Справа № 487/3847/16-к
Провадження № 1-кп/487/319/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 , прокурора Заводського відділу місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 , за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Миколаєві , громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, не працює , не одружений , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого -
-07.09.2007 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання на 2 роки,
-30.09.2008 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.309 , ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 15.05.2012 року умовно-достроково з невідбутим строком на 8 місяців 6 днів,
- 16.08.2013 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі із іспитовим строком на 2 роки,
- у скоєні злочину ,передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України ,
В С Т А Н О В И В
06.07.2016 року приблизно о 16 год.20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна , умисно, з корисливих мотивів , вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу намагався викрасти належне ОСОБА_6 майно, а саме металеві грати вартістю 2475 грн., зірвавши їх з вікна , однак не довів кримінальне правопорушення до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий ОСОБА_7 поряд із місцем події.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю. Суду показав, що 06.07.2016 року , близько 16 год. він знаходився АДРЕСА_3 , де побачив на вікні будинку металеві грати. Він вирішив їх викрасти, тому підійшов до будинку та зірвав грати з вікна. Вони легко відірвались і він намагався із ними втекти з метою здачі в подальшому їх до металобрухту, однак через деякий час був затриманий громадянами поряд із місцем події.
В скоєному він щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з*явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати кримінальне провадження без її участі.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, судом в порядку ст.349 ч.3 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових доказів та характеризуючих обвинуваченого матеріалів.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 06.07.2016 року, була оглянута місцевість біля будинку по АДРЕСА_3 та виявлена металева решітка.
Відповідно до довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_8 , вартість металевої решітки становить 2475 грн.
Металеву решітку визнано речовими доказами та залучено до кримінального провадження відповідно до постанови від 04.07.2016 року.
Відповідно до розписки потерпіла ОСОБА_6 отримала металеву решітку, яку намагались викрасти із приміщення за адресою АДРЕСА_3 .
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
А також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, вину свою визнав та щиро розкаявся, шкода потерпілій повністю відшкодована, на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні він не знаходився. На обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері обвинувачений знаходиться з 02.11.2008 року.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, із застосуванням ст. 75, ст.76 КК України. Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 370 ,371,374 КПК України , суд

У Х В А Л И В
ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді 2 -х років позбавлення волі.
На підставі положення ст.75,ст.76 КК України, від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити із іспитовим строком на 2 роки, зобов*язавши його без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази по справі залишити у розпорядженні потерпілої ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
СУДДЯ ОСОБА_9