Справа №467/1500/13-к 16.03.2016
Провадження №11-кп/784/80/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: відмова у задоволенні Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
заяви про перегляд вироку за
нововиявленими обставинами
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000241 за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

законний представник - ОСОБА_6

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Законний представник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року, в якій просить ухвалу суду скасувати. Скасувати вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_7 , закрити провадження по справі в частині обвинувачення за ч.4 ст.289, ч.1 ст.185 КК України.

Також просить повторно дослідити наявні в справі докази та залучити до матеріалів провадження клопотання, котрі не було залучено в Арбузинському районному суді.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду у задоволенні заяви законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами, відмовлено.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі законний представник зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та неповною.

Також зазначає, про незгоду з рішенням суду про те, що ця справа не відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, тому, що в ст.3 КПК України, законодавець вказав не повний перелік осіб, які являються близькими родичами. Зазначає, що іі син ОСОБА_7 доводиться потерпілому ще й внуком. Тому, на її думку, у суду було достатньо підстав для закриття кримінального провадження.

Крім того вказує, що під час судового засідання 09.12.2015 року, через недобре ставлення до неї судом, не надала кілька підготовлених клопотань по справі, які доповняли її заяву та вимоги.

В обґрунтування наявності нововиявлених обставин, апелянт посилається на те, що вона тільки у 2015 року дізналася, що є поняття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення і що ч.2 ст.289 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Вважає, що доводи заявниці є необґрунтованими, так як відповідно до вимог ст.3 КПК України, дядько та племінник не є близькими родичами, а тому у даному випадку кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України, не може вважатися кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення та не підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Також зазначає, що не може вважатися новими обставинами незнання ОСОБА_6 про існування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. А обставини, на які вона посилається, не є обставинами, які дають підставу для перегляду судових рішень, відповідно до вимог ст.462 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
У листопаді 2015 року, законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подала до суду заяву про перегляд вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 12 жовтня 2015 року, ознайомившись з КПК України, дізналась, що є поняття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, і що ч.2 ст.289 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, якщо цей злочин вчинено чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого. Дружина потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 є рідною сестрою її чоловіка ОСОБА_13 , в зв`язку з чим її син ОСОБА_7 доводиться їм рідним племінником. Також зазначила, що у суді потерпілий ОСОБА_11 заявляв, що не бажає, щоб ОСОБА_7 позбавили волі, а тільки бажає отримати грошові кошти на ремонт автомобіля. Просила відкрити кримінальне провадження, скасувати вироку у частині обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд послався на те, що дядько та племінник, з урахуванням вимог ст.3 КПК України, не є близькими родичами, а тому у даному випадку кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України, не може вважатися кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і не підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Також зазначив, що не може вважатися новими обставинами незнання ОСОБА_6 про існування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; законного представника ОСОБА_6 , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу; захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які послались на розсуд суду; прокурора, який вважав, що апеляційна скарга законного представника не підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством чітко передбачено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, які визначені в ст.459 КПК України.

Суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про те, що доводи ОСОБА_6 щодо неправильності зазначених у вироку суду показань потерпілого ОСОБА_11 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , не прийняття до уваги побажань потерпілого не позбавляти ОСОБА_7 волі, не врахування судом, як пом`якшуючі обставини добровільної заяви обвинуваченого про вчинення злочину, намагання добровільно відшкодувати завдану злочином шкоду, не можуть визначатися, як наявність нових обставин, адже ці обставини були відомі законному представнику ОСОБА_6 при постановленні вироку.

Суд вірно зазначив, що заявник такими доводами насамперед вказує на те, що вона не погоджується з ухваленим вироком суду, а не доводить про виникнення нових обставин.

Незнання ОСОБА_6 про існування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, також не може вважатися новими обставинами.

Що стосується тверджень апелянта про те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 засудженого за ч.2 ст.289 КК України, відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, то вони є невірними.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, відповідно до ч.3 ст.477 КПК України, є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.289 КК України, якщо воно вчинено чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

У суді першої інстанції, ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_11 зазначили, що дружина потерпілого ОСОБА_12 є рідною сестрою батька засудженого ОСОБА_7 , тому останній доводиться потерпілому племінником.

Суд першої інстанції, пославшись на ст.3 КПК України, в якій визначено вичерпний перелік осіб, які є близькими родичами та членами сім`ї, вірно вказав, що дядько та племінник не є близькими родичами, а тому у даному випадку кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України, не може вважатися кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і не підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , просить долучити до матеріалів кримінального провадження клопотання, адресовані Арбузинському районному суду від 09.12.2015 року, про закриття кримінального провадження, та про закриття кримінального провадження у зв`язку з дієвим каяттям.

Вказані клопотання не розглядалися судом першої інстанції, та не мають відношення до розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 459, 466, 467 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4