Справа № 1-41
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі:

головуючої судді Остапчук А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

за участю прокурора Рожука Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, росіянина, громадянина ОСОБА_2, непрацюючого, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 27 серпня 2003 року Дубенським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185,ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2009 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1, перебуваючи у приміщенні магазину «Фаворит», що знаходиться у м.Дубно по вул..Мирогощанській,3 «а», керуючись корисливими спонуканнями, скориставшись відсутністю продавця та сторонніх осіб, повторно, таємно викрав з шухляди меблевої тумбочки гроші в сумі 5959 грн., які належали ОСОБА_3, спричинивши останньому майнову шкоду.

4 вересня 2009 року об 11 год. 50 хв., ОСОБА_1, перебуваючи у приміщенні ательє «Стиль-М», що по вул.Семидубській,2 в м.Дубно Рівненської області, скориставшись тимчасовою відсутністю власника та інших сторонніх осіб, повторно, таємно намагався викрасти з сумочки жіночий гаманець, вартістю 99 грн. 94 коп. в середині якого знаходилися гроші в сумі 186 грн., що належить ОСОБА_4. Перебуваючи у тому ж приміщенні і тримаючи гаманець у руках, ОСОБА_1 не зміг використати викрадене майно на власний розсуд, не зміг розпорядитися майном з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений потерпілою ОСОБА_4 яка зрозумівши протиправний характер його дій підійшла і попросила повернути гаманець з грошима їй, як власниці.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчинених злочинах, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинена повторно та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, визнав повністю та щиро розкаявся. Підтвердив всі показання, які давав на попередньому розслідуванні. Показав, що дійсно 15 січня 2009 року ходив до магазину «Фаворит», щоб подивитися чи є фільтри для води. Так сталося, що він побачив, що на місці продавця нікого немає. Коли відкрив шухляду, побачив там гроші, забрав їх і бігом вийшов. Не зміг їх не взяти. Витратив на свої потреби. Другий раз зайшов в ательє запитати скільки коштує підкласти штани. Коли запитав, ішов до дверей і побачив на кріслі жіночу сумку з привідкритим замком. Подивився, що нікого немає і відкрив її. Там був гаманець і мобільний телефон. Він взяв гаманець, хотів відкрити, подивитися скільки там грошей і взяти частину їх собі, але його зупинити власниця. Він повернув їй назад гаманець і чекав разом на міліцію. Визнає свою вину у вчинений злочинах, щиро розкаюється у них. Просить не позбавляти його волі на тривалий строк. Також просить слухати справу у відсутності свідків, з показаннями яких він згідний. Цивільний позов визнає.

Показання підсудного повністю відповідають обставинам справи, які він не оспорює.

У відповідності до ст.299 КПК України за пропозицією підсудного ОСОБА_1, суд визнав недоцільним дослідження доказів у повному обсязі. При цьому, суд переконався, що підсудний не заперечує проти дослідження доказів добровільно, підстав для сумніву добровільності та істинності його позиції немає.

ОСОБА_1 розяснено, що у цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Суд прийшов до висновку, що злочини мали місце і скоїв їх ОСОБА_1 Його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.2 ст.185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні виду і розміру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, особу винного, яка раніше притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, щиро розкаюється у вчинених злочинах та вважає, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1997 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» (із змінами та доповненнями від 03.12.1997 р. №12) оплата праці експертів здійснюється згідно з відповідною інструкцією за рахунок коштів органу, яким зазначені особи залучені до участі в справі. А тому, неоплата праці експертів органом досудового слідства у встановленому порядку є порушенням діючого законодавства та не підлягає до стягнення судом.

Цивільний позов ОСОБА_5 підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 28, 323, 324, 327 КК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки 2 місяці позбавлення волі;

-за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

-

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбування покарання у виді 2 (двох) років 2 місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 6 листопада 2009 року з дня обрання запобіжного заходу взяття під варту.

До вступу вироку в законну силу залишити засудженому запобіжний захід попередній - взяття під варту в СІЗО №24 м.Рівне.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 5959 (п»ять тисяч дев»ятсот п»ятдесят дев»ять) грн.. матеріальної шкоди.

Речові докази по справі:

- гроші в сумі 80 грн. номіналом по 20 грн. та жіночий гаманець залишити у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як у власників.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Рівненської області з моменту вручення його копії засудженому через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: