Справа № 169/216/16-к
Провадження № 1-кп/169/36/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт.Турійськ Волинської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Заболоття Ратнівського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною вищою освітою, не працюючої, неодруженої, раніше не судимої,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Луцьк Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, неодруженої, судимої 02 вересня 2008 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, постановою Уманського міського суду Черкаського області від 02 лютого 2012 року звільнена від відбування покарання умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 7 місяців 25 днів; вироком Апеляційного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
13 лютого 2016 року приблизно о 14:00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , керуючись єдиним умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, проникли до житлового будинку ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_2 , де шляхом обману ОСОБА_6 представилась соціальним працівником, та увійшовши в довіру до ОСОБА_4 , виманила її з будинку та відволікла, в той час як ОСОБА_7 з жіночої сумочки, що на кріслі в спальній кімнаті, таємно викрала гроші в сумі 7600 грн., чим спричинили потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 повністю й беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину та суду показала, що дійсно 13 лютого 2016 року вона за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою крадіжки проникли до житлового будинку ОСОБА_4 , де вона представилась соціальним працівником, виманила її з будинку та відволікла, в той час як ОСОБА_7 викрала її гроші.

У вчиненому ОСОБА_6 щиросердно розкаялася, просила пробачення у потерпілої та суворо її не карати.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 повністю й беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину та суду показала, що, дійсно, 13 лютого 2016 року вона за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою крадіжки проникли до житлового будинку ОСОБА_4 , де ОСОБА_6 представилась соціальним працівником, виманила її з будинку та відволікла, а вона в той час з жіночої сумочки, що на кріслі в спальній кімнаті, викрала гроші в сумі 7600 грн.

У вчиненому ОСОБА_7 щиросердно розкаялася, просила пробачення у потерпілої та суворо її не карати.

Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненому доводиться й перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 13 лютого 2016 року до її будинку зайшли обвинувачені, ОСОБА_6 представилась соціальним працівником, розмовляла з нею, записуючи її дані в блокнот, після чого вони ще розмовляли на вулиці. Зайшовши в хату після того, як обвинувачені пішли, вона виявила пропажу грошей з її сумочки, що у спальній кімнаті. Після затримання обвинувачених гроші їй було повернуто.

Таким чином, показання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_4 узгоджуються між собою та в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і кваліфікує такі їхні дії як таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, а для ОСОБА_7 вчинене повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, що є тяжким злочином, особу кожної з обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить кожній з обвинувачених щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить кожній з обвинувачених вчинення злочину щодо особи похилого віку, а обвинуваченій ОСОБА_7 рецидив злочинів.

Також суд враховує роль кожної обвинуваченої у вчиненні злочину, і те, що обвинувачена ОСОБА_6 є особою молодого віку, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризуються за місцем проживання, обидві обвинувачені мають на утриманні неповнолітніх дітей; ОСОБА_6 вперше вчинила злочин, а ОСОБА_7 - вже не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, зокрема, за вчинення умисного корисливого злочину.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 в даному випадку можливе без ізоляції її від суспільства і щодо неї слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким вона повинна нести кримінальну відповідальність, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 в даному випадку можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства і щодо неї слід обрати покарання в межах санкції статті закону, за якою вона повинна нести кримінальну відповідальність, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України.

З огляду на вищевказане підстави для застосування ст. ст. 69, 75 КК України щодо призначення покарання для ОСОБА_7 відсутні, а наявність пом`якшуючих покарання обставин та відшкодування потерпілій завданої шкоди є підставою для призначення цій обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі у наближеному до мінімального розмірі, передбаченому санкцією статті закону, за яким вона повинна нести кримінальну відповідальність.

Крім того, до обвинуваченої ОСОБА_7 умови ст. 75 КК України вже неодноразово застосовувалися під час відбування покарання за попередніми вироками, про що свідчить довідка про її судимість, проте остання на шлях виправлення не стала, та вчиняла нові умисні корисливі злочини.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_6 залишити попередній особисте зобов`язання.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 18 березня 2016 року, зарахувавши ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення, а саме - з 18 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

- гроші в сумі 7600 грн., що повернуті законному володільцю ОСОБА_4 , залишити за нею;

- мобільний телефон марки Nokia 233C-2 ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Турійського ВП Ковельського ВПГУНП у Волинській області, повернути власнику ОСОБА_7 ,

- мобільний телефон марки Nokia RM 1011 ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-картами мобільного оператора «Київстар», абонентський номер НОМЕР_5 , та мобільного оператора «Астеліт» (Лайф), абонентський номер НОМЕР_6 , що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Турійського ВП Ковельського ВПГУНП у Волинській області, повернути власнику ОСОБА_6 ;

- дві частини аркуша паперу в клітинку та блокнот синього кольору, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий