Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/624/16-к
Номер провадження: 1-кп/511/110/16
20 вересня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_9 ,
1) 30.09.1991 року Єланецьким районним судом Миколаївської області, за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 31.07.1992 року умовно-достроково на строк 1 рік 11 місяців 20 днів;
2) 15.06.1993 року Єланецьким районним судом Миколаївської області, за ч. 3 ст. 81, ст. 42, 43 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
3) 06.08.1993 року Первомайським районним судом Миколаївської області, за ч. 3 ст. 81, ч.3 42 КК України до 5 років позбавлення з конфіскацією майна;
4) 19.08.1998 року Первомайським районним судом Миколаївської області, за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч.2 ст.140, ст. 17, ч. 3 ст. 71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
5) 28.02.2008 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 199 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2550 гривень;
6) 20.02.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, за ч. 5 ст. 185, ч. ч. 3, 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна
в вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України,
1) 20.02.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 5 ст. 185, ч. ч. 3, 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
в вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України,
1) 20.02.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
в вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 01.12.2012 року о 18 год 00 хв з метою відкритого заволодіння чужим майном, взявши з собою знаряддя злочину - обріз мисливської рушниці, дерев`яну биту, металеву монтировку, виготовивши маски зі спортивних шапок, на автомобілі «ГАЗ-2705» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 прибули до охоронюваної території тракторної бригади СПД « ОСОБА_11 », розташованої в смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області. Реалізуючи свій злочинний намір щодо незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 взяв з собою обріз мисливської рушниці та металеву монтировку, ОСОБА_7 взяв дерев`яну биту, та одягнувши на голову маски (шапки з прорізями для очей) ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перелізли через огорожу і таким чином незаконно проникли на територію тракторної бригади, а ОСОБА_6 залишився чекати біля огорожі та спостерігав за обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки, під час вчинення злочину, попередити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про небезпеку. Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території тракторної бригади, з метою вчинення розбійного нападу проникли до приміщення сторожки, де знаходився охоронець ОСОБА_12 і з метою забезпечення вільного доступу до охоронюваного майна напали на нього. При цьому ОСОБА_7 наніс ОСОБА_12 декілька ударів битою по голові та тулубу і після цього разом з ОСОБА_8 вони зв`язали ОСОБА_12 липкою стрічкою руки та ширмою ноги і ОСОБА_8 пригрозив йому застосуванням зброї, продемонструвавши обріз мисливської рушниці, якщо останній буде чинити опір, тобто погрожував потерпілому застосуванням насильства, небезпечного для його життя чи здоров`я.
Допитаний в режимі відеоконференцзв`язку обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинені злочину визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що 01.12.2012 року він запропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинити напад на тракторну бригаду біля смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області, на що останні погодились. Він взяв з собою обріз мисливської рушниці та монтировку, у ОСОБА_7 була дерев`яна біта. Біля 23 год на його автомобілі «ГАЗ-2705», під його керуванням вони поїхали до тракторної бригади. Прибувши до місця злочину, сховали машину в лісопосадці, ОСОБА_6 залишився біля автомобіля наглядати за обстановкою та при необхідності повідомити їх про безпеку. Він натягнув на обличчя виготовлену маску, взяв обріз та монтировку, а ОСОБА_7 взяв біту, після чого перелізли через паркан, дібрались до сторожки, де відпочивав охоронець. Увірвавшись до сторожки, ОСОБА_7 ударив останнього декілька раз бітою, після чого, долаючи спротив, зв`язали охоронцю ноги та руки, щоб останній не перешкоджав їм у вчиненні злочину і він обрізом мисливської рушниці пригрозив потерпілому застосуванням відносно нього зброї, якщо він вчинить будь-які дії по їх викриттю. Залишивши охоронця зв`язаним, пішли до складів, за допомогою монтировки зірвали навісні замки на сховищах та проникли до них. Після чого підігнали машину до приміщень, на територію зайшов ОСОБА_6 і вони втрьох винесли зі складів наявні там запчастини та метал, погрузили до машини. З місця злочину поїхали до м. Первомайськ Миколаївської області, де здали метал та запчастини в пункт прийому металу. Отримані за метал гроші поділили між собою.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені злочину визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що ОСОБА_8 запропонував здійснити крадіжку запчастин та металу з тракторної бригади біля смт. Миколаївка, на що він та ОСОБА_6 погодились. 01.12.2012 року він взяв з собою биту, ОСОБА_8 обріз мисливської рушниці та монтировку. Всі разом поїхали до смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області до території тракторної бригади. В лісосмузі почекали поки стемніє, після чого залишили ОСОБА_6 наглядати за обстановкою навколо, а він разом з ОСОБА_8 перелізли через паркан і направились до сторожки, де знаходився охоронець. Увірвавшись до приміщення сторожки, він бітою наніс декілька ударів охоронцю, а потім вони зв`язали йому руки та ноги. Потім за допомогою монтировки позривали замки з сараїв, підігнали машину та в неї загрузили запчастини. Все вивезли в м. Первомайськ та здали на металолом, гроші поділили між собою.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинені злочину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, та покази інших обвинувачених. Пояснив, що 01.12.2012 року він з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в вечірній час, домовившись між собою, щодо вчинення злочину, поїхали на автомобілі ОСОБА_8 до території тракторної бригади смт. Миколаївка. Посиділи в посадці поки стемніло, а потім він залишився біля машини наглядати за обстановкою, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перелізли через огорожу на територію бригади. Через деякий час вони повернулись до нього і на автомобілі заїхали всі разом через ворота на територію тракторної бригади до складів. Втрьох погрузили зі складів метал в машину та поїхали до м. Первомайськ, де здали його в пункт прийому металолому за гроші.
Потерпілі ОСОБА_12 та представник потерпілого СПД « ОСОБА_11 » ОСОБА_14 були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, однак в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність, при цьому представник ОСОБА_14 просив розглянути справу без їх часті та задовольнити заявлений по справі цивільний позов.
Також вина обвинувачених та їх причетність до злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні та оголошеними письмовими доказами:
- заявою ОСОБА_15 до Миколаївського РВ ГУМВС України в Одеській області, про вчинення нападу на СПД « ОСОБА_11 » від 02.12.2012 року (а.с.146); - постановою про приєднання речових доказів по справі від 03.12.2012 року (а.с.202); - довідкою СПД « ОСОБА_11 » щодо вартості викраденого майна (а.с.204)
Відповідно до визначеного обсягу досліджених доказів по справі, встановленого ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням показань обвинувачених, згоди учасників судового провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд впевнився в правильності розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів в добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні вище зазначеного злочину, а їх дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за розбій (ч.3 ст.142 КК України 1960 року) вироком Первомайського районного суду Миколаївської області від 19.08.1998 року і судимість за вказаний злочин на даний час непогашена. Крім цього, згідно вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2014 року до вчинення даного злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в групі вчинили ряд розбійних нападів, а тому в їх діях вбачається наявність ще однієї кваліфікуючої ознаки, передбаченої ст.187 КК України, як вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій.
Однак згідно обвинувального акту дії обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України без вказаної кваліфікуючої ознаки.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Тому суд, кваліфікуючи дії обвинувачених за вчинений ними злочин за кваліфікуючою ознакою вчинення розбійного нападу особою, яка раніше вчинила розбій, вийде за межі пред`явленого обвинувачення, що є неприпустимим.
При призначенні покарання обвинуваченим, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття.
Вчинений обвинуваченими злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, мають задовільні характеристики по місцю проживання. ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, має непогашену судимість, однак на шлях виправлення не став і продовжив злочинну діяльність.
Враховуючи дані обставини, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 належить призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.187 ч.3 КК України з його відбуттям виключно в умовах ізоляції від суспільства, так як лише у такий спосіб можливо їх виховання та виправлення, з поміщенням їх для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи і з застосуванням додаткового виду покарання у виді конфіскації майна.
Також при призначенні покарання суд враховує, що злочин, за якими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 обвинувачуються по ч.3 ст.187 КК України вони вчинили до винесення вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2014 року, яким: ОСОБА_8 засуджений за ч.5 ст.185, ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю; ОСОБА_7 за ч.5 ст.185, ч.3,4 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю; ОСОБА_6 за ч.5 ст.185, ч.4 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.
Тому обвинуваченим належить призначити остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів по даному вироку та вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2014 року та при цьому суд вважає за можливе застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
По даній справі СПД « ОСОБА_11 » заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином в розмірі 101795 грн (а.с.27)
Позов мотивований тим, що 01.12.2012 року в результаті розбійного нападу на належну СПД « ОСОБА_11 » тракторну бригаду вказані особи незаконно заволоділи майном СПД на вказану суму, що підтверджується матеріалами справи та обвинувальним актом.
Відповідачі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 позов визнали повністю, а тому з них належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди, в солідарному порядку 101795 грн.
Речові докази на а.с.202 - 5 металевих замків після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_15 , кусок скотча, ганчірку з двома вузлами та ганчірку з одним вузлом, після набрання вироком законної сили знищити.
В ході розгляду даного кримінального провадження відносно обвинувачених запобіжний захід не обирався, на час розгляду справи в суді всі вони відбувають покарання в місцях позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 20.02.2014 року. Тому суд вважає, що термін відбування покарання за даним вироком обвинуваченим належить відраховувати з дати їх затримання, вказаної в вироку Ленінського районного суду м.Кіровограда, тобто - з 15 лютого 2013 року.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна, що є його власністю.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2014 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня його затримання з 15 лютого 2013 року.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2014 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня його затримання, а саме з 15 лютого 2013 року.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2014 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його затримання, а саме з 15 лютого 2013 року.
Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_11 (ІПН НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином - 101795 грн.
Речові докази на а.с.202 - 5 металевих замків після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_15 , кусок скотча, ганчірку з двома вузлами та ганчірку з одним вузлом, після набрання вироком законної сили знищити.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3