Справа № 146/672/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашполі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одружений, з середньою освітою, не працює, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий, а саме : 15.04.2015 р. Томашпільським районним судом за ч. 1 ст. 190 КК України; 05.01.2016 року Томашпільським районним судом за ч.1 ст. 125 КК України до 180 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,
ОСОБА_4 засуджений вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.01.2016 р. за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт.
Згідно поданого направлення Томашпільського районного сектору КВІ УДПтС України у Вінницькій області від 16.02.2016 р. ОСОБА_4 направлено для відбування призначеного вироком суду покарання в Томашпільське комунальне підприємство Вінницької області до виконання якого останньому необхідно було приступити 17.02.2016 р.
Однак ОСОБА_4 маючи реальну можливість відбути громадські роботи, почав ухилятися від відбування громадських робіт, відпрацювавши лише 104 години із 180 годин, призначених вироком суду. ОСОБА_4 викликався у сектор кримінально-виконавчої інспекції для дачі пояснень з приводу порушення порядку і умов відбування покарання у виді громадських робіт, а також останній попереджався про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.
Отже, ОСОБА_4 умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.01.2016 р. без поважних причин не з`явився для відбування покарання в Томашпільське КП 15.03.2016 р та 25.03.2016 р., а також в період з 28.03.2016 р. по 31.03.2016 р. чим здійснив ухилення від призначеного покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі, обмежитись його допитом.
З`ясувавши чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, що не будуть досліджуватись, впевнившись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку при дослідженні доказів по справі обмежитись допитом обвинуваченого, а також визнати недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 по суті обвинувачення суду пояснив, що дійсно 05.01.2016 р. від був засуджений Томашпільським районним судом за ч.1 ст. 125 КК України до180 годин громадських робіт. Знаючи, що йому необхідно відпрацювати вказані громадські роботи умисно ухилився від відпрацювання 76 годин.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що мають місце дії у вчиненні яких він обвинувачується й ці дії мають склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Разом із тим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , згідно його пояснень, винен у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, має схильність до зловживання спиртними напоями. На диспансерному психіатричному обліку не перебуває. Також ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину у скоєнні ним злочину за ч.2 ст. 389 КК України визнав, щиро розкаявся, негативно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою-характеристикою Томашпільської селищної ради Томашпільського району, раніше судимий, на диспансерному обліку психкабінету не перебуває і за медичною довідкою не звертався, знаходиться на обліку в нарколога , що підтверджується довідками Томашпільської центральної районної лікарні, виявляє ознаки хронічного алкоголізму, потербує лікування, згідно висновку № 96 амбулаторної судово-наркологічної експертизи, тому суд з урахуванням викладеного вважає, що обвинуваченому повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових правопорушень у виді арешту.
ОСОБА_4 був засуджений вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 5 січня 2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 180 годин громадських робіт. Оскільки ОСОБА_4 не відбув частину вказаного покарання та вчинив новий злочин, суд уважає до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 5 січня 2016 року. При складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання перевести в більш суворий вид виходячи з співвідношення вісім годин громадських робіт відповідає одному дню арешту.
Речових доказів і судових витрат по справі немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.01.2016 року у вигляді 76 годин громадських робіт, що відповідають 9 дням арешту згідно зі п.4) ч.1 ст.72 КК України, та остаточно призначити покарання - 2 (два) місяці 9 (дев`ять) днів арешту.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області.
Суддя: ОСОБА_1