Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 червня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005006 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ., з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 06.10.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 з застосуванням ст. 70 КК України на п`ять років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України, -
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року відносно ОСОБА_9 ,-
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Рівненського міського суду від 20 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
Судом визначено, що вирок Рівненського міського суду від 06.10.2015 року щодо ОСОБА_5 виконувати самостійно.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 19 серпня 2015 року о 20год. 30хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу будинку № 8 по вул. Бульби-Боровця в м. Рівне, з умислом на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, під час конфлікту, що виник між ним та потерпілим ОСОБА_7 з приводу продажу ним потерпілому мобільного телефону, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_7 та відкрито викрав у останнього кошти в сумі 500 грн.
В поданій апеляційній скарзі, захисник вважає вирок не законним та не обґрунтованим з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Доводить, що між обвинуваченим та потерпіли була усна домовленість про підшукування та подальший продаж мобільного телефону. Про те, потерпілий в частині оплати за придбаний телефон, умови усного договору порушив в наслідок чого виникла між ними штовханина під час якої ОСОБА_5 забрав завчасно оговорену суму, а саме 150 грн. за продаж мобільного телефону, а тому в обвинуваченого умислу на заволодіння чужим майном не було, він діяв лише з метою повернення коштів за проданий телефон. Крім того зазначає, що в супереч вимогам ст. 349 КПК України суд не роз`яснивши суті обвинувачення, не з`ясувавши думки учасників процесу почав допит ОСОБА_5 .
Просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який не підтримав подану апеляційну скаргу, доводи адвоката ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого щодо задоволення апеляційних вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Щодо доводів захисника про невчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, то вони є безпідставні і не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_7 протягом досудового та судового слідства при розгляді кримінального провадження давав послідовні показання, в яких вказував про обставини нападу обвинуваченого на нього, спричинення тілесних ушкоджень та заволодіння його майном. Під час проведення слідчого експерименту потерпілий вказав на місце, де обвинувачений вчинив щодо нього грабіж та вказав на обставини його вчинення.

З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 19 серпня 2015 року він з ОСОБА_5 повертався до дому по вулиці Бульби-Боровця в м. Рівне де зустріли потерпілого ОСОБА_7 . Між останнім та обвинуваченим виникла розмова про продаж ОСОБА_5 мобільного телефону. Через деякий час між обвинуваченим та потерпілим виникла суперечка щодо вартості телефону, яка переросла в шарпанину та нанесені один одному тілесних ушкоджень.

Отже, покази потерпілого та свідка, допитаних в судовому засіданні, свідчать про відкрите викрадення майна потерпілого.

Тому доводи апеляційної скарги, про відсутність умислу на відкрите викрадення майна потерпілого, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є безпідставними.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України є вірною.

Як вбачається із вироку, при обранні обвинуваченому міри покарання суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, як особа, схильна до вживання наркотичних засобів та алкоголем, 08.11.2013 перебуває на обліку у лікаря нарколога, в наслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, під час судового розгляду перебував у розшуку, пом`якшуючі покарання обставини, судом не встановлено, як обтяжуючи обставини судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому призначив ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України мінімальне покарання, передбачене санкцією вказаної норми закону.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи захисника щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону є безпідставними, оскільки обставини, на які посилається захист під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому, при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не допущено порушень вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

С У Д Д І :

(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1