Справа № 282/901/16
Провадження № 1-кп/282/102/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2016 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000156 від 13.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Інгулець Білозерського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-15.10.2010 року Любарським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт;

-05.01.2011 року Любарським районним судом за ч. 3 ст. 185 ст. 71 КК України до 4 років і 11 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-11.02.2013 року Любарським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Любарського районного суду від 05.01.2011 року до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-09.04.2015 року Любарським районним судом за ч. 2 ст. 185 ст. 71 КК України до 4 років і 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
13 травня 2016 року, близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля магазину, який належить ФОП ОСОБА_6 та розташований за адресою: село Перетік вулиця Центральна Любарського району Житомирської області де підійшов до відчиненого автомобіля марки «Mercedes-benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля входу до магазину та сів за кермо.

Не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, повернув ключ запалювання автомобіля, внаслідок чого вказаний автомобіль рушив уперед в напрямку вхідних дверей магазину з яких у цей час виходив ОСОБА_5 , який і зазнав наїзду, внаслідок чого він отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки, яке згідно висновку експерта відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ст. 128 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він 13.05.2016 року біля 11-00 години приїхав з ОСОБА_7 в с. Глезне Любарського району та зайшли в магазин взяли пиво і вино і вирішили їхати в с. Перетік. Однак останній послав його включити музику в автомобілі. Сівши в автомобіль він включив музику і якимось чином зачепив ключі у замку запалювання і автомобіль «цибнув», а в цей час з магазину виходив потерпілий і йому дверима прижало ногу. Потім викликали швидку та міліцію. Він вживав вино і був п`яний. В автомобіль заходив з боку водія і сів скраю. Йому відомо, що ключами запалювання двигуна можна завести автомобіль. Він усвідомлює, що не можна лізти до органів управління автомобіля і повинен був це передбачити, але не передбачив цього.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні пояснив, що 13.05.2016 року він стояв біля дверей магазину в с.Глезне, а ОСОБА_8 сів в автомобіль натиснув на «газ» і вдарив його в ногу. Автомобіль до цього не працював. Потім прийшли люди і допомагали його нести до лавки. Обвинувачений приходив до нього та відшкодовував завдану шкоду.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності дослідженні в судовому засіданні всі докази по справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ст. 128 КК України, необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає повторність та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, а також дані про особу обвинуваченого: який не одружений, не працюючий, по місцю проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, раніше неодноразово судимий та вчинив злочин під час іспитового строку в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує його покарання.

Згідно ч. 3 . ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що виходячи з положень кримінального закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Тому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в місцях обмеження волі і вважає необхідним призначити йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України в межах строку, передбаченого санкцією вказаної норми кримінального закону.

Оскільки інкриміноване за ст. 128 КК України ОСОБА_4 кримінальне правопорушення скоєне ним під час іспитового строку, призначеного Любарським районним судом Житомирської області згідно вироку від 09 квітня 2015 року, суд при вирішенні питання про призначення йому покарання за сукупністю вироків, вважає необхідним застосувати правила ч. 1 ст. 71 КК України, тобто невідбута частина покарання за попереднім вироком суду підлягає приєднанню частково до покарання, призначеного за новим вироком.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню становлять 791,64 грн.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк перебування під вартою згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 25 листопада 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення судово-технічної експертизи № 3/492 від 31.05.2016 року в сумі 791 (сімсот дев`яносто одна) гривня 64 (шістдесят чотири) копійки.

Речові докази по справі: автомобіль марки «Mercedes-benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , який повернутий під розписку на зберігання користувачу ОСОБА_9 , після набрання вироком суду законної сили повернути користувачу ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1