Справа № 459/457/13- к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівскій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
28.10.2016 року слідчий звернувся з даним клопотанням, у якому просить накласти арешти на таке майно: будинковолодіння АДРЕСА_1 з метою його збереження та визнання речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000019 від 27.02.2013 року.

В обґрунтування клопотання вказав, що у рамках даного кримінального провадження здійснюється досудове слідство за ч. 1 ст. 366 КК України згідно заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у частині перерахування коштів, отриманих за реалізацію цього будинковолодіння і зловживання службовим становищем працівниками відділу ДВС Червоноградського МУЮ, посадовими особами АК "НМАЦ", ЧФ ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_7 , у результаті дій яких було незаконно реалізовано належне заявникам вища вказана нерухомість. Також зазначив, що реалізація останнього відбулася під час виконавчого провадження у справі про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" кредитної заборгованості, переможцем торгів став ОСОБА_7 . Вказав, що станом на сьогодні у судах першої інстанції тривають судові розгляди за заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд рішень за нововиявленими обставинами у справах, де останні намагалися оскаржити результати торгів й повернути собі у власність спірне будинковолодіння, але їм було відмовлено. Вважає, що у відповідності до ст. 170 КПК України на даний об`єкт слід накласти арешт, оскільки він є речовим доказом, а відтак для збереження останнього й з метою відшкодування завданої шкоди просить клопотання задовольнити.

Учасники розгляду клопотання, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду останнього, у судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань не подали, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає його розгляду.

Оцінивши зміст клопотання й матеріали, додані до нього, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Таким чином, підставою для задоволення клопотання слідчого про арешт майна є одночасно: 1) доведеність необхідності такого арешту; 2) наявність ризиків можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження відповідного майна.
При цьому, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий у клопотанні доводить необхідність арешту будинковолодіння необхідністю його збереження, визнання речовим доказом та відшкодування шкоди, завданої злочином, у зв`язку з цим слідчим суддею взято до уваги приписи ч. 3, ч. 6 ст. 170 КПК України.

З огляду на фактичні обставини справи, доводи й аргументи, подані у клопотанні, та викладені норми права, на думку слідчого судді є недоведеною як необхідність арешту вказаного домоволодіння, так і наявність відповідних ризиків.

Так, виходячи із витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000019 від 27.02.2013 року, досудове розслідування триває більше 3,5 років, жодній особі не оголошено повідомлення про підозру. Тобто навіть формально відсутні обгрунтовані підозри у вчинення певною особою розслідуваного злочину. Ризики, на які є покликання у клопотанні, фактично є припущеннями, адже відсутні докази про вчинення ОСОБА_7 відповідних дій, спрямованих на приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження будинковолодіння. Згідно копій судових рішень, доданих до клопотання, та власне у юридичному розумінні останній є власником цього об`єкта, тому втручання у його права як власника не може ґрунтуватися лише на припущеннях, а має бути розумне й співрозмірне та мати правову підставу.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти діб з часу її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1