АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/3647/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1882/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина
ВИРОК
Іменем України
09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий, останній раз:

- 10.02.2015р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.321 КК України до штрафу в розмірі 1360грн.,

засуджений за ч.1 ст.164 КК України до 120(ста двадцяти) годин громадських робіт.

Крім того вказано, що вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 р. підлягає окремому виконанню.

Згідно вироку, Жовтневим районним судом м. Харкова 26.08.2008р. винесено рішення щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь його колишньої дружини, ОСОБА_9 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 2000р.н., у розмірі ? щомісяця від заробітної плати, починаючи з 08.07.2008р. до досягнення повноліття дитини. Надалі 22.11.2010р. Жовтневим районним судом м. Харкова видано ОСОБА_9 виконавчий лист №2-4002/08 про стягнення аліментів з ОСОБА_8 починаючи з 04.08.2004р. до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_8 у період з 08.07.2008р. по 01.04.2016р., умисно, з метою ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки, ОСОБА_10 , свідомо не здійснював їх виплати та участі у вихованні доньки не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу доньці не надавав, обмежуючи її в праві на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток. ОСОБА_8 , працюючи не офіційно в типографії «Нормальні ціни», отримував у період з серпня 2008р. по 01.01.2010р. регулярно та своєчасно заробітну плату. Однак, він у зазначений період, маючи дохід, діючи з метою ухилення від сплати аліментів по виконавчому листу колишній дружині на утримання неповнолітньої доньки, ігноруючи виниклі по наростаючій помісячні та річні заборгованості у зв`язку з несплатою аліментів, умисно приховував його та не сплачував встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. При цьому ОСОБА_8 у період з серпня 2008 р. по 01 квітня 2016 р. діючи з метою ухилення від сплати аліментів по виконавчому листу колишній дружині, на утримання неповнолітньої доньки, офіційно ніде не працевлаштовувався, на облік до центру зайнятості не став. ОСОБА_8 протягом 93 місяців злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки, що виразилось у тривалому, систематичному і наполегливому ухиленні від сплати своїх обов`язків, встановлених рішенням суду. В результаті діяння ОСОБА_8 заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття відповідно до розрахунку від 01.04.2016р. склав 61767грн. 13коп.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію просить вищезазначений вирок в частині призначення покарання скасувати у зв`язку з незастосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.71 КК України і ухвалити новий вирок, призначивши таке ж покарання, що й суд першої інстанції але із застосуванням зазначеної норми.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який залишив вирішення спору на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду (т.1 а.с.32-33) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого, що виразились у злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

Таким чином, відповідно до вищенаведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряє вирок лише в частині призначення обвинуваченому остаточного покарання.

З роз`яснень п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» випливає, що. за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно ст.71 КК України, призначення покарання за сукупністю вироків, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що районний суд зобов`язаний був послатись на положення ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, встановлено порушення кримінального процесуального законодавства передбаченого п.1 ч.1 ст.413 КПК України, що згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Звідси, апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення остаточного покарання скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2016р. відносно ОСОБА_8 в частині призначення остаточного покарання скасувати та ухвалити новий.

Вважати ОСОБА_8 засудженого за ч.1 ст.164 КК України до 120(ста двадцяти) годин громадських робіт.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання 120(ста двадцять) годин громадських робіт зі сплатою штрафу у розмірі 1360(одна тисяча триста шістдесят) грн., який відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

В решті той же вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді