Справа № 341/1292/14-к
Провадження № 11-кп/779/179/2016
Категорія ст. 307 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2016 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі вважає вирок Галицького районного суду від 18.02.2016 року, постановлений відносно нього, надто суворим, винесеним при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить вирок Галицького районного суду від 18.02.2016 року у кримінальному провадженні відносно нього змінити, призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України більш м`яке, ніж передбачено законом і на підставі ст.75 КК України призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 вважає вирок постановлений відносно ОСОБА_9 надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Зазначає, що суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі. Отже, за таких обставин вирок суду є занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні.

Просить вирок Галицького районного суду від 18.02.2016 року відносно ОСОБА_9 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України змінити. Звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.

Вказаним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, та призначено покарання із застосування ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_9 постановлено рахувати з11 вересня 2015 року.

Судові витрати за проведення експертиз в сумі 1721,20 грн. стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану тримання під вартою.

Вирішено питання речових доказів.

В силу ст.72 ч.5 КК України та вимог Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України що удосконалення порядку зарахуванням судом строку попереднього увязнення у строк покарання", зараховано у строк покарання засудженому ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 11 вересня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вирку законної сили.

За вироком суду, приблизно в середині грудня 2013 року ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Івано-Франківську, незаконно отримав (придбав) у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Усвідомлюючи, що придбана ним рослинна речовина є наркотичним засобом, ОСОБА_9 перевіз даний засіб у м. Бурштин Галицького району і заховав його у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , між першим та другим поверхом, за поштовими ящиками, де й зберігав його з метою збуту до 20.05.2014 року.

У вказаний день ОСОБА_9 переніс даний наркотичний засіб до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , у якому він проживає зі своєю мамою, та заховав його на сходовій площадці своєї квартири за ящиком для зберігання картоплі.

В подальшому, 21.05.2014 року ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою збуту наркотичного засобу своїм друзям ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які не були обізнані про наявність у нього наркотичного засобу, взяв зі схову полімерний пакет з наркотичним засобом, заніс його у квартиру, в якій проживає, та у якій на той момент нікого не було, вирвав з учнівського зошита аркуш паперу і відсипав на нього частину марихуани з полімерного пакету. Після цього ОСОБА_9 помістив полімерний пакет та паперовий згорток із марихуаною у різні кишені своїх джинсових шортів і направився до гаражів, що на вулиці Шухевича в м. Бурштин, де попередньо домовився зустрітися із ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Вказані особи пройшли до гаражу № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , та який з лютого 2014 року на підставі усної домовленості орендує ОСОБА_11 , і неподалік вказаного приміщення почали варити уху.

Під час приготування ухи ОСОБА_9 запропонував своїм друзям вжити принесений ним наркотичний засіб - канабіс. на що вони погодилися і він, продовжуючи свою злочинну діяльність та усвідомлюючи протиправність своїх дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, переконавшись що за ними ніхто не спостерігає, незаконно збув (пригостив) ОСОБА_10 і ОСОБА_11 частину наркотичного засобу - канабісу із паперового згортку, який вони відразу ж- утрьох вжили на вулиці, навпроти гаражу № 414, шляхом куріння з допомогою спеціального пристрою для викурювання наркотичного засобу.

Закінчивши вживати наркотичний засіб, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 зайшли всередину приміщення гаражу, де з`їли приготовлену уху та розпили спритні напої. Після цього ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні гаражу, усвідомлюючи протиправність своїx дій, знову запропонував ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вжити наркотичний засіб - канабіс, що залишився у паперовому згортку. Хлопці погодилися на його пропозицію, після чого ОСОБА_11 приготував другий пристрій для викурювання наркотичного засобу, з допомогою якого вони утрьох у підвальному приміщенні вказаного гаражу вжили наркотичний засіб шляхом куріння.

Після вживання наркотичного засобу ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 були виявлені працівниками Галицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області, які під час проведення у присутності понятих огляду гаражу виявили полімерний пакет із подрібненою рослинною речовиною, яка згідно висновку експерта № 09/12-0579 від 27.05.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, кількість якого у висушеному стані становить 6,4 грама, який ОСОБА_9 мав при собі та намагався знищити, коли зайшли працівники міліції.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого та його захисників, обговоривши мотиви і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 підлягають до частково задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, ніким, у тому числі, обвинуваченим, не оспорюються та є обґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 307 ч.2 КК України оскільки він вчинив незаконне придбання, перевезення, зберігання наркотичних засобів з метою збуту, та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Проте вирок суду в частині призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (частині статті) Особливої частини цього кодексу.

Так, ОСОБА_9 в суді першої інстанції повністю визнавав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро покаявся у їх вчиненні та активно сприяв розкриттю злочину.

В апеляційному суді ОСОБА_9 теж повністю визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро каявся у їх вчиненні та просив врахувати зазначені обставини, що пом`якшують покарання.

Суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання, врахувавши ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчинених злочинах, щиро покаявся у їх вчиненні, раніше не судимий, його молодий вік, тяжких наслідків від злочину не наступило, та ставлення його до вчиненого ним злочину, а також те, що на обліку в психоневрологічному, наркологічному кабінеті не перебуває, навчається на заочній формі навчання у Московському гуманітарному університеті позитивно характеризується за місцем проживання.

Крім цього, колегія суддів враховує форму збуту наркотичного засобу ОСОБА_9 ( дав покурити ) своїм друзям ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що відносно ОСОБА_9 слід пом`якшити призначене покарання та призначити із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст.307 КК України.

Що стосується покликання в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника щодо застосування до засудженого ОСОБА_9 ст.75 КК України, то вони є недоведеними, та направленими на ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того слід зазначити, що у зв`язку з набранням 24.12.2015 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та внесенням змін у ст. 72 КК України колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 11 вересня 2015 року по 20 квітня 2016 року включно.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369, 404, 405,407, 408, 418, 419, КПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду від 18.02.2016 року відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_9 за ч. 2 ст.307 КК України покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ст. 307 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок суду залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 11 вересня 2015 року по 20 квітня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2