У Х В А Л А

06 жовтня 2016 року Рівненський міський суд
в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває на праві власності матері підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення відшкодування шкоди на суму 1 000 000 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , із забороною розпоряджатися вказаним майном.
В обґрунтування клопотання вказував, що 17.06.2016 року, в період часу з 20 год. 30 хв. до 21 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту із цивільною дружиною ОСОБА_7 , на побутовому ґрунті, який виник під час розпиття спиртних напоїв, умисно наніс останній не менше 7 ударів по голові, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому правої тім`яної кістки з поширенням через праву скроневу кістку на основу черепа, крововиливами під мозкові оболонки та в речовину головного мозку, котра ускладнилась набряком-набуханням та стисненням останнього, які відповідно до висновку судово -медичного експерта №333 від 01.08.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких остання померла на місці вчинення злочину.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
31.08.2016 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 підтверджується сукупністю зібраних доказів по справі.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Потерпілими у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , яка являється донькою померлої ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , матір померлої ОСОБА_7 .
02.09.2016 року від потерпілої ОСОБА_8 надійшла позовна заява, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_6 на її користь 500 000 грн. в якості компенсації за заподіяну їй шкоду завдану кримінальним правопорушенням.
02.09.2016 року від потерпілої ОСОБА_9 надійшла позовна заява, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_6 на її користь 500 000 грн. в якості компенсації за заподіяну їй шкоду завдану кримінальним правопорушенням.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №67870781 від 12.09.2016 року у власності підозрюваного ОСОБА_6 в період часу з 02.06.2016 року до 05.09.2016 року була квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 34,1 кв.м., однак 05.09.2016 року на підставі договору дарування дана квартира була продана ОСОБА_6 його матері ОСОБА_5 .
Тому з метою відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебувала у власності ОСОБА_6 до моменту повідомлення про підозру.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, вказаних у ньому та просив його задовольнити.
Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається у відсутності підозрюваного ОСОБА_6 з метою забезпечення арешту майна.
Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши слідчого, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 16220063 від 05 вересня 2016 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 .
Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Оскільки у кримінальному провадженні потерпілими заявлено цивільні позови, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити частково в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, належне підозрюваному ОСОБА_6 .
В іншій частині клопотання слідчого безпідставне.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173,395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_6 із забороною розпоряджатися вказаним майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до апеляційного суду Рівненської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1