Справа № 163/2924/16-к
Провадження № 1-кс/163/250/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2016 року м. Любомль

Слідчий суддя Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 ,

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5 ,

захисника особи, яка подала скаргу, ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 19.11.2016 року про відмову в задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000266 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -
в с т а н о в и в :
23.11.2016 року ОСОБА_5 звернувся в Любомльський районний суд Волинської області з зазначеною скаргою, у якій просив:

- скасувати постанову слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 19.11.2016 року про відмову у задоволенні його клопотання;

- зобов`язати відповідну службову особу повернути приналежний йому на праві власності автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , та документи на нього;

- зобов`язати службову особу надати йому копії документів, на підставі яких був незаконно затриманий і вилучений його автомобіль.

В обґрунтування даної скарги ОСОБА_5 вказав, що 11.11.2016 року, слідуючи власним автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , його безпідставно і незаконно було зупинено працівниками поліції, які без його дозволу провели обшук салону автомобіля, де виявили два мопеди, а його затримали. Зазначені мопеди він придбав у ОСОБА_7 для використання в якості запчастин для власного мопеда, який перебував у його користуванні, однак тієї обставини, що дані мопеди були викрадені він не знав. Відремонтувавши їх, переміщував у власному автомобілі. Після затримання, його було доставлено до відділу поліції, а сам автомобіль та документи на нього вилучено без надання йому відповідних копій документів про їх вилучення.

На його письмове клопотання від 17.11.2016 року про повернення автомобіля та документів, слідчим ОСОБА_4 йому було відмовлено. Вважає таку відмову неправомірною, оскільки приналежний йому автомобіль набутий на законних підставах, речовим доказом не визнавався, не являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не містить відомостей, які можуть бути використані, як доказ. Місцезнаходження транспортного засобу на даний час йому невідоме, відповідно й не відомі умови його зберігання, у зв`язку із чим має усі підстави вважати, що внаслідок неналежного зберігання, автомобіль може отримати пошкодження, який, поміж цього, є засобом для утримання та існування, як його, так і його сім`ї.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та захисник останнього ОСОБА_6 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, та просили її задовольнити, а захисник, окрім цього, вказав, що арешт у встановленому законом порядку на даний транспортний засіб не накладався.

Слідчий та прокурор проти задоволення скарги в частині повернення вилученого автомобіля та документів на нього не заперечили, вказавши, що необхідність в утриманні вказаного автомобіля та документів на нього на даний час в органу досудового розслідування відпала. Разом з тим, заперечили проти надання ОСОБА_5 будь-яких копій документів з матеріалів кримінального провадження.
Заслухавши особу, яка подала скаргу, її захисника, слідчого, прокурора та вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено наступне.
В провадженні СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження №0000266 за ознаками ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України по фактах викрадення транспортних засобів - мопедів різних моделей та іншого майна (мотокоси та магнітоли).

Як вбачається з рапорту інспектора ГРПП №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 11.11.2016 року, під час патрулювання вулиць м.Любомль 11.11.2016 року було зупинено автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , яким керував громадянин ОСОБА_5 з порушенням Правил дорожнього руху. В ході перевірки документів у водія, через бокове скло даного автомобіля було виявлено наявність у ньому мопеда марки «Альфа» без реєстраційних номерних знаків, на який документів водій не мав (а.к.п.178).

Цього ж дня, ОСОБА_5 надав письмовий дозвіл на тимчасове вилучення належного йому автомобіля марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , та двох мопедів марки «Альфа» та марки «Дельта», які знаходились у багажному відділенні даного автомобіля (а.к.п.179).

Протоколом огляду місця події від 11.11.2016 року зафіксовано факт вилучення зазначених транспортних засобів та поміщення їх на штраф-майданчик Любомльського ВП ГУНП у Волинській області до вирішення питання по суті (а.к.п.180).

Згідно постанови слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області від 12.11.2016 року: автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 ; мопед марки «Альфа», червоного кольору (номер рами НОМЕР_2 ); мопед марки «Дельта», синього кольору, р.н.з. НОМЕР_3 (номер рами НОМЕР_4 ) …. у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами з визначенням місця їх зберігання у Любомльському ВП ГУНП у Волинській області (а.к.п.197).

17.11.2016 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого вказаного відділу поліції ОСОБА_4 з клопотанням про повернення йому вилученого автомобіля та документів на нього, а також надання йому копій протоколів затримання та обшуку транспортного засобу і копії документу, на підставі якого було затримано автомобіль (а.к.п.200).

Постановою слідчого ОСОБА_4 від 19.11.2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 відмовлено з тих підстав, що зазначений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, у якому на даний час проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення походження наявних речей і транспортних засобів у ОСОБА_5 , причетності останнього до ряду вчинених незаконних заволодінь мопедами на території Любомльського району, в ході яких встановлено, що останній своїм автомобілем перевозив викрадені мопеди (а.к.п.201).

Аналіз встановлених у кримінальному провадженні фактів в розрізі норм КПК України приводить до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене, зокрема, рішення, дія чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
За змістом ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор мають право, зокрема, оглядати та вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Отже, в силу ч.7 ст.237 КПК України, вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти та розпоряджатись певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Статтею ст.169 КПК України регламентовано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, а ч.6 ст.173 КПК України передбачає, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, ні слідчий, ні прокурор, у визначені ч.5 ст.171 КПК України строки, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме, автомобіля марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , до слідчого судді не звертались.

За змістом ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166 (тимчасовий доступ до речей і документів), 170 - 174 (арешт майна) цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, тимчасовий доступ до вказаного транспортного засобу не надавався та арешт на нього не накладався, відтак підстав, передбачених ч.1 ст.100 КПК України, для заборони у поверненні даного майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, немає.
В оскаржуваній постанові слідчий зазначає, що автомобіль ОСОБА_5 був виданий добровільно.
Частиною 2 статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Однак, системний аналіз ст.100 КПК України з іншими положеннями КПК України, зокрема, ст.ст.16, 169, 171 КПК України, вказує на те, що добровільне надання речового доказу саме по собі не є абсолютною та безумовною підставою для утримання такого майна у сторони обвинувачення упродовж усього періоду досудового розслідування і не може бути повернуте його законному володільцю на першу його вимогу.

Жодна норма КПК України не містить категоричної вказівки неможливості повернення добровільно наданого майна, яке в подальшому визнано речовим доказом, його володільцю, за виключенням випадків, наведених у ч.1 ст.100 КПК України.

Крім цього, з пояснень сторони обвинувачення в судовому засіданні встановлено, що огляд зазначеного транспортного засобу проведено, а потреби у проведенні його експертного дослідження чи певних слідчих дій за участю даного автомобіля, немає.

Згідно ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст.1 Протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з наведеного, а також враховуючи те, що тимчасово вилучений автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , не є предметом, який вилучений з обігу, та на нього не накладено арешт, тому він підлягає поверненню його законному співвласнику - ОСОБА_5 разом з документами на нього.
Щодо вимоги ОСОБА_5 в частині зобов`язання службової особи надати йому копій документів, на підставі яких був незаконно затриманий і вилучений автомобіль, то розгляд даного питання, в силу ст.303 КПК України, не може бути предметом розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування кримінального провадження.

За викладених обставин, скарга підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000266, повернути тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», р.н.з. НОМЕР_1 , та документи на нього, його законному співвласнику - ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1