Справа № 574/217/16-к
1-кп/574/29/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь матеріали кримінального провадження, внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 01.02.2016 року по обвинуваченню - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з освітою неповною середньою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1.05.11.2015 року Буринським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст.75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

2.05.02.2016 року Буринським районним судом Сумської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1700 грн., судимості не зняті та не погашені -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 на початку липня 2015 року, перебуваючи в приміщенні електронно-читального залу, що знаходиться на другому поверсі будівлі Буринського будинку культури в м. Буринь по вул. Першотравнева, діючи повторно з метою незаконного заволодіння чужим майном, використовуючи наявну там комп`ютерну техніку, зайшов на інтернет-сайт «ОLХ», та зареєструвавшись на сайті, помістив неправдиву інформацію про продаж ним мобільного телефону марки «іРhопе-5S» за ціною 3500 грн., де вказав свій контактний номер мобільного телефону та ім`я - « ОСОБА_5 ». 05.07.2015 року на вказаний номер ОСОБА_4 зателефонував мешканець АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 .. В розмові з ним, ОСОБА_4 підтвердив не правдиві відомості про продаж телефону та зазначив, що йому необхідний задаток за телефон. ОСОБА_6 запропонував зробити передоплату у розмірі 500 грн., на що ОСОБА_4 погодився. Після розмови, о 17 год. 06 хв., ОСОБА_6 через термінал «Приват Банку», який розташований в м. Іллічівськ, Одеської області, вул. Леніна, 35/1, у торгівельному центрі Таврія-В, здійснив перерахування обумовленої суми грошових коштів в сумі 500 грн, на картку ПАТ КБ «Приват Банку» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_7 та на той момент перебувала у користуванні ОСОБА_4 . Після отримання коштів у сумі 500 грн. 48 коп. (комісія за перерахунок коштів склала 2 грн. 52 коп.), мобільний телефон ОСОБА_8 . ОСОБА_4 не відправив, на телефонні дзвінки не відповідав та гроші не повернув.

Отриманими від ОСОБА_8 грошовими коштами, ОСОБА_4 у подальшому розпорядився на власний розсуд, знявши їх 05.07.2015 року за допомогою банкомату, розташованого в м. Буринь, а мобільний телефон ОСОБА_8 не відправив, чим заподіяв останньому матеріальні збитки на суму 503 грн.(з урахуванням комісії за переказ коштів).

Крім того, 06.07.2015 року на вказаний в оголошенні номер також зателефонувала мешканка АДРЕСА_3 ОСОБА_9 .. На телефонний дзвінок ОСОБА_10 не відповів, а натомість вислав ОСОБА_9 смс-повідомлення, в якому підтвердив не правдиві відомості про продаж мобільного телефону та вказав, що йому необхідно задаток за телефон. Також у вказаному смс-повідомленні зазначив номер карти «ПриватБанку». ОСОБА_9 погодилася на пропозицію ОСОБА_4 та цього ж дня о 09 год. 40 хв. через термінал «ПриватБанку», який розташований в м. Гадяч Полтавської області, по вул. 50 років Жовтня, 11 в приміщенні магазину «Горизонт», здійснила перерахування грошових коштів в сумі 200 грн., як задаток за телефон, на картку ПАТ КБ «Приват Банку» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , що на той час перебувала у користуванні ОСОБА_4 . Після отримання коштів в сумі 197 грн. 01 коп. (з урахуванням комісії), мобільний телефон ОСОБА_4 не відправив.

Отриманими від ОСОБА_9 внаслідок перерахунку грошовими коштами,

ОСОБА_4 у подальшому розпорядився на власний розсуд, знявши їх 06.07.2015 року за допомогою банкомату, розташованого в м. Буринь, вул. Першотравнева, 5, а мобільний телефон ОСОБА_9 не відправив, чим заподіяв останній матеріальні збитки на суму 200 грн.(з урахуванням комісії за переказ коштів)

Діючи повторно, у липні 2015 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні електронно- читального залу, що знаходиться на другому поверсі будівлі Буринського будинку' культури в м. Буринь, по вул. Першотравнева, з метою незаконного заволодіння чужим майном, використовуючи наявну там комп`ютерну техніку, зайшов на інтернет-сайт «ОLХ», та зареєструвавшись на сайті, помістив неправдиву інформацію про продаж ним гумового човну «Барк 310» за 2300 грн., вказав свій контактний номер мобільного телефону НОМЕР_2 та ім`я « ОСОБА_5 ». 15.07.2016 року на мобільний телефон ОСОБА_4 з наміром придбання вказаного човна зателефонував мешканець АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 .. В розмові з ним, ОСОБА_4 підтвердив не правдиві відомості про продаж човна та вказав, що для купівлі човна йому необхідно зробити передоплату. ОСОБА_11 запропонував повністю оплатити ціну човна. ОСОБА_10 погодився на це та повідомив ОСОБА_11 , що зробить знижку в розмірі 200 грн. Після розмови ОСОБА_11 через термінал «Приват Банку», який розташований в приміщенні зазначеного банку в смт. Солоніцівка Дергачівського району Харківської обл., здійснив перерахування обумовленої суми грошових коштів в розмірі 2 100 грн. на належну ОСОБА_4 картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , відомості про яку йому надав ОСОБА_4 в ході телефонної розмови. Після отримання коштів в сумі 2 096 грн. ( з урахуванням комісії за переказ коштів ), ОСОБА_4 човен не відправив.

Отриманими від ОСОБА_11 внаслідок перерахунку грошовими коштами, ОСОБА_4 у подальшому розпорядився на власний розсуд, знявши їх 15.07.2015 року за допомогою банкомату, розташованого в м. Буринь, вул. Першотравнева, 8, а човен ОСОБА_11 не відправив, чим заподіяв останньому матеріальні збитки на суму 2100 грн.(з урахуванням комісії за переказ коштів).

Крім того, 15.07.2016 року на мобільний телефон ОСОБА_4 з наміром придбання вказаного човна також зателефонував мешканець АДРЕСА_5 , ОСОБА_12 .. В розмові з ним ОСОБА_4 підтвердив не правдиві відомості про продаж човна та вказав, що йому необхідний задаток за човен. Вони домовилися про передоплату у розмірі 200 грн., яку необхідно було перерахувати на картку «ПриватБанку» номер якої ОСОБА_4 прислав ОСОБА_12 у смс-повідомленні. Після розмови ОСОБА_12 через термінал «Приват Банку», який знаходиться у приміщенні зазначеного банку в м. Заліщики, вул. Маковея, 47 здійснив перерахування обумовленої суми грошових коштів в розмірі 200 грн. на картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить та на той час перебувала у користуванні ОСОБА_4 . Після отримання коштів в сумі 197 грн. 01 коп. ( з урахуванням комісії за переказ ), ОСОБА_4 човен не відправив.

Отриманими від ОСОБА_12 внаслідок перерахунку грошовими коштами, ОСОБА_4 у подальшому розпорядився на власний розсуд, а човен ОСОБА_12 не відправив, чим заподіяв останньому матеріальні збитки на суму 200 грн.(з урахуванням комісії за переказ коштів)

Отримавши шляхом обману належні ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 грошові кошти, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння - посягання на чужу власність, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання матеріальних збитків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю і пояснив, що дійсно протягом липня 2015 року, з метою незаконного заволодіння чужим майном та використовуючи не належну йому комп`ютерну техніку, яка знаходилася в приміщенні електронно - читального залу Буринського будинку культури, два рази заходив на інтернет-сайт «ОLХ», та зареєструвавшись на сайті, поміщав неправдиву інформацію, один раз про продаж ним мобільного телефона, а один раз про продаж гумового човна, вказуючи при цьому свій контактний номер телефону. В дійсності він вказаних речей немав і продавати йому було нічого. По вказаному номеру мобільного телефона з ним в різні періоди спілкувалися ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які мали намір придбати мобільний телефон, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з наміром придбати гумовий човен. В ході розмови з покупцями досягалась домовленість про перерахування ними частини коштів на його картку ПАТ «КБ «ПриватБанк», як гарантію повної оплати вартості товару. Так ОСОБА_6 перерахував йому часткову оплату за мобільний телефон в сумі сумі 500 грн., ОСОБА_9 за мобільний телефон в сумі 200 грн., ОСОБА_11 за гумовий човен в сумі 2100грн. та ОСОБА_12 за гумовий човен в сумі 200 грн. якими він в подальшому розпорядився на власний розсуд, знявши через банкомат, а товари потерпілим не відправив так як товарів він не мав. В скоєному щиро розкаявся, просив суворо його не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, в зв`язку з чим суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним досліджувати інші докази, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доказана та кваліфікує його дії за ч.2 ст.190 КК України так як він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, особу винного.

При призначенні покарання суд враховує як обставини, що пом`якшують покарання ті, що обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Приймаючи до уваги вище перелічені обставини, а також обставини та матеріали справи, та те, що обвинувачений заподіяну злочином шкоду потерпілим не відшкодував, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 передбачену законом міру покарання у виді обмеження волі та вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 05.11.2015 року був засуджений Буринським районним судом за ч.3 ст.15, ч.3 с.185, ст.с.75,76 КК України до трьох років позбавлення волі, у відповідності до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та 05.02.2016 року засуджений Буринським районним судом Сумської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1700 грн. і даний штраф несплачений.

При цьому суд приймає до уваги положення ч. 4 статті 70 КК України, якою визначено, що за правилами передбаченими в частині першій- третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, але у відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи викладене, суд застосовуючи положення ч.4 ст. 70 КК України вважає, що цей вирок та два попередні вироки Буринського районного суду від 05 листопада 2015 року та 05 лютого 2016 року за якими засуджений ОСОБА_4 повинні виконуватися самостійно.

Цивільні позови у справі не заявлені. Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст.ст. 366 -371, 373-376, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України цей вирок та вирок Буринського районного суду Сумської області від 05 листопада 2015 року, за яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 с.185 КК України до трьох років позбавлення волі, у відповідності до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, а також вирок Буринського районного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року, за яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1700 грн., - виконувати самостійно

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: