Провадження № 11-кп/792/268/16
Справа № 676/425/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002597 від 23 грудня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лівінці Кельменецького району Чернівецької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, неодружений, пенсіонер, не має судимостей;
визнаний винуватим:
- за ч.1 ст.286 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.
За вироком суду, близько 19-ї години 22 грудня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Subaru Forester», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В порушення вимог п.п. 2.9 (а), 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), відповідно до яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав швидкість, яка повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість, аж до зупинки, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Рухаючись по вул. Л. Українки м. Камянця-Подільського в напрямку з півдня на північ за перехрестям з вул. Гунською, він здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в межах дії дорожньої розмітки пішохідного переходу перетинали проїзну частину вул. Л. Українки зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, а ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просив вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через його м`якість та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Посилався на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Уважав, що суд безпідставно не призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, залишив поза увагою, що причиною ДТП стало керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а місцем пішохідний перехід, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про скасування вироку суду та ухвалення нового з призначенням обвинуваченому покарання у виді 3 400 грн. штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню.

Як установлено судом, близько 19-ї години 22 грудня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Subaru Forester», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В порушення вимог п.п.2.9 (а), 12.2, 18.1 ПДР, відповідно до яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав швидкість, яка повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість, аж до зупинки, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Рухаючись по вул. Л. Українки м. Камянця-Подільського в напрямку з півдня на північ за перехрестям з вул. Гунською він здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в межах дії дорожньої розмітки пішохідного переходу перетинали проїзну частину вул. Л. Українки зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок ДТП ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, а ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України, а також призначене судом за цією нормою закону України про кримінальну відповідальність основне покарання у виді штрафу в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Відповідно до ст.349 КПК України суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таке рішення суду відповідає вимогам закону. У зв`язку з цим фактичні обставини кримінального провадження не можуть бути предметом розгляду в апеляційному порядку.

Проте, апеляційний суд не позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, про що наголошується в апеляційній скарзі прокурора.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_7 основного покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.286 КК України, місцевий суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не має судимостей, позитивно характеризується, а також обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, з чим погоджується і колегія суддів.

Водночас санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч. 1 п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч.1, ч.2 ст.286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Суд зважив на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України обґрунтовано визнано обставиною, яка обтяжує покарання, однак фактично не врахував це при призначенні додаткового покарання і не навів обґрунтованих підстав для прийняття такого рішення.

На переконання колегії суддів, непризначення такого додаткового покарання, у цьому конкретному випадку, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

ОСОБА_7 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, допустив порушення ПДР на пішохідному переході. Зазначене порушення становить підвищену суспільну небезпеку, та само по собі передбачає відповідальність у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а в даному випадку ще й призвело до заподіяння двом особам,одна з яких є малолітньою, середньої тяжкості та легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Указані порушення закону відповідно до вимог ч.2 ст.409 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку суду.

З урахуванням усіх обставин кримінального провадження, даних про особу винного, серед яких і ті, про які йдеться в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, визначивши мінімальний строк даного покарання, передбачений законом України про кримінальну відповідальність, та скасування в цій частині вироку місцевого суду.

На думку колегії суддів, саме таке покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, оскільки воно ефективно сприятиме виправленню обвинуваченого і попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.407, 409, 414, 418, 420, 426 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2