Справа № 697/2244/16-к
№ пров. 1-кп/697/173/2016

Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.11.2016 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, пенсіонерки, вдови, раніше не судимої,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в липні 2009 року, перебуваючи в с. Степанці, Канівського р-ну Черкаської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, використовуючи довірливі відносини, засновані на дружніх стосунках із ОСОБА_5 , придбала у неї дві корови на загальну суму 14000 грн., запевнивши останню, що розрахується з нею після того, як продасть корів. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 продала вказані корови та виплатила потерпілій ОСОБА_5 гроші в сумі 5000 грн. повідомивши їй, що решту коштів віддасть пізніше, хоча в дійсності таких намірів не мала, уведена в оману ОСОБА_5 на пропозицію ОСОБА_4 погодилась, проте грошові кошти до цього часу не отримала. Таким чином ОСОБА_4 незаконно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 9 000 грн., чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та суду пояснила , що вона придбала у ОСОБА_5 дві корови на загальну суму 14000 грн., запевнивши останню, що розрахується з нею після того, як продасть корів. Продавши вказані корови, виплатила ОСОБА_5 гроші в сумі 5 000 грн. повідомивши їй, що решту коштів віддасть пізніше, хоча в дійсності таких намірів не мала і гроші в сумі 9 000 грн не віддала. В скоєному щиро кається, вину визнає, просить суворо не карати.

Суд вважає можливим, відповідно до положень ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин,які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачені та потерпілі, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, пенсіонерка.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що вона є пенсіонеркою .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд, вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді штрафу .

У відповідність ст. 85 КК України на підставі Закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання;

Частини 1 та 2 ст. 86 КК України передбачають, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб; законом про амністію особи, які вчинили злочин, можуть бути повністю або частково звільнені від кримінальної відповідальності чи від покарання.

На підставі ч.1 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили;

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Пунктом «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Обставини, передбачені ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 судом не встановлені.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до неї п. «ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки вона на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Суд, розглянувши дане клопотання, заслухавши думку прокурора, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання згідно п. «ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу їй необхідно обрати міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України, суд постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Визначаючи розмір матеріальної та моральної шкоди суд виходить з вимог ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, де зазначено, що майнова та моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди у загальній сумі 14 000 грн. підлягає до повного задоволення.

Керуючись п. «ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, ст.ст. 349, 366-368, 370, 373-374, 395 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі пункту «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоди у загальній сумі 14 000 грн.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий / підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/2244/16-к

Головуючий ОСОБА_1