Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7309/16-к
Провадження № 1-кп/711/276/16
У Х В А Л А

17 листопада 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінального провадження за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зволен Среднєсловацької області, Чехословакія, громадянина України, з неповною вищою освітою, приватного підприємця, інваліда 2 групи, не одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , за скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, суд

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, оскільки досудовим розслідуванням зібрані докази про те, що він 22.05.2016 р. грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та пов`язане з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії.

Після надходження вказаного клопотання до суду і до початку підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про проведення відносно ОСОБА_4 стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а.с.57).

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду з аналогічним клопотанням, а також із клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_4 з метою забезпечення пред`явленого цивільного позову (а.с. 38, 107).

Захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про проведення криміналістичної експертизи звуко,- відеозаписів.

Клопотання про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи мотивовані тим, що висновки проведеної під час досудового розслідування судово-психіатричної експертизи викликають сумніви, тому що в розпорядженні експерта не було всіх матеріалів кримінального провадження, зокрема відеозапису подій, на яких зафіксовано дії ОСОБА_4 .

Клопотання потерпілої про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а саме на належну йому частку квартири АДРЕСА_2 , мотивовано тим, що він завдав їй моральної та матеріальної шкоди і заявлений нею цивільний позов потребує забезпечення.

Захисник обґрунтував своє клопотання тим, що з пояснень потерпілих інцидент тривав біля 20 хвилин, а в наданих суду відеозаписах тривалість подій зафіксована на протязі не більше 10 хвилин і на них не зафіксовані події, на які вказують свідки зі сторони захисту.

Вислухавши думку прокурора, потерпілих, представника потерпілої, ОСОБА_4 та його захисника і законного представника, суд приходить до наступного.

Прокурором не наведено переконливих мотивів щодо необхідності проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи і, взагалі, прокурор не зміг пояснити остаточну позицію сторони обвинувачення.

Згідно з положеннями ст. 511 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, яке складається слідчим і затверджується прокурором або яке самостійно складається прокурором.

Під час досудового розслідування потерпіла зверталась до слідчого з клопотанням про повторне проведення судово-психіатричної експертизи, але стороною обвинувачення (слідчим) 05.08.2016 р. відмовлено в задоволенні цього клопотання, а 17.08.2016 р. прокурором складено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, яке направлено до суду.

Як зазначалось вище, після направлення прокурором до суду клопотання, прокурор з незрозумілих причин звернувся до суду з клопотанням про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, з якого випливає, що у прокурора виникли сумніви у висновках проведеної експертизи. В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні його клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру і одночасно клопотання про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Друге клопотання свідчить про те, що прокурор фактично ставить під сумнів перше клопотання. Навести переконливих аргументів своєї суперечливої позиції прокурор не зміг.

Вирішуючи вказані клопотання прокурора і потерпілої, суд виходить з положень ч.2 ст. 509 КПК України про те, що стаціонарна судово-психіатрична експертиза може бути проведена у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи.

Така необхідність може виникнути тільки у експертної комісії під час проведення експертизи, а не у потерпілого чи сторони обвинувачення, яка у випадку сумнівів у висновках проведеної експертизи могла призначити ще одну експертизу під час досудового розслідування. Таких сумнівів у сторони обвинувачення не виникло, а в задоволенні відповідного клопотання потерпілої було відмовлено. В даному конкретному випадку у висновку судово-психіатричної експертизи не йдеться про необхідність такого тривалого спостереження та дослідження особи ОСОБА_4 .

З огляду на викладене у суду відсутні правові підстави для задоволення вказаних клопотань прокурора та потерпілої.

Також суд не може задовольнити клопотання потерпілої в частині накладення арешту на майно ОСОБА_4 , оскільки згідно з положеннями п.2, п.6 ч.2 ст. 170 КПК України з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
У ОСОБА_4 у кримінальному провадженні є особливий статус, визначений ст. 506 КПК України - він є особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру. Такої особи в переліку осіб, на майно яких може бути накладено арешт, законодавцем не зазначено.
Як передбачено приписами ч. 3 ст. 358, ч.4 ст.359 КПК України, при виникненні сумнівів у достовірності звуко- і відеозаписів учасники судового провадження мають право просити суд призначити відповідну експертизу.

Стороні захисту було відомо про існування в матеріалах кримінального провадження документів, які містять звуко- і відеозаписи, і про існування свідків сторони захисту, які повинні дати показання, що спростовують ці записи, але під час досудового розслідування відповідне клопотання не було заявлене.

Таке клопотання повинно бути обґрунтоване і може бути задоволено судом у випадку, якщо виявлені підстави для висловлення сумнівів у достовірності документа, в даному випадку - звуко- і відеозаписів.

Таких підстав під час судового розгляду не встановлено, а із показань свідків, які здійснювали ці записи, встановлено, що вони фіксували за допомогою вбудованих відеокамер в телефони не всю подію, яка відбулась за участі потерпілих та ОСОБА_4 . Суд при винесенні остаточного рішення дасть оцінку всім наданим суду доказам, в тому числі й показанням свідків та документів, в їх сукупності.

Підстав для задоволення цього клопотання також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.350 КПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотань:

-прокурора та потерпілої ОСОБА_8 про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи;

-захисника про проведення криміналістичної експертизи звуко,- відеозаписів.

-потерпілої ОСОБА_8 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілій ОСОБА_10 і ОСОБА_4 .

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 10 хв. 21 листопада 2016 року.

Суддя: ОСОБА_1