Провадження №1-кс/554/2580/2016

УХВАЛА
Іменем України
28 березня 2016 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо відмови в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій в порядку ст.303 КПК України,-
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу, просив її задовольнити повністю.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вимог, оскільки скарга є безпідставною.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, пояснив, що заява була прийнята прокурором Жиліним, підстав для його допиту у якості свідка немає, в заяві є всі реквізити, дата внесення в ЄРДР; захист може іншим шляхом вирішити питання допустимості цієї заяви.
Вислухавши заявника, слідчого, прокурора, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту,потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання .Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова,копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин -надсилається їй.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги, в задоволенні вимог слід відмовити.
Стороні захисту надана постанова про часткову відмову в задоволенні клопотання сторони захисту від 26.02.2016 року слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , в якій зазначено, що допит в якості свідка прокурора прокуратури Полтавської області не є обставиною, яка у відповідності до ст.91 КПК України підлягає доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим та прокурором було переконливо доведено відсутність необхідності в проведенні зазначених в клопотанні адвоката ОСОБА_3 слідчих дій.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За таких обставин слідчий суддя, не встановивши порушень прав та законних інтересів сторони захисту під час розгляду ініційованого нею питання, зважаючи на те, що подане 24.02.2016 року клопотання розглянуто слідчим СУ ГУНП в Потавській області, про що заявника повідомлено у встановлений законом спосіб, не вбачає правових підстав для зобов`язання повторно розглянути клопотання, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо відмови в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1