Справа № 278/1252/16-к
В И Р О К
Іменем України
30 вересня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
16.04.2008 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
14.05.2008 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
26.12.2008 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
25.03.2009 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,
12.07.2012 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 70, ст.71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и в:
20 березня 2016 року близько 21 години ОСОБА_4 та ОСОБА_8 знаходились на пішохідному мосту в парку імені Ю. Гагаріна в м. Житомирі, де зустріли раніше їм незнайому ОСОБА_7 , і у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння її майном.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 в цей час та місці, відволікаючи увагу ОСОБА_7 розмовами та впевнившись в тому, що його злочинні дії залишаються непоміченими, рукою таємно зняв з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок вагою 20 г 583 проби вартістю 20957 грн. 40 коп., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 , перебуваючи на пішохідному мосту в парку імені Ю. Гагаріна в м. Житомирі, помітив в руках ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Meizu», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, і в нього виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій умисел ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 піти з ним та ОСОБА_8 через пішохідний міст в лісову смугу с. Зарічани, на що ОСОБА_7 погодилась. Перейшовши через міст близько 100 метрів та знаходячись в лісовій смузі, ОСОБА_4 рукою вирвав з рук ОСОБА_7 вищезазначений мобільний телефон вартістю 3975 грн. 09 коп. та пішов у напрямку с. Зарічани Житомирського району, розпорядившись телефоном на власний розсуд.
5 квітня 2016 року ОСОБА_4 проходив через лісову ділянку місцевості, що розташована на землях Зарічанської сільської ради Житомирського району та області на відстані 750 метрів від пішохідного мосту в парку ім. Ю. Гагаріна м. Житомира, де побачив ОСОБА_6 , який лежав у канаві. Після цього в ОСОБА_4 виник умисел на вчинення нападу на ОСОБА_6 із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, з метою заволодіння його майном.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 того дня близько 00 год. 55 хв. підійшов до ОСОБА_6 та наніс останньому два удари кулаком по голові, від яких потерпілий втратив свідомість та отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді ран волосяної частини голови.
Користуючись безпорадним станом ОСОБА_6 , який лежав непритомний на землі, ОСОБА_4 заволодів його мобільним телефоном марки «Sigma Х-Tremе IP67 Dual sim» вартістю 1119 грн. 96 коп., в якому знаходилась карта пам`яті «Transcend micro SDHC 8 GB» вартістю 90 грн. 25 коп., планшетним персональним комп`ютером марки «Sigma Х-Tremе РQ79» вартістю 9012 грн., спортивно-туристським наручним годинником марки «Suunto Аmbit 3» вартістю 13432 грн. 80 коп., навушниками «Sony» невстановленої вартості, золотим ланцюжком 585 проби вагою 2 г вартістю 2018,42 грн., а всього майном ОСОБА_6 на загальну суму 25673 грн. 43 коп., яким розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих діяннях визнав повністю та показав, що в один із днів весною 2016 року (точної дати не пам`ятає) у вечірній час він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 на мосту парку ім. Гагаріна в м. Житомирі побачили раніше незнайому жінку, підійшли та познайомились із нею, та назвалась ОСОБА_10 . Під час спілкування обвинувачений помітив на шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок та вирішив його викрасти. Для цього непомітно для неї, в той час коли вона спілкувалась із ОСОБА_11 , однією рукою розстібнув застібку ланцюжка та поклав його в свою кишеню. У подальшому бачив, як ОСОБА_10 спілкувалась по мобільному телефону, тоді вирішив ним заволодіти. З цією метою вирвав телефон з її рук та побіг до намету, в якому проживав з ОСОБА_11 . В подальшому телефон загубив десь біля намету. Золотий ланцюжок, викрадений у ОСОБА_12 , наступного дня разом з ОСОБА_11 продав в Житомирі на ринку за 3-4 тисячі гривень.
Іншої ночі тією весною він йшов по лісосмузі біля мості парку ім. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_11 та почув крики по допомогу. Наказав ОСОБА_11 повертатись до намету, а сам підійшов ближче та побачив в канаві хлопця, який сидів на землі. Обвинувачений стрибнув до ями та наніс цьому хлопцю два удари по голові, від яких той впав на землю. Тоді обвинувачений зняв з шиї хлопця золотий ланцюжок, з руки годинник, а також забрав телефон, планшетний комп`ютер та рюкзак, які знаходились поруч із потерпілим. З цими речами обвинувачений пішов до намету, в якому проживав з ОСОБА_11 , та заховав, після чого вони з ОСОБА_11 лягли спати. Близько 4-5 години ранку до них до намету прийшов зазначений хлопець із другом та поліцейськими, однак потерпілий обвинуваченого не впізнав, а під час візуального огляду намету поліцейські речей потерпілого не виявили. Після того, як потерпілий та поліцейські пішли, обвинувачений з ОСОБА_11 пішли на ринок, де продали вищезазначені речі потерпілого перекупникам.
Свої показання обвинувачений ОСОБА_4 деталізував під час слідчих експериментів (т. 1 а.п. 138-143, 204-210, т. 2 а.п. 56-60).
Окрім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчинені вищезазначених діянь підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
По епізоду заволодіння майном ОСОБА_7 :
Потерпіла ОСОБА_7 показала, що 20.03.2016 близько 21 години вона перебувала на пішохідному мосту парку ім. Гагаріна в м. Житомирі. В цей час до неї підійшли раніше незнайомі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , познайомилась із ними, остання дала потерпілій щось випити, після чого потерпіла разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_11 пішли в лісосмугу. При цьому ОСОБА_11 розповідала про їх з ОСОБА_16 скрутне матеріальне становище. Пожалівши їх, потерпіла зателефонувала по власному мобільному телефону марки Мейзу своєму знайомому ОСОБА_17 , якого попросила привезти ОСОБА_16 з ОСОБА_11 їжу. В цей час ОСОБА_16 підбіг до потерпілої та вихопивши в неї з рук мобільний телефон, побіг в бік намету, де він проживав із ОСОБА_11 . Потерпіла схопила ОСОБА_11 за руку та сказала, щоб вона покликала ОСОБА_16 , що ОСОБА_11 і виконала. Коли ОСОБА_16 повернувся, то наніс потерпілій декілька ударів, після чого з місця події втік разом з ОСОБА_11 . Потерпіла в подальшому виявила відсутність золотого ланцюжка, який висів у неї на шиї. З приводу грабежу звернулась до поліції, і згодом поліцейськими їй було повернуто мобільний телефон, золотий ланцюжок повернуто не було. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свої показання потерпіла ОСОБА_7 деталізувала під час слідчого експерименту (т. 2 а.п. 32-36).
При проведенні пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпіла ОСОБА_7 по зовнішньому вигляду та рисам обличчя впізнала ОСОБА_4 та ОСОБА_8 як осіб, яких зустріла 20.03.2016 на пішохідному мосту парку ім. Гагаріна м. Житомира (т. 2 а.п. 37-42).
Свідок ОСОБА_17 підтвердив показання потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона в той день близько 21 години телефонувала йому, повідомила, що зустріла в парку ім. Гагаріна чоловіка та жінку і просила свідка привезти їм їжу, свідок запропонував зробити це наступного дня через зайнятість. В той же день близько 22 години свідку зателефонувала знайома та повідомила, що ОСОБА_7 була пограбована.
Свідок ОСОБА_8 показала, що співмешкала з ОСОБА_16 з 17.09.2015, проживали в наметі в лісосмузі за мостом парку ім. Гагаріна. В березні 2016 року (точної дати не пам`ятає) разом з ОСОБА_16 на названому мосту побачили раніше не знайому ОСОБА_18 , познайомились. Свідок запропонувала потерпілій випити, та погодилась. Бачила, як в цей час ОСОБА_16 щось швидко ховав у кишеню, згодом від останнього дізналась, що він ховав золотий ланцюжок, який непомітно зняв з шиї потерпілої. ОСОБА_16 побачив у ОСОБА_10 мобільний телефон та попросив його,щоб зателефонувати, після чого ОСОБА_10 віддала свій телефон ОСОБА_16 . Свідок бачила, як ОСОБА_16 відходив із телефоном ОСОБА_12 , після чого він повернувся, між ним та ОСОБА_12 відбулась штовханина, після якої свідок з ОСОБА_16 з місця події пішли купувати горілку. Наступного дня з ОСОБА_16 викрадений у ОСОБА_12 ланцюжок продали на ринку м. Житомира перекупнику за 4000 грн.
Свої показання свідок ОСОБА_8 деталізувала під час слідчого експерименту (т. 2 а.п. 10-30).
Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_8 в частині того, що ОСОБА_7 сама віддала свій мобільний телефон ОСОБА_4 , оскільки такі її показання не узгоджуються як з показаннями потерпілої, так і самого обвинуваченого про те, що саме він вихопив мобільний телефон з рук потерпілої.
Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується даними:
- протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 від 21.03.2016 про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2 а.п. 2);
- протоколу огляду місця події від 21.03.2016, під час якого з участю потерпілої ОСОБА_7 оглянуто місце вчинення злочину відкриту ділянку місцевості, що знаходиться на відстані 180 м від пішохідного мосту парку ім. Гагаріна м. Житомира (т. 2 а.п. 3-4);
- роздруківки про вартість золота, відповідно до якої вартість 1 г металу (золота) станом на 21.03.2016 складає 1047 грн. 87 коп. (т. 2 а.п. 9);
- протоколу огляду місця події від 31.03.2016, під час якого в кабінеті Житомирського відділу поліції оглянуто телефон марки "Meizu". Присутній при огляді ОСОБА_19 пояснив, що даний телефон він знайшов за пішохідним мостом парку ім. Гагаріна м. Житомира 20.03.2016 (т. 2 а.п. 6-7);
- висновку судової товарознавчої експертизи від 12.05.2016 № 318/16-25, відповідно до якого вартість мобільного телефону "Meizu M2 Note 16 GB Grey", бувшого в експлуатації, станом на 20.03.2016 складала 3975 грн. 09 коп. (т. 2 а.п. 43-53);
- товарного чеку про придбання в лютому 2016 року мобільного телефону "Meizu M2 Note Grey" (т. 2 а.п. 54).
По епізоду вчинення розбійного нападу на ОСОБА_6 :
Потерпілий ОСОБА_6 показав, що 4 квітня 2016 року увечері він відпочивав у лісосмузі за пішохідним мостом парку ім. Гагаріна. В нього був рюкзак, в якому були планшет Сігма та навушники Соні, при собі мав мобільний телефон Сігма. Опівночі повертався додому, однак впав в рів. Розуміючи, що не може вибратись самотужки, зателефонував другу ОСОБА_20 та повідомив про подію. В цей час побачив світло від ліхтаря, про що під час розмови також повідомив ОСОБА_21 . Однак відчув удар по голові, після чого втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то відчув, як з його руки хтось знімає годинник. Відчув ще один удар по голові, від якого знов втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то виявив відсутність рюкзаку з речами, мобільного телефону та золотого ланцюжка, який був на шиї. Вибрався із рову, пішов у бік пішохідного мосту, на якому побачив Забавського із поліцейськими, яким потерпілий розповів про напад на нього, після чого було зафіксовано його тілесні ушкодження, а потім госпіталізовано. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свої показання потерпілий ОСОБА_6 деталізував під час слідчого експерименту (т. 1 а.п. 197-200).
Свідок ОСОБА_20 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_6 про те, що останній в ніч з 4 на 5 квітня 2016 року опівночі телефонував йому та повідомив, що впав в яму і не може самотужки вибратися з неї, а також про те, що хтось світить йому ліхтариком в обличчя, після чого зв`язок раптово пропав. Свідок зателефонував до поліції та близько 1 години ночі разом з поліцейськими зустрів ОСОБА_22 на мосту парку ім. Гагаріна, на обличчі якого були сліди побиття. Поліщук повідомив, що після того, як він впав у яму, невідома особа його вдарила та пограбувала.
Свідок ОСОБА_23 показала, що її син ОСОБА_6 в той день близько 21 години пішов з дому за міст парку ім. Гагаріна відпочивати. Вночі декілька разів телефонувала йому на мобільний телефон, однак зв`язку не було. Ранком наступного дня зателефонував друг сина ОСОБА_20 та повідомив, що її син в лікарні. Приїхала в лікарню, де лікувався син зі слідами побиття. Він розповів, що йшов за мостом парку ім. Гагаріна, впав в яму, не міг вибратися з неї. Потім побачив двох осіб, які підійшли до ями, вдарили його і викрали планшет, годинник, телефон та інше майно.
Свідок ОСОБА_8 показала, що в квітні 2016 року (точної дати не пам`ятає) вечором йшли за мостом парку ім. Гагаріна разом з ОСОБА_16 , який сказав, що хтось впав в яму й пішов туди подивитись. Через деякий час приніс до намету, в якому вони жили з ОСОБА_16 , ноутбук, золотий ланцюжок, годинник, які останній з його слів відібрав у невідомого чоловіка, побивши його. В ту ж ніч до їх намету приходили поліцейські, які питали їх з ОСОБА_16 , чи відомо їм щось з приводу побиття ОСОБА_22 та заволодіння його майном.
Свої показання свідок ОСОБА_8 деталізувала під час слідчого експерименту, вказавши місця, де ОСОБА_16 заховав речі ОСОБА_22 та його сумку, а також місця в місті Житомирі, де у подальшому вони з ОСОБА_16 продали ці речі (т. 1 а.п. 95-101).
Свідок ОСОБА_24 показав, що приблизно в квітні 2016 року (точної дати не пам`ятає) близько 10 години на Житньому ринку він придбав у обвинуваченого з жінкою планшет Сігма за 200 грн. Через 2 дні даний планшет було видано поліції.
Свої показання свідок ОСОБА_24 деталізував під час слідчого експерименту (т. 1 а.п. 108-109), а під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками по зовнішньому вигляду та рисам обличчя впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 як осіб, у яких придбав планшет (т. 1 а.п. 102-107).
Свідок ОСОБА_25 показав, що на початку квітня 2016 року (точної дати не пам`ятає) близько 8 години на перехресті вулиць Небесної Сотні та Лятошинського придбав у обвинуваченого з дівчиною золотий ланцюжок вагою 2 г за 800 грн. Того ж дня продав ланцюжок невідомій особі за 900 грн.
Свої показання свідок ОСОБА_25 деталізував під час слідчого експерименту (т. 1 а.п. 117-120). Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_25 по зовнішньому вигляду та рисам обличчя впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 як осіб, у яких придбав золотий ланцюжок (т. 1 а.п. 113-116).
Свідок ОСОБА_26 показав, що він працює майстром ремонту мобільних телефонів в магазині "Ремпобуттехніка" на Житньому ринку в м. Житомирі. Навесні 2016 року (точної дати не пам`ятає) обвинувачений із дівчиною ОСОБА_27 , яких раніше бачив декілька разів, пропонували йому купити мобільний телефон Сігма, на що він відмовився. Тоді вони залишили цей телефон на підзарядку, а через 5-6 днів він добровільно видав його працівникам поліції.
Свої показання свідок ОСОБА_26 деталізував під час слідчого експерименту (т. 1 а.п. 135-136), а під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками по зовнішньому вигляду та рисам обличчя впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 як осіб, які залишили в нього на підзарядку телефон Сігма (т. 1 а.п. 131-134).
Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується даними:
- протоколу прийняття заяви від ОСОБА_6 від 05.04.2016 про вчинене кримінальне правопорушення (т. 1 а.п. 83);
- протоколу огляду місця події від 05.04.2016, під час якого з участю потерпілого ОСОБА_6 оглянуто місце вчинення злочину відкриту ділянку місцевості, що знаходиться на відстані 750 м від пішохідного мосту парку ім. Гагаріна м. Житомира, та в кущах біля намету виявлено рюкзак ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 85-88);
- протоколу огляду місця події від 12.04.2016, під час якого в кабінеті Житомирського районного відділення поліції з участю ОСОБА_6 оглянуто виявлену біля намету спортивну сумку чорного кольору, в якій знаходились його речі: пластикова пляшка з надписом "Кока-Кола", джинси, куртка (т. 1 а.п. 147-148);
- заяви ОСОБА_8 від 07.04.2016 про добровільну передачу працівникам поліції власного мобільного телефону марки "TECNO", в якому знаходиться карта пам`яті (т. 1 а.п. 89);
- протоколу огляду місця події від 07.04.2016, під час якого в кабінеті Житомирського районного відділення поліції оглянуто виданий ОСОБА_8 телефон, в якому знаходилася карта пам`яті та сім-карта. Присутня при огляді ОСОБА_8 пояснила, що виявлена карта пам`яті знаходилась в мобільному телефоні "Sigma", який ОСОБА_4 відібрав у невідомого хлопця (т. 1 а.п. 90-91);
- протоколу огляду предметів від 07.04.2016, під час якого оглянуто мобільний телефон марки "TECNO", з якого вилучено флеш-карту "Transcend" 8 Гб (т. 1 а.п. 40-42);
- висновку судової товарознавчої експертизи від 17.05.2016 № 280/16-25, відповідно до якого вартість карти пам`яті "Transcend microSDHC 8Gb Class 4", бувшої в експлуатації, станом на 05.04.2016 складала 90 грн. 25 коп. (т. 1 а.п. 170-176);
- заяви ОСОБА_24 від 07.04.2016 про добровільну передачу працівникам поліції планшету марки "Sigma" (т. 1 а.п. 110);
- протоколу огляду місця події від 07.04.2016, під час якого в кабінеті Житомирського районного відділення поліції оглянуто виданий ОСОБА_24 планшет марки "Sigma" (т. 1 а.п. 111);
- висновку судової товарознавчої експертизи від 19.05.2016 № 282/16-25, відповідно до якого вартість планшета "Sigma mobile X-treme", бувшого в експлуатації, станом на 05.04.2016 складала 9012 грн. (т. 1 а.п. 149-158);
- заяви ОСОБА_28 від 8.04.2016 про добровільну передачу працівникам поліції електронного годинника та ліхтарика, які йому передав його знайомий ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 121);
- протоколу огляду місця події від 08.04.2016, під час якого в кабінеті Житомирського районного відділення поліції оглянуто видані ОСОБА_28 електронний годинник SUUNTO та ліхтарик (т. 1 а.п. 122);
- протоколу проведення слідчого експерименту від 9.04.2016 зі свідком ОСОБА_28 , під час якого останній показав місця, де він 05.04.2016 зустрів свого знайомого ОСОБА_4 з ОСОБА_8 , з якими пили горілку, ОСОБА_4 демонстрував планшет, годинник, які зі слів останнього він відібрав напередодні у невідомого хлопця, а також місце, де ОСОБА_4 передав свідку названий годинник (т. 1 а.п. 123-127);
- висновку судової товарознавчої експертизи від 18.05.2016 № 281/16-25, відповідно до якого вартість спортивно-туристського чоловічого наручного годинника "Suunto Ambit3 Peak Black HR", бувшого в експлуатації, станом на 05.04.2016 складала 13432 грн. 80 коп. (т. 1 а.п. 159-168);
- заяви ОСОБА_26 від 9.04.2016 про добровільну передачу працівникам поліції мобільного телефону марки "Sigma" (т. 1 а.п. 128);
- протоколу огляду місця події від 09.04.2016, під час якого в приміщенні "ремонт мобільних телефонів" в магазині "Ремпобуттехніка", що в АДРЕСА_2 , оглянуто мобільний телефон марки "Sigma" (т. 1 а.п. 129-130);
- висновку судової товарознавчої експертизи від 16.05.2016 № 279/16-25, відповідно до якого вартість мобільного телефону "Sigma mobile X-treme IP67 Dual Sim Black Orange", бувшого в експлуатації, станом на 05.04.2016 складала 1119 грн. 96 коп. (т. 1 а.п. 177-187);
- протоколу огляду предметів від 12.04.2016 за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого останній впізнав у оглянутих мобільному телефоні та планшеті марки Сігма, годиннику Суунто та флешкарті свої речі, які в нього знаходились під час розбійного нападу 05.04.2016 (т. 1 а.п. 144-146);
- роздруківки про вартість золота, відповідно до якої вартість 1 г металу (золота) станом на 05.04.2016 складає 1009 грн. 21 коп. (т. 1 а.п. 190-191);
- гарантійного талону про придбання 19.05.2015 годинника Suunto Ambit 3 та товарного чеку про придбання 21.05.2015 планшету Sigma Х-Tremе РQ79 (а.п. 195-196);
- висновку судово-медичної експертизи від 26.04.2016 № 1097, відповідно до якого у ОСОБА_6 при госпіталізації виявлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді ран волосяної частини голови, могли виникнути 5.04.2016 за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, тобто внаслідок нанесення ударів кулаком (т. 1 а.п. 201-202);
- висновку судово-медичної експертизи від 20.05.2016 № 1309, з якого вбачається, що при огляді ОСОБА_6 виявлено два рубці в ділянці волосяної частини голови, котрі являються наслідком заживлення ран, які в свою чергу могли виникнути 5.04.2016 від двох ударів по голові кулаками, ногами, взутими у взуття (т. 1 а.п. 211-212).
Суд не погоджується із доводами захисника про те, що оскільки зазначені висновки експерта мають вірогідний характер щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 та не виключають можливості спричинення цих ушкоджень при падінні потерпілого з висоти у яму, діяння обвинуваченого не може бути кваліфіковано як напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи. Суд вважає ці доводи захисника припущеннями, які не ґрунтується на досліджених судом доказах, оскільки як показав потерпілий, тілесні ушкодження на голові йому спричинив саме ОСОБА_4 , що узгоджується як з показаннями останнього, так і з наведеними висновками судово-медичних експертиз.
Суд також не погоджується з доводом захисника про визнання відомостей протоколів огляду місця події від 31 березня та 7, 8, і 12 квітня 2016 року недопустимими, оскільки названі слідчі дії проведені у місцях (кабінеті слідчого, приміщенні магазину тощо), де ніяких подій не відбувалось. Суд вважає, що названі слідчі дії проведені у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, яка надає слідчому право з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення провести огляд, в тому числі й місця події. Застосування в назві протоколу слідчої дії формулювання місця події не вплинуло як на права та обов`язки осіб, присутніх при її проведенні, так і на достовірність даних, відображених у протоколі.
Разом з цим, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні навушниками ОСОБА_6 марки Sony вартістю 3200 грн. На підтвердження вартості цих навушників суду надано відповідну довідку від 12.04.2016 (т. 1 а.п. 188). Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК України зобов`язано слідчого, прокурора для визначення розміру матеріальних збитків звернутись до експерта для проведення експертизи. Таким чином, враховуючи, що законодавцем встановлено певний засіб доказування розміру шкоди, заподіяної злочином, така обставина не може доказуватись іншими засобами доказування. Тому усі докази, подані на підтвердження такого розміру та які містяться у інших джерелах, не можуть вважатись достовірними. До того ж, з вищевказаної довідки не вбачається, вартість якої конкретної моделі навушників марки Соні підтверджено цією довідкою. В зв`язку з цим суд відкидає дані довідки про вартість навушників як недостовірні, і вважає цю вартість невстановленою, отже, й виключає зазначену в довідці вартість навушників з суми вартості майна ОСОБА_6 , яким заволодів ОСОБА_4 .
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена, і кваліфікує таємне заволодіння золотим ланцюжком ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), відкрите заволодіння її мобільним телефоном за ч. 2 ст. 186 КК України як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а напад на ОСОБА_6 та заволодіння його майном за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи (розбій).
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є умисним корисливим злочином середньої тяжкості; злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК України, є умисними тяжкими злочинами проти власності.
Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, за що неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, непрацюючий, неодружений, без постійного місця проживання, за місцем реєстрації характеризується негативно.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 за всіма злочинами, суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має судимість за ч. 1 ст. 304 КК України, яка не враховувалась при кваліфікації інкримінованих діянь.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність пом`якшуючих та наявність однієї обтяжуючої покарання обставини, позицію державного обвинувача та потерпілих, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, і призначає йому покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі у межах санкцій цих статей. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 визнано обвинуваченим в повному обсязі, підтверджується відповідною довідкою та підлягає задоволенню.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази підлягають поверненню власникам, за виключенням тих, які підлягають знищенню як такі, що не мають ніякої цінності та не можуть бути використані.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування, суд вважає за необхідне залишити в силі обраний раніше відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що існує ризик переховування обвинуваченого від виконання покарання, а більш м`який запобіжний захід не зможе відвернути цей ризик.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 187 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 вважати день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили обраний раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити в силі.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 7 квітня 2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 1370 (одну тисячу триста сімдесят) гривень 10 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5064 (п`ять тисяч шістдесят чотири) грн. 60 коп. процесуальних витрат на залучення експертів при проведенні ЖВ КНДІСЕ судових товарознавчих експертиз.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
мобільний телефон марки "Meizu", переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити в її розпорядженні;
мобільний телефон марки "TECNO", переданий на зберігання свідку ОСОБА_8 , залишити в її розпорядженні.
планшет та мобільний телефон марки "Sigma", наручний годинник, флешкарту пам`яті об`ємом 8 Гб, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити в його розпорядженні;
спортивну сумку, джинсові штани, куртку, передані до камери зберігання речових доказів Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області повернути потерпілому ОСОБА_6 ;
пластикову пляшку ємкістю 2 л, передану до камери зберігання речових доказів Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1