Справа № 357/7614/15-к
1-кп/357/44/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілих, які є цивільними позивачами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих, та одночасно цивільних позивачів адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Смяч Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України з вищою освітою, одруженого, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та проживаючого: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що 16.10.2012, приблизно о 01 год. 50 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Київській в м. Білій Церкві, Київської області у напрямку до вул. Ярослава Мудрого в м. Білій Церкві біля будинку №33 порушив вимоги п. 1.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п.1.5 , в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 11.2 ПДР України (в редакції станом на 16.10.2012 року): «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини», п. 12.2 в якому зазначено: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», п. 12.3, у якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, не рухався якомога ближче до правого краю проїжджої частини, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка знаходилась на смузі руху автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 , в сидячому положенні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: деформації голови у вигляді сплющення справа на ліво з відкритою черепно-мозковою травмою, численними переломами кістко черепа і ушкодженнями мозку, множинні переломи ребер з двох сторін, перелом грудної кістки, деформація хребта справа на ліво в нижньо-грудному відділі та зліва на право в поперековому відділі хребта, розриви селезінки, розриви брижі попереково-ободової кишки, перелом лобкової кістки, оскольчатий перелом правої стегнової кістки в нижній третині, перелом лівої плечової кістки в середній третині, виявлено відшарування м`яких тканин на висоті 94 см, від рівня підошвинної поверхні у поперековій ділянці з розповсюдженням на поверхні відділи сідниць на площі 27х27 см, розрив зв`язок правого крижово-клубового зчленування з боку задньої поверхні. Дані тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо у строк та за обставин вказаних у постанові, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя. Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3, 1.5, 11.2 ( в редакції станом на 16.10.2012), 12.2, 12.3 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не визнав повністю. При цьому дав суду показання, що, дійсно 16.10.2012, приблизно о 01 год. 50 хв. керував технічно-справним, завантаженим хлібом, автомобілем марки «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 . Обвинувачений здійснював рейс по доставці хлібо-булочних виробів до місця замовлення. Разом з ним у кабіні знаходився свідок ОСОБА_11 , який проходив стажування на маршруті. На момент ДТП в автомобілі були ввімкнене ближнє світло фар. Вулиця Київська, по якій він рухався мала по дві смуги руху в кожному напрямку. Проїжджа смуга по якій він рухався була вільною. Автомобіль рухався по лівій смузі руху, оскільки обвинуваченому було так зручніше керувати автомобілем. Перебуваючи біля будинку №33 обвинувачений побачив на дорозі предмет, сигаро видної форми, який лежав на проїжджій частині ближче до роздільної смуги. З метою уникнення наїзду ОСОБА_4 став вивертати кермо вліво, однак, оскільки автомобіль був завантажений і він відчув, що маневр ліворуч призводить до перекидання автомобіля то прийняв рішення продовжити рух прямо та відчув, що правим заднім колесом здійснив наїзд на предмет, що лежав на дорозі, який виявися потерпілою. Стверджує, що під час керування автомобілем вимог Правил дорожнього руху не порушував, від керування не відволікався. Уникнути наїзду не мав технічної можливості.

Після зміни прокурором обвинувачення частково змінив показання та пояснив, що спочатку він рухався у крайній правій смузі руху, однак приблизно за 100 м від місця наїзду на потерпілу в крайній правій смузі руху стояло три фури зерновози і тому, щоб об`їхати їх він зайняв ліву полосу руху та об`їхавши їх ще кілька секунд рухався у крайній лівій смузі і в цей момент скоїв наїзд на потерпілу за вищевказаних обставинах.

Позовні вимоги не визнає.

Доказуючи обставини, передбачені ст. 91 КПК України, прокурор надав суду як докази вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину показання потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , документи: протоколи слідчих дій та процесуальні рішення, висновки судових експертиз.
Сторона захисту як на докази невинуватості ОСОБА_4 в суді посилається на показання допитаних в суді свідків обвинувачення, документи, що є у справі та які сторона захисту надала суду в ході судового засідання в порядку та у спосіб передбачені КПК України, висновки експертиз.
Допитана потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що приблизно о 01.год. 45 хв. до неї додому прибіг онук та став кричати, що вбили матір. Коли вона з онуком прибігла на місце події, то побачила, що окремо від потерпілої на відстані 30 м вище по ходу руху автомобіля лежали босоніжки. Вона дочекалася швидку медичну допомогу та працівників міліції. Ні водія, ні свідка ОСОБА_12 вона з початку не бачила, а потім звідкілясь з`явився ОСОБА_12 . Вона бачила автомобіль, який стояв далі по ходу руху не доїжджаючи до заправки приблизно на відстані 200 м. Освітлення на місці ДТП на стовпах не було, погода була суха. Дочка алкоголем не зловживала, в той день коли виходила з дому, вона була твереза. Онук розповідав, що з матір`ю та ОСОБА_12 посиділи на заправці, коли переходили дорогу він почув гул автомобіля, мати його відштовхнула але світла фар він не бачив. Потерпіла не змогла однозначно вказати чи бачив потерпілий ОСОБА_7 момент удару, але повідомив, що запам`ятав, що коли вона його відштовхнула, то ОСОБА_10 залишалася стояти у напівзігнутому положенні.

Допитаний потерпілий ОСОБА_7 дав показання, що три роки назад дату не пам`ятає, він, його мати та свідок ОСОБА_12 вночі зустрілись, щоб випити пива. Мати була у тверезому стані. Вони пішли на АЗС на вул. Київській у м. Білій Церкві, купили пива, пішли на зупинку біля АЗС «Лукойл». Потім мати захотіла піти додому і вони стали повертатися. Повертаючись у зворотному напрямку, вони йшли під гору по вул. Київській. Мати почувала себе нормально, у неї нічого не боліло. Він тримав матір за руку та йшов справа від неї по тротуару. ОСОБА_12 йшов позаду них приблизно на відстані 10 -13 м., а в момент наїзду перебував на відстані 20-25 м. Коли переходили дорогу, то автомобіля не бачив, оскільки у нього не горіло світло фар. Вони трохи не дійшли до середини проїжджої частини, коли мати відштовхнула його ліктем назад і він побачив як автомобіль вдарив його матір, яка в цей час стояла на місці. Водночас зазначив, що не пам`ятає чи добре було видно матір, світло з АЗС не доставало до місця ДТП. Не чув звуку гальмування. Почув як скрипіли гальмівні колодки. Помітив як автомобіль переднім колесом наїхав на матір. Як вона лежала не запам`ятав. Стверджує, що мати того вечора алкогольні напої не вживала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання, відповідно до яких він 15.10.2012 року по телефону у вечірній час домовився зустрітись із ОСОБА_10 , щоб випити пива. Зустрівшись приблизно о 23 годині з ОСОБА_10 та її сином ОСОБА_14 біля її будинку на вул. Київській, вони пішли пити пиво біля АЗС «Лукойл». Вона була одягнута у спортивний костюм червоного кольору. До зустрічі алкогольні напої не вживав. Він придбав пляшку пива «Чернігівське міцне» об`ємом 1,2 л. В основному вживала пиво ОСОБА_10 . Приблизно о 2 годині ночі, коли попили пиво, то розійшлися по домах, але потім ОСОБА_12 повернувся, щоб провести ОСОБА_10 додому. Він ішов позаду неї та її сина на відстані приблизно 12-15 метрів. Освітлення не горіло. Погода була суха, дорожнє покриття також сухе. Було дуже темно. Однак зазначив, що бачив момент наїзду. Він побачив, що ОСОБА_10 , яка разом з ОСОБА_15 переходила проїжджу частину в напрямку свого будинку, відштовхнула сина, який ішов справа від неї, а сама присіла на асфальт і в цей час моментально стався наїзд. Водночас зазначив, що після того як ОСОБА_10 відштовхнула свого сина і до моменту наїзду пройшло приблизно 3-4 с. Стверджує, що автомобіль марки «МАН» рухався на зустріч з вимкненим світлом фар. Де був ОСОБА_7 в цей час, він не бачив. В момент наїзду свідок знаходився на проїжджій частині біля бордюру тротуару. В момент наїзду потерпіла сиділа навприсядки. На думку свідка, автомобіль ударив ОСОБА_10 лівою передньою та задньою частинами. В подальшому, на запитання суду свідок зазначив, що не бачив моменту наїзду на потерпілу та про те, що автомобіль наїхав на потерпілу він зрозумів, коли спочатку почув звук удару та підійшов безпосередньо до неї. В момент наїзду він відволікся дістаючи цигарку та запальничку з пачки та підкурюючи цигарку. Під час слідчого експерименту давав пояснення добровільно тиску ніякого не було. Під час слідчого експерименту світло фар було ввімкнене, на дану обставину свідок не вказував, оскільки його про це не запитували. Стверджує, що на досудовому слідстві під тиском слідчого, який погрожував застосувати до нього фізичну силу дав неправдиві показання в тій частині, що світло фар в автомобілі на момент ДТП було ввімкнене. Також за власною ініціативою обмовив ОСОБА_10 в тій частині, що вона була в стані сильного алкогольного сп`яніння, та ніби то випила велику кількість пива та слабоалкогольних напоїв, хоча в цій частині на нього ніхто не тиснув. Стверджує, що потерпіла не була більш сп`янілою ніж він. В подальшому на запитання суду свідок повторно змінив показання та зазначив, що потерпіла була у стані сильного алкогольного сп`яніння, оскільки вона йшла похитуючись та зазначив, що було випито пляшку пива 1,2 л та пляшку слабоалкогольного напою бренді кола.

Допитаний судом свідок ОСОБА_11 дав показання, що є очевидцем ДТП. 16.10.2012 року приблизно о 2 годині ночі він перебував в якості пасажира в автомобілі, яким керував ОСОБА_4 . Завданням свідка було ознайомитись із маршрутом руху автомобіля. Коли заїхали в м. Білу Церкву, та рухались по вул. Київській, була мряка, видимість була 50-60м. В автомобілі було ввімкнене ближнє світло фар, рухались зі швидкістю не більше 60 км/год., музика в салоні не грала, вони між собою підтримували розмову. Коли проїхали автозаправну станцію і до наступної АЗС було приблизно 150-300 м, то помітив, що на проїжджій частині щось лежало червоного кольору. Він крикнув « ОСОБА_16 », але в цей момент ОСОБА_4 вже сам помітив перешкоду і почав гальмувати, та здійснив маневр повороту вліво, виїхавши на зустрічну смугу руху. Оскільки автомобіль був завантажений, задні колеса пішли юзом у праву сторону і автомобіль стало кренити. Контакту пішохода з передньою частиною автомобіля не було. Стверджує, що до ДТП потерпіла лежала поперек дороги, ОСОБА_12 підійшов до місця ДТП, коли вже приїхали працівники міліції, він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний судом свідок ОСОБА_13 дав показання, що працює водієм ДП ПАТ «Київхліб». До ДТП, під час якого автомобілем «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 було збито ОСОБА_10 , він 2 роки керував вказаним автомобілем. За 2-3 місяці до даного ДТП свідок також потрапив на даному автомобілі в ДТП та зіткнувся з вантажним автомобілем марки «Хюндай» В результаті ДТП пошкодив бампер, передню панель, кабіну з правого боку повітрязабір крила.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і зовнішнього огляду трупа від 16.10.2015 року, та фототаблицею до нього, відповідно до якого ДТП сталося на відрізку дороги, яка мала незначний спуск, в одному напрямку руху проїжджа частина має дві смуги руху загальною шириною 7,2 м, на відстані 5,5м від краю проїжджої частини розташована пляма речовини бурого кольору, схожа на кров , на тій же смузі руху на відстані 3,4 м від плями бурого кольору знаходяться фрагменти мозкової речовини, на тій же смузі руху знаходяться сліди волочіння, які закінчуються безпосередньо біля трупа. (а.с. 127-134 т.1). З фототаблиці та схеми ДТП видно, що труп потерпілої розташований таким чином, що голова розміщена ближче до суцільної смуги, яка розділяє зустрічні потоки руху транспортних засобів, та перебуває на відстані 0,95 м, а ноги в напрямку краю проїжджої частини та знаходяться на відстані 2 м від суцільної смуги, яка розділяє зустрічні потоки руху транспортних засобів, слід волочіння, розташований паралельно суцільній роздільній смузі. (а.с. 134-142 т.1)

Протоколом огляду транспорту від 16.10.2012 року, відповідно до якого на автомобілі «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 виявлено тріщину передньої панелі з правого боку, потертості на передній частині переднього бампера з правого боку. (а.с. 143 т.1).

Відповідно до висновку експерта №488-55 від 17.11.2012 року смерть ОСОБА_10 1976 року народження, настала від численних ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів. Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа ушкодження заподіяні тупими предметами та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа знайдено 3,02 %0 етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові як правило, за життя може відповідати сильному алкогольному сп`янінню. (а.с. 169 т.1) .

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 51/к від 31.05.2013 року за матеріалами досудового розслідування під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 було виявлено слід протектора на передній поверхні правої штанини, також було виявлено слід протектора на передній поверхні правого стегна, деформація голови у вигляді сплющення справа на ліво з відкритою черепно-мозковою травмою, численними переломами кісток черепа і ушкодженнями мозку, множинні переломи ребер з двох сторін, перелом грудної кістки, деформація хребта справа на ліво в нижньо-грудному відділі та зліва направо в поперековому відділі хребта, розрив діафрагми справа зі зміщеннями фрагментів печінки в праву плевральну порожнину, розриви селезінки, розриви брижі поперково-ободової кишки, перелом лобкової кістки, оскольчатий перелом правої стегнової кістки в нижній третині, перелом лівої плечової кістки в середній третині, виявлено відшарування м`яких тканин на висоті 94 см, від рівня підошвинної поверхні у поперековій ділянці з розповсюдженням на поверхні відділи сідниць на площі 27х27 см, розрив зв`язок правого крижово-клубового зчленування з боку задньої поверхні. Приймаючи до уваги дані судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 і співставляючи їх з ушкодженнями описаними на автомобілі «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 комісія експертів вважає, що вона під час ДТП не могла знаходитись у вертикальному положенні, вона могла бути в сидячому, лежачому положенні або близьким до таких. За даних ушкодженнями, описаними у ОСОБА_10 визначитися якою частиною тіла (правою, лівою, задньою) вона була обернута до автомобіля під час наїзду не має можливостей (а.с. 170-179 т.1).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 117 від 27.06.2013 року обрана водієм автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 швидкість руху не перевищувала допустимої швидкості по умовах видимості елементів дороги в напрямку руху. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору водій автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування так і шляхом безпечного об`їзду в заданий у постанові момент виникнення небезпеки для руху (81,4 м). Водій знаходився в такій дорожній обстановці, що при своєчасному виконанні технічних вимог п. 12.3 ПДР України він мав технічну можливість відвернути наїзд на пішохода як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування так і шляхом безпечного об`їзду в заданий у постанові момент виникнення небезпеки для руху. (а.с. 200-203 т.1)

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 5-01/701 від 02.07.2015 року в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування так і шляхом об`їзду в обстановці, що склалася на завантаженому автомобілі вагою вантажу 4083 кг. В заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування так і шляхом об`їзду в обстановці, що склалася на завантаженому автомобілі вагою вантажу 2100 кг(а.с. 4-7 т. 2).

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №273 від 19.11.2012 року рульове керування автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією не виявлено. Система робочого гальма автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено. (а.с. 181-188 т. 1)

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.10.2012 року у ОСОБА_4 о 05 год. 10 хв. ознак сп`яніння не виявлено.

Відповідно до інформації Управління ЖКГ Білоцерківської міської ради №2050 від 11.12.2012 року вулиця Київська визначена як головна дорога та позначена відповідним дорожнім знаком 2.3 «Головна дорога». Станом на 26.11.2012 року по вул. Київській на ділянці від АЗС «Лукойл» до перехрестя з вул. Сухоярською в м. Білій Церкві розміри проїжджої частини становлять 10-14 м. Оскільки технічних засобів організації дорожнього руху для обмеження максимальної швидкості по вул. Київській немає, то швидкісний режим визначений п. 12.4 ПДР України: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.» (а.с. 191 т.1).

Відповідно до інформації Управління ЖКГ Білоцерківської міської ради №603 від 20.05.2013 року 16.05.2013 року після додаткового обстеження дороги по вул. Київська в районі перехрестя з вул. Глиняною встановлено, що величина спуску по вул. Київській в напрямку вул. Я. Мудрого становить 35%0 (а.с. 192 т.1)

Відповідно до копії карти виїзду швидкої медичної допомоги №145 від 16.10.2012 року у розділі «скарги» зроблено запис «Зі слів очевидця брата потерпілої, жінка бігла по вул. Київська, о (нерозбірливо) год. вживала алкоголь, була збита автомобілем орієнтовно МАН НОМЕР_2 вод. ОСОБА_4 1973 р.н. Жінка лежить на середині дороги в положенні на животі в кількох метрах розкидані фрагменти мозкової тканини. Поряд стоять мати та брат потерпілої (а.с. 194 т. 1)

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 21.06.2013 року, який було розпочато о 22 год. 35 хв. за участю свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , вказані особи відмовилися від слідчого експерименту посилаючись, на те, що на момент ДТП був туман, асфальт був мокрий, а пора року осінь. (а.с. 195 т.1 )

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 21.06.2013 року, який було розпочато о 23 год. 00 хв. за участю свідка ОСОБА_12 останній встановив статиста в положенні сидячи ногами до вісі проїжджої частини лівим боком повернений до автомобіля. Відстань від роздільної смуги до ніг становить 0,5 м та займає 1,1 м смуги руху автомобіля. Віддаленням автомобіля із ввімкненим ближнім світлом фар від статиста було встановлено, що максимальна відстань, з якої було видно статиста, складає 81,4 м. Видимість правої межі проїжджої частини та узбіччя склала 84,6 м (а.с. 196-197 т.1)
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 14.02.2014 року, який було розпочато о 20 год. 55 хв. за участю свідка ОСОБА_11 , в присутності свідка ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_17 , свідок ОСОБА_11 ствердив, що погодні умови відповідають тим, що були в момент ДТП. Свідок ОСОБА_11 розташував статиста в місці наїзду в положенні лежачи, відстань від осьової лінії до статиста складає 0,5 м, статист займає 1,3 м смуги руху автомобіля «МАН». Розташування автомобіля «МАН», у момент безпосередньо перед пригодою зі слів свідка відповідало 1,5 м від осьової лінії до лівого боку. Віддаленням автомобіля із ввімкненим ближнім світлом фар від статиста було встановлено, що максимальна відстань, з якої було видно статиста, складає 35,2 м. Видимість правої межі проїжджої частини та узбіччя склала 70 м.(а.с.204 -205) До протоколу потерпілою ОСОБА_6 зроблено зауваження що вона не згодна в тій частині, що статист під час проведення слідчого експерименту знаходився в положенні лежачи, як це вказав свідок та вважає, що на момент пригоди її дочка перебувала в положенні сидячи(а.с. 205 зв. т.1)
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу маса автомобіля марки МАN 8.163 без навантаження складає 5 390 кг, максимальна маса 7 490 кг (а.с. 220 т.1)
З копій товарно-транспортних накладних від 16.10.2012 року видно, що автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 водій ОСОБА_4 був завантажений хлібо-булочними виробами вагою 4 083 кг (а.с.227-232 т.1).

Відповідно до копії постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2012 року ОСОБА_13 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З постанови видно, що ОСОБА_13 скоїв 07.09.2012 року ДТП, керуючи автомобілем марки МАН, н.з. НОМЕР_2 , з автомобілем марки «Хюндай» н.з. НОМЕР_3 .(а.с. 248 т.1), що узгоджується з показанями свідка ОСОБА_13 та обвинуваченого.

Відповідно до довідки відділення ДАІ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області №416373 (б/д), транспортний засіб марки «МАN» н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 07.09.2012 року отримав механічні пошкодження у вигляді деформації переднього бамперу, передньої панелі кабіни, решітки радіатора. (а.с. 249 т. 1).

Допитаний за клопотанням прокурора судовий експерт ОСОБА_18 дав показання, що він проводив експертні дослідження, які викладені у висновках експертиз № 117 від 27.06.2013 та № 5-01/701 від 02.07.2015. Експерт брав участь у проведенні слідчого експерименту з участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Вихідні дані для проведення судової експертизи крім матеріалів справи бралися виходячи з показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . При цьому зазначив, що в ході слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 статист був розташований на проїжджій частині напівсидячи, схилившись на руку, за вихідні дані бралася обставина, що дорожнє покриття було сухе, у випадку зі свідком ОСОБА_11 - статист був у лежачому положенні, а дорожнє покриття було мокре. В ході слідчих експериментів обидва стверджували, що автомобілі рухалися з ближнім світлом фар. Різниця видимості перешкоди склала 14 м що пояснюється різними вихідними даними наведеними вище. Також роз`яснив, що місцезнаходження взуття не можна вважати місцем зіткнення, оскільки від удару взуття розлітається в різні сторони.

Інкримінуючи в обвинуваченні ОСОБА_4 порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 11.2 (в редакції станом 16.10.12 року), 12.2, 12.3 ПДР України, прокурор зазначив, що обвинувачений невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, не рухався якомога ближче до правого краю проїжджої частини, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка знаходилась на смузі руху автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 , в сидячому положенні.

Однак при цьому в обвинуваченні не зазначено які саме дорожні умови та яку дорожню обстановку неправильно оцінив обвинувачений, як саме він її оцінив та в чому неправильність даної ним оцінки, не зазначено у чому проявилася неуважність обвинуваченого, не викладено конкретні обставини, які свідчать про невжиття обвинуваченим негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Ні органом досудового слідства, ні прокурором в суді беззаперечно не спростовано показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що на момент виявлення ним на проїжджій частині потерпілої ОСОБА_10 , остання лежала на проїжджій частині та однозначно не доведено, що вона перебувала у сидячому положенні.

Так, відповідно до наведеного вище висновку комісійної судово-медичної експертизи № 51/к від 31.05.2013 року комісія експертів вважає, що ОСОБА_10 під час ДТП не могла знаходитись у вертикальному положенні, однак вона могла бути в сидячому, лежачому положенні або близьким до таких, що у свою чергу не спростовує показань обвинуваченого в цій частині.

Суд приймає до уваги в цій частині показання свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні заявив, що перебуваючи на відстані 12-15 м, бачив лише як ОСОБА_10 відштовхнула сина в сторону, а сама присіла. З цього моменту і до моменту наїзду, зі слів свідка, пройшло 3-4 секунди і свідок в цей час відволікся, оскільки діставав цигарку, запальничку, а потім прикурював, а тому не бачив моменту наїзду, а лише чув звук удару і лише коли підійшов ближче, то побачив, що ОСОБА_10 збив автомобіль.

Враховуючи, що потерпіла на момент ДТП перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, що призводить до значного порушення координації рухів, вказана обставина свідчить, що потерпіла могла не втриматись на ногах та впасти на асфальт, зайнявши лежаче або близьке до нього положення, що не виключається й у вищевказаному висновку експертизи.

З огляду на викладене, вихідні дані, отримані в ході слідчого експерименту 21.06.2013 року зі свідком ОСОБА_12 ґрунтуються на припущеннях останнього, що потерпіла в момент наїзду перебувала в сидячому положенні, а отже не є достовірними та також не можуть бути використані як беззаперечний доказ вини ОСОБА_4 . Крім того, суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_12 , даючи показання суду, категорично настоює, що автомобіль перед ДТП рухався із вимкненим світлом фар, а на досудовому слідстві дав протилежні показання, що світло було включене, виключно через тиск на нього з боку слідчого, який вказав, що такого не могло бути, щоб автомобіль рухався із вимкненим світлом вночі та погрожував насильством у разі такого твердження з боку свідка.

Суд критично оцінює показання свідка в цій частині виходячи з його ж показань, що від моменту, коли він побачив як потерпіла присіла на проїжджу частину і до моменту наїзду пройшло приблизно 3-4 секунди і він відволікся, щоб запалити цигарку, і побачив автомобіль вже тоді, коли той проїхав повз нього. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що свідок відволікшись, не бачив чи горіли фари в автомобілі, а у зв`язку з цим припустив, що світло було вимкнене. Крім того, у суду викликає розумний сумнів та обставина, що обвинувачений ОСОБА_4 рухався по місту, в нічну пору доби, в хмарну погоду, за відсутності освітлення на швидкості 55 - 60 км/год. Суд переконаний, що обвинувачений фізично не зміг би керувати автомобілем за таких умов. Крім того, як видно з протоколу слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 , яка зробила зауваження щодо лежачого положення статиста на проїжджій частині, не заперечувала, що автомобіль використовувався із ввімкненим світлом фар.

З огляду на викладене суд визнає недопустимим та відкидає як доказ вини ОСОБА_4 висновок судової автотехнічної експертизи № 117 від 27.06.2013 року оскільки проведене дослідження та висновок, що водій знаходився в такій дорожній обстановці, що при своєчасному виконанні технічних вимог п. 12.3 ПДР України він мав технічну можливість відвернути наїзд на пішохода як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування так і шляхом безпечного об`їзду, а в заданий у постанові момент виникнення небезпеки для руху ґрунтується на вихідних даних, отриманих на припущеннях свідка ОСОБА_12 , тобто не у спосіб передбачений КПК України.

Суд також критично оцінює показання потерпілого ОСОБА_7 в тій частині, що в момент наїзду його мати перебувала у стоячому положенні, оскільки вони не узгоджуються з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 51/к від 31.05.2013 року, якою виключається перебування потерпілої під час ДТП у вертикальному положенні.

Водночас суд бере до уваги як правдиві показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що потерпіла перебувала на проїжджій частині в положенні лежачи. Дані показання підтвердив у суді свідок ОСОБА_11 , показання якого у свою чергу узгоджуються з висновком судової комісійної судово-медичної експертизи № 51/к від 31.05.2013 року наведеної вище. При цьому як видно з довідки метрологічної станції м. Біла Церква від 24.07.2015 року №91 в період з 21 по 22 годину 14.02.2014 року, коли зі свідком ОСОБА_11 проводився слідчий експеримент, спостерігалася хмарна погода, без опадів, помірний серпанок, видимість 1600 м, а з 21 год. до 22 години слабкий туман, атмосферна видимість 600 м (а.с.56 т.2) Вказані погодні умови в цілому відповідали погодним умовам на момент ДТП 16.10.2012 року, що також підтверджується витягом з архіву погодних умов у м. Білій Церкві (а.с. 53 т.2) та протоколом огляду місця ДТП наведеного вище.

Водночас суд вважає доведеним, що обвинувачений рухався в крайній лівій смузі руху чим порушив вимоги п. 11.2 ПДР України в редакції станом на 16.10.2012 року) згідно з якою: «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини».

Як встановлено судом, що підтвердив і сам обвинувачений він рухався автомобілем у крайній лівій смузі руху ближче до роздільної смуги руху. При цьому даючи показання до зміни прокурором обвинувачення ОСОБА_4 зазначив, що проїжджа частина в обох напрямках була вільною. Він рухався таким чином оскільки звик так рухатись. Після зміни прокурором обвинувачення та інкримінування ОСОБА_4 порушення вимог п. 11.2 ПДР України останній частково змінив показання та зазначив, що спочатку рухався у крайній правій смузі руху, але оскільки перед місцем ДТП стояло три зерновози, які він об`їхав, виїхавши на ліву смугу руху, та продовжував по ній їхати деякий час до моменту наїзду на потерпілу.

До змінених показань ОСОБА_4 суд ставиться критично та розцінює як намагання обвинуваченого зменшити ступінь своєї вини у скоєному ДТП. Водночас суд враховує, що обвинувачений керував великогабаритним вантажним автомобілем в темну пору доби.

Разом з тим, вирішуючи питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, суд враховує також неправомірність дій потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 як пішоходів та, відповідно до п. 1.10 ПДР України, учасників дорожнього руху, та порушення ними вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 1.5 ПДР України згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

- п. 4.4. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

- п. 4.7. Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

-п. 4.8. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

- п. 4.14. Пішоходам забороняється:

а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження;

В ході судового розгляду встановлено, що пішохід ОСОБА_10 разом з потерпілим ОСОБА_7 , порушуючи вимоги вищевказаних положень Правил дорожнього руху у неосвітленому місці, у нічну пору доби, жодним чином не виділивши себе, в тому числі за можливості світлоповертальними елементами, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху, вийшли на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху та перетинали її в зоні дії розділювальної смуги. При цьому ОСОБА_10 , внаслідок перебування в стані сильного алкогольного сп`яніння, опинилася на проїжджій частині в лежачому або близькому до нього положенні.

Водночас суд враховує що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Виходячи з дорожньої обстановки зафіксованої у протоколі огляду місця ДТП і схеми до нього в місці наїзду на ОСОБА_10 , зокрема відсутність будь-яких попереджувальних чи інформаційно-вказівних дорожніх знаків, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, ОСОБА_4 , відповідно до п. 1.4 ПДР України, мав право розраховувати, що інші учасники дорожнього руху і в тому числі пішохід ОСОБА_10 дотримується вищенаведених правил дорожнього руху.

Судом також встановлено, що в момент ДТП автомобіль МАН перевозив вантаж вагою 4083 кг, тобто був перевантажений. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 5-01/701 від 02.07.2015 року в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування так і шляхом об`їзду в обстановці, що склалася на завантаженому автомобілі вагою вантажу як 4083 кг так і 2100 кг. Однак оскільки правова оцінка даним діям ОСОБА_4 в обвинуваченні не давалася суд не має права виходити за межі пред`явленого обвинувачення та не дає правої оцінки вказаним діям ОСОБА_4 .

З метою забезпечення повноти судового розгляду судом задоволено клопотання прокурора про проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який не було проведено в ході досудового слідства з невідомих причин. За ухвалою суду слідчий експеримент проведено не було з підстав відсутності відповідних погодних умов. В подальшому обвинувачений подав до суду письмову заяву, у якій відмовився від проведення слідчого експерименту.

Інших доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України стороною обвинувачення не надано.
З огляду на викладене, суд не встановив причинно наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_4 та заподіянням смерті ОСОБА_10 та прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ОСОБА_10 вищевказаних положень Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе вину особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах отриманих незаконним шляхом. Докази мають бути визнані отриманими незаконним шляхом, тоді, коли їх збір та закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою або органом, або за допомогою дій не передбаченими процесуальними нормами.

Дослідивши усі надані суду докази, які стосуються обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає виправданню за недоведеністю що у його діянні є склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
У зв`язку з виправдування обвинуваченого відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 129, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Виправдати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 286 КК України за недоведеністю, що у його діянні є склад даного злочину.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , як також діє в інтересах малолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про стягнення завданої злочином шкоди залишити без розгляду.

Речовий доказ автомобіль марки «MAN 8.163» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні ФОП « ОСОБА_9 » залишити власнику.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1