АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016,
за участі:

адвоката ? ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА
Від адвоката ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016, в якій він просить суд апеляційної інстанції поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016 та постановити нову ухвалу про скасування оскаржуваної постанови слідчого ОСОБА_7 .
Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016, у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_7 від 15.01.2016 про закриття кримінального провадження №0000617 від 22.01.2015 за ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України відмовлено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що адвокат ОСОБА_5 не наділений правом подачі скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, в обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що по-перше, копію оскаржуваної ухвали він отримав лише 22.09.2016, що підтверджується наявною в матеріалах провадження розпискою, а тому вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з поважних причин.
Щодо безпосередньо самих доводів апеляційної скарги, то в цілому вони зводяться до того, що слідчий суддя не перевіряючи законність оскаржуваної постанови слідчого по суті, дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_6 не є заявником у кримінальному провадженні і потерпілим не визнавався, а тому він, ОСОБА_5 , не наділений правом на оскарження рішення слідчого. В апеляційній скарзі адвокат стверджує, що законом не встановлено обов`язковість подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення виключно тією особою, якій завдано цим правопорушенням шкоду. При цьому апелянт посилається на те, що з моменту звернення адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 до правоохоронних органів 27.01.2015 про вчинення щодо останнього кримінального правопорушення, ОСОБА_6 фактично набув прав та обов`язків потерпілого, а тому на думку ОСОБА_5 , він діючи як представник ОСОБА_6 , мав право на оскарження постанови слідчого.
Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах поданої апеляції, колегія суддів керується наступним.

Першочергово судом з`ясовано питання вчасності подання адвокатом ОСОБА_5 апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016.
Так, відповідно до вимог ч.2 п.3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ч.3 ст.395 КПК України визначає, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Отже, зважаючи, що згідно журналу судового засідання та змісту оскаржуваної ухвали, в судовому засіданні від 07.09.2016 та при оголошенні повного тексту ухвали 12.09.2016, ані адвокат ОСОБА_5 , ані особа, інтереси якої він представляє ОСОБА_6 присутніми не були, при цьому, копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_5 отримав 22.09.2016, що підтверджується наявною в матеріалах судового провадження розпискою, при цьому згідно штампової відмітки УДП поштового зв`язку «Укрпошта», скарга на постанову слідчого до поштового відділення була подана 24.09.2016, тобто в межах строків, визначених КПК України для оскарження рішень органу досудового розслідування в порядку ст.303 КПК України, то питання щодо поновлення строків апеляційного оскарження при розгляді даної апеляційної скарги не вирішується.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги по суті, то колегія суддів виходить з такого.

Як слідує з матеріалів судового провадження, а саме вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову від 15.01.2016 про закриття кримінального провадження №0000617, в якій просив суд її скасувати, посилаючись на те, що слідчим ОСОБА_7 за наявності здобутих слідством доказів було встановлено факт підробки невстановленими слідством особами від імені власника квартири ОСОБА_6 довіреності та інших документів, внаслідок чого ОСОБА_9 діючи на підставі підробленої довіреності, продав цю квартиру. Натомість, як стверджує ОСОБА_10 , слідчий не вжив жодних заходів для виклику та допиту ОСОБА_6 , при цьому завідомо знав, що останній постійно проживає за межами України у США та мав у своєму розпорядженні документи із адресою проживання ОСОБА_6 і відомостями про засоби зв`язку з його представником адвокатом ОСОБА_8 . Також в скарзі адвокат зазначає, що зі зверненням про вчинення злочину звертався представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , виходив з того, що ОСОБА_6 не є заявником у кримінальному провадженні, потерпілим не визнавався, а тому адвокат ОСОБА_5 не має права на подачу скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, як представник потерпілого.
Однак, з таким висновком слідчого судді, суд апеляційної інстанції погодитись не може.
У відповідності до положень п.1 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо її подано особою, яка не має права подавати скаргу.

Натомість, в порушення зазначених вимог закону, слідчий суддя фактично не розглянувши даної скарги по суті, прийняв рішення, передбачене п.4 ч.2 ст.307 КПК України, івідмовив у її задоволенні, при цьому вказав, що адвокат ОСОБА_5 , який її подав, не наділений правом на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження, що є підставою для повернення такої скарги. Таким чином, судове рішення слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК України, адже його резолютивна частина суперечить мотивувальній.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про необхідність скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Доводи про скасування постанови слідчого передчасні, оскільки скаргу не переглянуто по суті.

Керуючись ст. 303, 304, 376, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016, якою у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_7 від 15.01.2016 про закриття кримінального провадження №0000617 відмовлено, ? скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_7 від 15.01.2016 про закриття кримінального провадження №0000617 від 22.01.2015 за ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України, направити на новий розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3