Провадження №1-кс/127/8187/16
02 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області, громадянки України, неодруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , діючи з метою експлуатації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким була попередньо знайома, використовуючи його уразливий стан, зумовлений розумовою відсталістю у формі олігофренії ступеня помірної дебільності, ампутацією кукса верхньої третини правого стегна, перенесеним оперативним втручанням, погрожуючи ОСОБА_7 фізичною розправою, вразі вчинення ним опору, 08.09.2015 завербувала та перемістила останнього з Жмеринської ЦРЛ, де він перебував на лікуванні з діагнозом: виразкова хвороба шлунку, перфорація, розлитий гнійний перитоніт, до будинку, в якому вона проживає спільно з сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .
Незаконно позбавивши волі, та, переховуючи ОСОБА_7 за місцем свого проживання, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, погрожуючи ОСОБА_7 застосуванням насильства, небезпечним для його життя та здоров`я, схилили останнього до систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб (жебракування).
Вчинивши вербування ОСОБА_7 до зайняття жебрацтвом, ОСОБА_6 , з метою уникнення викриття своїх протиправних дій, залучила до здійснення систематичного контролю над ОСОБА_7 під час жебракування та недопущення звернення останнього за допомогою до інших осіб, свою малолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
Реалізовуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 спільно з малолітньою ОСОБА_8 щоденно переміщали ОСОБА_7 на громадському транспорті з с. Коростівці до магазину «Славутич», що по вул. Центральній, 1 у м. Жмеринка Вінницької області, де останній в період часу 09 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин займався жебрацтвом під наглядом ОСОБА_8 , яка, діючи згідно вказівок матері ОСОБА_6 , контролювала ОСОБА_7 та декілька разів на день забирала в останнього гроші, випрошені у сторонніх осіб. Керуючись єдиним злочинним наміром, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність,щоденно після 15 години 00 хвилин переміщали ОСОБА_7 на громадському транспорті з м. Жмеринки до будинку, в якому вони проживали в АДРЕСА_1 , де його незаконно утримували.
При цьому ОСОБА_7 , незаконно утримуючись у будинку ОСОБА_6 , будучи обмеженим у вільному пересуванні та спілкуванні з іншими сторонніми особами, перебуваючи під постійним наглядом, отримуючи систематичні погрози заподіяння насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, будучи особою похилого віку, розумово відсталим, одиноким, інвалідом 2 групи, у зв`язку з ампутацією кукса верхньої третини правого стегна, маючи поганий стан здоров`я, будучи прооперованим, не маючи грошей та документів, що посвідчують його особу, реально сприймав зі сторони ОСОБА_6 та невстановлених слідством осіб погрози фізичної розправи і не мав здатності чинити опір насильницьким діям останніх.
Вищезазначені злочинні дії ОСОБА_6 та невстановлених осіб 06.06.2016 близько 14 години 00 хвилин припинено працівниками Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, які, встановивши особу ОСОБА_7 , перебуваючого у розшуку як безвісно відсутня особа, помістили останнього до Тиврівського будинку-інтернату геріатричного профілю за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, в період часу з 08.09.2015 до 06.06.2016, застосовуючи погрози, небезпечні для життя та здоров`я ОСОБА_7 , використовуючи його уразливий стан, вчинили вербування, переміщення, переховування останнього, з метою його експлуатації (зайняття жебрацтвом) та подальшого звернення випрошених ним коштів на свою користь., втягнувши у вказану злочинну діяльність свою малолітню доньку ОСОБА_8 , яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, для систематичного протиправного контролю над ОСОБА_7 .
Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
1.Показами потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин вчинення злочину ОСОБА_6 та іншими особами.
2.Показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо обставин зайняття жебрацтвом ОСОБА_7 під контролем ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
3.Протоколами пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками, згідно з якими серед пред`явлених фотознімків він, впізнавши та вказавши на фото ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , повідомив, що серед них протиправні дії відносно нього вчиняла ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .
4.Довідками Тиврівською будинку інтернату геріатричного профілю про безвісти зникнення ОСОБА_7 , наявність у нього 2 групи інвалідності та інших характеризуючих відомостей.
5.Довідкою Жмеринської ЦРЛ про проведене оперативне втручання і перебування ОСОБА_7 з 30.08.2015 по 08.09.2015 на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з діагнозом: «виразкова хвороба шлунку, перфорація, розлитий гнійний перитоніт».
6.Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
ОСОБА_6 02.11.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 149 та ч. 2 ст. 304 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Санкція ч. 2 ст. 304 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до десяти років та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.
Досудовим слідством установлено, що ОСОБА_6 раніше не судима, не має постійного місця роботи чи навчання, джерел доходу, має на утриманні трьох малолітніх дітей.
При вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення обґрунтовані, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні.
З матеріалів кримінального провадження встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а також те, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи чи навчання, джерел доходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, зокрема втягнути інших дітей у злочинну діяльність. Крім того, для уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показів під час судового розгляду, перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, зокрема сприяти переховуванню інших співучасників злочину, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того установлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими особами вчинили злочини із погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я. Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи викладене, з метою виконання підозрюваним покладених судом процесуальних обов`язків, недопущення спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігання вчинення інших злочинів та перешкоджати кримінальному провадженню, просив клопотання задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав за обставин, викладених в ньому.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала щодо обрання запобіжного заходу у виглядів тримання під вартою.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваної, захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Статтею 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які у майбутньому будуть допитані у даному кримінальному провадженні для з`ясування усіх обставин вчиненого нею злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Однак, слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ОСОБА_6 має на утриманні малолітніх дітей, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, тому суд переконується в доцільності відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою та обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Покласти на підозрювану ОСОБА_6 такі обов`язки:
не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Ухвала про застосування домашнього арешту діє шістдесят днів, починаючи з 02.11.2016 року.

Копію ухвали направити начальнику Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя