виявив, що вздовж узбіччя дороги праворуч, у попутному напрямку рухається чоловік пішохід, який при наближенні автомобілю від керуванням водія ОСОБА_5 раптово вийшов на проїзну частину дороги та почав перетинати вилицю Алчевського в темпі швидкого кроку справа на ліво під кутом на відділення від автомобіля, після чого стався наїзд на зазначеного пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даній дорожній обстановці, водієві автомобіля «ЗАЗ-110308» ОСОБА_5 при виявлені пішохода, що вийшов на поїжджу частину дороги і що наближається до смуги руху автомобіля «ЗАЗ-110308», необхідно було прийняти заходи до зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, тобто водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «п. 1.2.3. В разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатен виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Однак, в порушення вимог зазначеного пункту Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ - 110308» д.з. НОМЕР_1 , не маючи перешкод технічного або механічного характеру, в світлий час доби, за умов необмеженої видимості та оглядовості, здійснюючи рух по вулиці Алчевського, з боку вулиці Юннатів в напрямку вулиці Петровського, по автодорозі, яка має двосторонню організацію руху, своєчасно виявивши пішохода похилого віку ОСОБА_7 , який рухався вздовж узбіччя дороги праворуч, та вийшовши на проїжджу частину дороги почав її перетинати, даний факт як небезпеку або перешкоду для свого руху не сприйняв, не врахував, що особи похилого віку можуть відволікатися від спостереження за дорожньою обстановкою, можуть неадекватно сприймати її та не вірно оцінювати небезпеку, що виникає, гальмування своєчасно не застосував та скоїв наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_4 . Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 44/27-66 від 11.12.2015 року, водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху України». В умовах місця події, водій автомобіля «ЗАЗ 110308», ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Дії водія автомобіля «ЗАЗ-110308» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», що з технічної точки зору, знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди. Внаслідок даної ДТП, пішоходу ОСОБА_4 , згідно висновку СМЕ № 1301-Е від 09.12.2015 року спричинено тілесні пошкодження у вигляді сполученої травми, закритої черепно-мозкової травми з явищами струсу мозку, забою, саден голови, кінцівок, закритого перелому 3-го ребра справа - відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, яки викликали тривалий розлад здоров`я більш 21 дня (п.п. 2.2.2. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесних пошкоджень середньої тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_5 , вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення у повному обсязі.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки вони примирилися.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечує проти клопотання потерпілого і вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням обвинуваченого ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання потерпілого ОСОБА_4 на не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності.
Суд, заслухавши думку потерпілого, прокурора та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що клопотання потерпілого про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України і дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_5 вперше скоїв злочин невеликої тяжкості, вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, помирився з потерпілим.
У суду немає підстав вважати, що волевиявлення потерпілого не було вільним, а досягнуте примирення не було реальним.
Відповідно до ст. 46 КК України, особа яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
В абз.5 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23 грудня 2005 року, зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом України.
Пункт 4 зазначеної Постанови передбачає, що умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим ст. 46 КК України є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості, примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
За таких обставин ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 284, 285, 286, 288, 372, 395 КПК України, суд,
Постановив:
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим та закрити кримінальне провадження № 0000231, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Речові докази: легковий автомобіль марки « ЗАЗ 110308» державний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у ОСОБА_5 дозволити використовувати за призначенням.

Ухвала суду може бути оскаржена учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1