Справа № 751/8619/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/329/2016
Категорія - ч.2 ст.286 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000277 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_8 та прокурора на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Боровики Чернігівського району Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_10 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.3 ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 8632,82 грн. матеріальної шкоди та 150000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 6740 грн. 09 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілої ОСОБА_8 1653,97 грн. матеріальної та 14616 грн. моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирався.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 22 червня 2015 року ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Чернігові по вул. Гагаріна, зі сторони провулку Спортивний в напрямку вул. Старобілоуська.

Рухаючись у вказаному напрямку, приблизно о 19 годині, в районі будинку №15 по вул. Гагаріна в м. Чернігові, ОСОБА_10 неправильно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не діяв у відповідності до терміну «небезпека для руху», з моменту виникнення якої повернув кермо вищевказаного автомобіля ліворуч, чим порушив вимоги п.п.2.3(б) Правил дорожнього руху України: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; п.12.3 ПДР України: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу для руху, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 , який перетинав проїзну частину дороги вул. Гагаріна в м. Чернігові справа наліво по напрямку руху автомобіля марки «ГАЗ-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №522 від 21.07.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер в кареті швидкої медичної допомоги по дорозі у лікарню.

Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.п.2.3 (б), 12.3 ПДР України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, просив скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зазначив, що саме велосипедист ОСОБА_12 своїми діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну ситуацію. І саме неправильні дії потерпілого, який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перед виїздом на дорогу не дотримався вимог ПДР та створив аварійну ситуацію, стали причиною зіткнення транспортного засобу з велосипедом і наслідків, що настали.

Потерпіла ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просила скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В обґрунтування скарги послалась на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказала, що місцевим судом безпідставно було визнано як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 стан його здоров`я. Також зазначила, що позбавлення ОСОБА_10 права керування транспортними засобами на один рік не зможе забезпечити виправлення обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Зазначив, що місцевим судом не було достатньою мірою враховано тяжкі наслідки, які настали в результаті вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення. Вказав, що судом не було враховано ставлення обвинуваченого до скоєного. Також, суд при призначенні покарання ОСОБА_10 необґрунтовано врахував як одну із пом`якшуючих обставин вчинення кримінального правопорушення поведінку потерпілого ОСОБА_12 , який необачно виїхав на проїзну частину на велосипеді у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав, а скарги прокурора та потерпілої - залишити без задоволення; потерпілу ОСОБА_8 , котра підтримала свою апеляційну скаргу та скаргу прокурора, а скаргу обвинуваченого просила залишити без задоволення; прокурорів, які погодилися з позицією потерпілої; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В суді апеляційної інстанції, як і під час судового розгляду в місцевому суді, обвинувачений ОСОБА_10 вину у скоєному не визнав та пояснив, що 22 червня 2015 року, близько 19.00 год., він їхав на власному автомобілі „ГАЗ-24, р.н. НОМЕР_1 , по вул. Гагаріна в м. Чернігові, зі швидкістю 30-35 км/год. Не доїхавши до АЗС, боковим зором помітив велосипедиста на в`їзді до заправки. Він взяв лівіше, розраховуючи на те, що може велосипедист поверне праворуч чи ліворуч, і ОСОБА_10 його об`їде. Він доїхав майже до середини цього в`їзду, а велосипедист збільшив швидкість і став перетинати дорогу під кутом 45 градусів в напрямку вул. Транспортна. Останній їхав йому ніби в лоб і ОСОБА_10 не було куди діватись. Попутних та зустрічних машин не було, а тому він, щоб уникнути зіткнення, об`їжджав велосипедиста зліва та одночасно застосував екстренне гальмування. Він так давив на педаль гальма, що лопнула гальмівна манжета у правому задньому колесі. Велосипедиста він збив на своїй смузі руху. Причиною ДТП вважає дії велосипедиста, який і створив аварійну ситуацію.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції пояснила, що безпосереднім свідком ДТП не була. Про те, що чоловіка збила машина і його забрали в лікарню їй повідомили по телефону. Чоловік був короткозорим і постійно ходив в окулярах, в яких бачив добре. Спиртними напоями чоловік не зловживав, на роботу їздив велосипедом завжди через територію АЗС, що знаходиться на вул. Гагаріна. Щоб доїхати з роботи додому, йому треба було перетнути вулицю Гагаріна.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_13 показав, що 22.06.2015 року, біля 19 години, він рухався на автомобілі ВАЗ 2101 з боку вулиці Глібова у напрямку автобусної зупинки «вул. Московська» по вул. Гагаріна. Окрім нього, в машині сиділи двоє його малолітніх дітей. Після проїзду пішохідного переходу він рухався зі швидкістю близько 45 км/год. Перед ним рухалась чорна «Волга». Продивляючись перехрестя із вул. Дніпровська, ОСОБА_13 побачив, що перед «Волгою» з території АЗС, із-за стовпа, на дорогу раптово виїхав велосипедист, не прямо перпендикулярно, а під кутом до магазину (автосалон „Ніссан). Він бачив, як водій «Волги» повернув кермо вліво і різко загальмував, намагаючись уникнути зіткнення з велосипедистом, але це йому не вдалося. Від удару тіло чоловіка підлетіло вгору та впало на асфальт. На зустрічній смузі транспорту не було, в попутному напрямку також не було. Також свідок пояснив, що йому здалося, ніби велосипедист незручно повернув праворуч, та подумав, що він вирівняється і поїде по ходу руху автомобіля. У вказаній дорожній ситуації ОСОБА_13 чинив би так, як і водій автомобіля „Волга.

Як убачається із висновку судової авто-технічної експертизи від 20.08.2015 року № 392, по показанням свідка ОСОБА_13 , водій автомобіля „ГАЗ-24", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути події ДТП, якби своєчасно діяв у відповідності до терміну «небезпека для руху» п.12.3 ПДР України. По показанням свідка ОСОБА_13 невідповідні дії водія ОСОБА_10 вимогам п.12.3 ПДР з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (а.к.п.135-141);

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_14 пояснив, що велосипедист повинен був надати перевагу у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі. Саме велосипедист ОСОБА_12 створив умови для виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Проте, на його думку, причиною ДТП є невідповідні дії водія ОСОБА_10 , оскільки той при небезпеці у вигляді велосипедиста, повинен був виключно гальмувати, не змінюючи при цьому напрямку свого руху. За обставинами даної дорожньо-транспортної пригоди, навіть при наявних дефектах гальмівного механізму автомобіля, водій ОСОБА_10 мав можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР, тобто шляхом вживання заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу. Причиною ДТП став маневр обвинуваченого ОСОБА_10 ліворуч, унаслідок якого водій автомобіля збив велосипедиста, коли той вже перетнув його смугу руху.

Дослідивши обставини, встановлені в ході апеляційного розгляду, та письмові докази, зібрані у ході досудового розслідування, з точки зору їх належності, допустимості, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України включає три обов`язкові ознаки:

а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);

б) суспільно небезпечні наслідки (настання смерті потерпілого ОСОБА_12 );

в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки руху дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

За змістом п.1.10 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, з подальшими змінами та доповненнями, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, велосипед це транспортний засіб, крім інвалідних колясок, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Отже, аналіз фактичних обставин вчинення суспільно небезпечного діяння в даному кримінальному провадженні свідчить про те, що ДТП сталася за участі двох водіїв транспортних засобів. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує і Пленум ВСУ у Постанові від 23.12.2005 року № 14 «Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Так, у пункті 7 даної постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Такі ж правові позиції були викладені і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2014 року у справі щодо ОСОБА_15 та в постанові від 05 листопада 2015 року в справі щодо ОСОБА_16 .

Відповідно до положень ст.458 КПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд констатував у діях ОСОБА_10 порушення вимог пунктів 2.3 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортного засобу під його керуванням та велосипеда під керуванням ОСОБА_12 , визнавши що саме вони перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками.

Разом з цим, місцевий суд погодився, про що зазначив у мотивувальній частині свого рішення, що потерпілим ОСОБА_12 при русі на велосипеді було порушено пункти 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), 10.2 (виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає) Правил дорожнього руху. Тобто, потерпілий мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «ГАЗ-24», шляхом виконання зазначених вимог ПДР, тому його дії з технічного погляду також перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією.

Проте, юридичної оцінки дій ОСОБА_12 суд у вироку не дав, як і взагалі не з`ясував хто саме, з урахуванням трьох фаз розвитку подій, ОСОБА_10 чи ОСОБА_12 , і якими діями, створив небезпечну дорожню обстановку, а далі - й аварійну ситуацію, хоча, як правило, в причинному зв`язку з наслідками визнаються порушення правил безпеки руху з боку того водія, який створив аварійну ситуацію, хто з них мав більшу можливість уникнути зіткнення.

Не враховано судом і положень пункту 1.4 ПДР, згідно з яким кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. Отже, ОСОБА_10 , рухаючись по головній дорозі, вправі був розраховувати, що велосипедист ОСОБА_12 , який, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння (в крові виявлено етанол в концентрації 2,7 г/л), виїжджаючи з території АЗС у тому місці, де встановлений дорожній знак 3.21 „В`їзд заборонено, виконає вимоги ПДР і дасть дорогу автомобілю.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що саме дії водія автомобіля ОСОБА_10 перебувають з правового погляду у причинному зв`язку з наслідками, і залишив поза увагою той факт, що і дії велосипедиста ОСОБА_12 , пов`язані з порушенням Правил дорожнього руху, також перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що причиною зіткнення транспортних засобів і наслідків, що настали, були неправильні дії велосипедиста ОСОБА_12 , який перед виїздом з автозаправної станції на проїзну частину не дотримався вимог дорожніх знаків та Правил дорожнього руху, не зупинився перед виїздом на проїзну частину і не переконався у відсутності небезпеки для руху та не надав дороги автомобілю під керуванням ОСОБА_10 , який наближався по головній дорозі і мав перевагу в русі, чим створив аварійну ситуацію.

Спростовуючи висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_10 у тому, що він міг уникнути зіткнення із велосипедом, яким керував ОСОБА_12 , колегія суддів вважає, що ОСОБА_10 не зобов`язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху; він не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що велосипедист ОСОБА_12 не зупиниться перед виїздом на проїзну частину на вимогу дорожніх знаків і не пропустить його автомобіль. А тому в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії ОСОБА_12 .

Як зазначалось вище, виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що водій транспортного засобу може бути визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху тільки в тому випадку, якщо він не виконав якогось передбаченого цими правилами обов`язку. В тому разі, якщо такий обов`язок на нього не покладається, він не передбачає і не повинен передбачити виникнення аварійної обстановки, тобто не порушує Правил дорожнього руху.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За таких обставин, постановлене щодо ОСОБА_10 судове рішення слід скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, а провадження щодо нього закрити за відсутністю в його діяні складу кримінального правопорушення.

За змістом ч.3 ст.129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

У зв`язку з цим, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_10 та ПрАТ „Страхова компанія „Провідна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід залишити без розгляду.

Крім того, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, згідно ст.124 КПК України, відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_10 процесуальних витрат, які слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази: автомобіль та велосипед підлягають поверненню власникам.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 417, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_10 - скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 та ПрАТ „Страхова компанія „Провідна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль марки „ГАЗ-24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_17 ; велосипед марки „Україна, повернути власнику ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 6740 грн. 09 коп. віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4