АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю:
прокурора - ОСОБА_4
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
засуджених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 - кожного - за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 309 КК України за апеляціями захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_14 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року відмовлено. Касаційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року визнано такими, що не підлягають розгляду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотань, обґрунтував своє рішення тим, що захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пропустили передбачений ст. 386 КПК України в редакції 1960 року строк на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року, оскільки не усунули недоліки касаційних скарг відповідно до вимог постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, належних поважних причин пропуску цього строку в судовому засіданні не навели.

Не погоджуючись з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.

В апеляції захисник ОСОБА_7 , просить відновити строк на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року, визнати касаційну скаргу від 5 травня 2016 року такою, що підлягає розгляду, обґрунтовуючи вимоги тим, що касаційна скарга першопочатково була подана у строк - 6 грудня 2015 року. Постановою ВССУ від 23 грудня 2015 року, яку він отримав 8 січня 2016 року, відмовлено у витребування кримінальної справи та зазначено про недоліки касаційної скарги, з вказівкою про строк, протягом якого можна подати повторно касаційну скаргу. Усунувши недоліки, повторно подано касаційну скаргу 6 лютого 2016 року. 6 квітня 2016 року він отримав копію постанови ВССУ від 14 березня 2016 року, якою знову відмовлено у витребуванні кримінальної справи та зазначено про невідповідність скарги вимогам закону, із зазначенням строку, протягом якого можна подати повторно касаційну скаргу. 5 травня 2016 року він подав касаційну скаргу до ВССУ, яка постановою ВССУ від 10 червня 2016 року визнана такою, що не підлягає розгляду, з посиланням у постанові на те, що касаційна скарга подана 13 травня 2016 року, тобто з пропуском встановленого кримінально-процесуальним законом трьохмісячного строку. Зазначена постанову він отримав 29 червня 2016 року. Посилаючись на ч.5 ст.89 КПК України в редакції 1960 року апелянт вважає строк не пропущено, так як додані документи засвідчують, що касаційна скарга задана на пошту 5 травня 2016 року.
З огляду на те, що строк пропущений з поважних причин, просить його поновити.

В апеляції захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись з постановою суду, просить постанову скасувати, як таку, що винесена з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду викладених у постанові фактичним обставинам справи, та винести нову постанову, якою задовольнити клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року, посилаючись на те, що сторона, яка пропустила передбачений строк на оскарження, має право клопотати перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, про відновлення пропущеного строку.
Як зазначає захисник в апеляції, 6 листопада 2015 року постановлена ухвала Апеляційного суду м. Києва, якою вирок щодо ОСОБА_14 та інших, залишений без зміни. 6 грудня 2015 року, тобто, в межах строку, передбаченого законом, ним подана касаційна скарга до ВССУ. Постановою ВССУ від 23 грудня 2015 року, яка ним отримана 8 січня 2016 року, відмовлено у витребуванні кримінальної справи через невідповідність касаційної скарги вимогам КПК України. В межах встановленого законом строку ним усунуті недоліки, та 8 лютого 2016 року подано скаргу повторно. Постановою ВССУ від 14 березня 2016 року йому повторно відмовлено у витребуванні справи з іншою мотивацією, ніж у попередній постанові. Зазначену постанову він отримав 7 квітня 2016 року, тобто, вже поза межами строку на касаційне оскарження. Усунувши недоліки, зазначені в постанові ВССУ, ним було подано касаційну скаргу, проте, постановою ВССУ від 26 липня 2016 року, яку він отримав 9 серпня 2016 року, йому повернуто скаргу у зв`язку з пропуском строку на касаційне оскарження і не вирішення питання про його відновлення у встановленому законом порядку. 17 серпня 2016 року він подав до суду першої інстанції клопотання про відновлення строку, проте районний суд, на його думку, безпідставно відмовив у відновленні строку, посилаючись на відсутність поважності причин пропуску зазначеного строку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, засуджених, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, посилаючись на відсутність поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постановлених у справі рішень, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 383 КПК України (1960 року) у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки і постанови апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку, а також, згідно з ч. 2 ст. 383 КПК України (1960 року) у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, …. ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків,… крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 386 КПК України касаційні скарги на судові рішення, зазначені у частині другій статті 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року засуджені:

ОСОБА_8 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.302 та ч.3 ст.303 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.302 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

- за ч.3 ст.303 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_8 призначено у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 кожна - за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 302 та ч. 3 ст.303 КК України, та призначено покарання :

- за ч.2 ст.302 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

- за ч.3 ст.303 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 кожній - призначено у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 кожна - звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

ОСОБА_14 , ОСОБА_11 кожний - за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 302 та ч. 3 ст.303 КК України, та призначено покарання кожному :

- за ч.2 ст.302 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

- за ч.3 ст.303 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_14 , ОСОБА_11 кожному - призначено у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_14 , ОСОБА_11 кожний - звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

ОСОБА_12 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 302 та ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання :

- за ч.2 ст.302 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

- за ч.3 ст.303 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч.2 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_12 призначено у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України (ас. 1-36 т. 8).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_14 та інших залишений без змін (ас. 145-161 т.8).

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно до положень ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) у разі подачі касаційної скарги з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду. Цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
Відповідно з ч. 4, 5 ст. 353 КПК України (1960 року) за результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Постанова судді чи ухвала суду, винесена відповідно до частини першої чи частини четвертої цієї статті, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, який має право своєю ухвалою відновити пропущений строк, визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду, і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 6 грудня 2015 року захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 подали касаційні скарги. Проте, постановами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року захисникам відмовлено у витребуванні кримінальної справи, а також зазначено, що доводи, викладені у скаргах, не відповідають вимогам ст.. 398 КПК України (1960 року) (ас. 3-9, 20-22).

В подальшому, з наявних у справі матеріалів вбачається, що захисниками 6 лютого 2016 року повторно надсилалися касаційній скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Постановами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року захисникам відмовлено у витребуванні кримінальної справи, а також зазначено про наявні у скаргах недоліки з посиланням на те, що справа може бути витребувана при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові недоліків в межах строку, визначеного ст.. 386 КПК України.

5 травня 2016 року захисник ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_5 , на виконання умов постанов ВССУ від 14 березня 2016 року, надіслали касаційні скарги, які постановами ВССУ відповідно від 26 липня 2016 року та 10 червня 2016 року у зв`язку з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень та відсутності клопотання про його відновлення визнані такими, що не підлягають розгляду.

11 липня 2016 року захисник ОСОБА_7 подав до суду першої інстанції клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у справі (ас. 1-2 т.9), яке постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року залишено без руху, з наданням строку на усунення недоліків, які полягають у тому, що до клопотання не надано касаційну скаргу (ас. 13 т.9).

25 липня 2016 року захисником ОСОБА_7 на виконання вимог постанови суду першої інстанції від 13 липня 2016 року подана касаційна скарга.

23 серпня 2016 року захисником ОСОБА_5 до Дарницького районного суду м. Києва подане клопотання про поновлення строку а касаційне оскарження судових рішень у справі (ас. 17-28 т.9), яке постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року залишено без руху, з наданням строку на усунення недоліків, які полягають у тому, що до клопотання не надано касаційну скаргу (ас. 29 т.9).

12 серпня 2016 року захисником ОСОБА_5 на виконання вимог постанови суду першої інстанції від 30 серпня 2016 року подана касаційна скарга.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження судових рішень у справі пропущений з поважних причин,та, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя для захисту прав та законних інтересів засудженого ОСОБА_14 , вважає необхідним поновити захисникам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_14 строк на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2015 року, і визнати касаційні скарги такими, що підлягають розгляду.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 року), п. 15 розділу Х1 Перехідних положень КПК України, колегія судів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_14 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року, якою захисникам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року, а касаційні скарги визнані такими, що не підлягають розгляду, скасувати.

Клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_14 задовольнити.

Поновити захисникам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_14 строк на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року, касаційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_14 визнати такими, що підлягають розгляду.

Кримінальну справу щодо засудженого ОСОБА_14 та інших направити до Дарницького районного суду м. Києва для виконання вимог ст.. 389, 351 КПК України (1960 року).

________________________ _________________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3