Справа № 192/1774/15-к
Провадження № 1-кп/192/15/16
В И Р О К
Іменем України
"23" лютого 2016 р. смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000611, внесене до ЄРДР 16.09.2015 року, відносно
ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, де до засудження мешкав по АДРЕСА_1 , громадянина України, що має середню освіту, холостого, судимого Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області:
1)23.05.2008 року за ст.190 КК України до виправних робіт строком на 2 роки;
2)09.06.2009 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
3)14.01.2014 року за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у Солонянській виправної колонії № 21, (далі СВК-21), УДПС України в Дніпропетровській області, у селі Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, військове містечко, 37, вчинив злочин проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.
14 вересня 2015 року ОСОБА_5 за постановою начальника СВК-21 № 906 від 14.09.2015 року про накладення дисціпланарного стягнення був поміщений до дисциплінарного ізолятору (ДІЗО) колонії, терміном на 10 діб, де утримувався у камері № 9.
15 вересня 2015 року близько 08 години 50 хвилин сержант внутрішньої служби молодший інспектор відділу нагляду і безпеки СВК-21 ОСОБА_4 , який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, під час несення служби в добовому наряді та виконання ним своїх службових обов`язків: огляду камери № 9 дисциплінарного ізолятору (ДІЗО), під радіатором опалення виявив належні ОСОБА_5 сигарети, які відповідно до вимог ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку (ПВР) установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 29.12.2014 року №2186/5, входять до переліку предметів, зберігання яких заборонено засудженим, які утримуються у ДІЗО.
На законну вимогу ОСОБА_4 вилучити сигарети ОСОБА_5 умисно вчинив фізичний опір працівникові правоохоронного органу ОСОБА_8 під час виконанням ним службових обов`язків, що виявилося в активній фізичній протидії: ОСОБА_5 схопив руками ОСОБА_4 за його руку та направив його до виходу з камери. Фізична протидія ОСОБА_5 працівнику правоохоронного органу ОСОБА_4 була припинена іншими співробітниками колонії шляхом застосування до ОСОБА_5 спеціальних засобів.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину по суті звинувачення визнав.
При допиті обвинувачений пояснив, що 14 вересня 2015 його було поміщено до камери № 9 ДІЗО. Після восьмої години ранку 15 вересня 2015 року, до камери зайшли 6 співробітників колонії (2 зміни), які оглянули камеру і вже стали виходити у коридор, залишивши двері відчиненими. ОСОБА_4 , який виходив останнім, помітив його загорнуті в папір сигарети, які він поклав під батарею сушитися. На його прохання залишити сигарети ОСОБА_4 відмовив та поклав сигарети у кишеню. Він обурився та у грубій формі знову запропонував ОСОБА_4 повернути сигарети, той нічого не сказав і сигарети не повернув. Він двома руками взяв ОСОБА_9 під руку і сказав, щоб той вийшов. Він хотів, щоб ОСОБА_4 відволік свою увагу від сигарет, «забув» про них. Сигарети випали на підлогу. Він підняв їх з підлоги і одразу ж до нього підскочили 2 співробітника колонії, які застосували до нього газовий балончик та наділи наручники. Руку ОСОБА_4 він не вивертав, не заламував. Під руку він узяв ОСОБА_4 проти волі останнього, і на даний час усвідомлює протиправність своїх дій, що є опором співробітнику колонії як працівнику правоохоронного органу.

Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що він проходить службу у якості молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки СВК-21, має звання сержанта.
15 вересня 2015 року він заступив на добове чергування і після 8-ї ранку з іншими співробітниками проводив огляд камер ДІЗО. Засуджені камери № 9 вийшли в коридор, а він з іншими співробітниками колонії оглянули камеру, стали виходити. Він виходив останнім, коли інші співробітники і засуджені стояли у коридорі, але двері були відчинені, камеру їм було видно. Засуджений ОСОБА_10 якраз виходив з камери. У цей момент він помітив під батареєю опалення паперовий згорток та дістав його. Там було з десяток сигарет. Оскільки засуджені під час перебування у ДІЗО не мають право палити, він вилучив сигарети, поклав їх до кишені.
ОСОБА_5 схопив його за руку і сигарети випали. Засуджений його руку не заламував. Він ніяк не реагував на дії засудженого, був у шоці. Одразу ж з коридору заскочили співробітники колонії та застосували до засудженого спецзаходи: газ із балончика та кайданки. Всі ці події тривали близько двох хвилин. Про цей випадок він доповів по субординації: черговому помічнику начальника колонії та разом із співробітниками своєї зміни склав акт про застосування спецзасобів до засудженого ОСОБА_5 .
У протоколі огляду від 15.09.2015 року зазначено, що місцем злочину є камера № 9 ДІЗО Солонянської виправної колонії № 21 (а.с.39).
Із копії наказу № 906 від 15.09.2015 року начальника СВК-21 «Про забезпечення охорони та нагляду на добу» убачається, що ОСОБА_4 ніс службу у складі чергової зміни та варти з 8-ї години 15 вересня 2015 року до 8-ї години 16 вересня 2015 року (а.с.40).

Даним наказом підтверджується, що потерпілий ОСОБА_11 під час події інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину виконував свої службові обов`язки.
Із постанови начальника СВК-21 № 401 від 14.09.2015 року убачається, що засуджений ОСОБА_5 14 вересня 2015 року був поміщений у ДІЗО на 10 діб (а.с.41).
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, його діяння кваліфікуються за ч.2 ст.342 КК України.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, як злісний порушник режиму утримання; обставину, що пом`якшує покарання: обвинувачений свою вину визнав повністю у межах обвинувачення, завірив суд у своїй подальшій законослухняній поведінці, що свідчить про його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, обвинуваченому не інкриміновано.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.342 КК України з частковим приєднанням невідбутої частини покарання за попереднім вироком за правилами ст.71 КК України. На час проголошення вироку невідбута частина покарання складає 1 місяць 7 днів.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення ОСОБА_5 має бути зараховано в строк призначеного йому покарання, з моменту його переведення до установи попереднього ув`язнення: 26.11.2015 року, за ухвалою суду для участі у судовому розгляді кримінального провадження, до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року (а.с.33) ОСОБА_5 було тимчасово переведено до місця попереднього ув`язнення слідчого ізолятора (Дніпропетровської установи виконання покарань № 4) на час проведення щодо нього даного кримінального провадження.
Як убачається із витягу з особової справи засудженого ОСОБА_5 (а.с.80), до ДУВП № 4 він прибув 26.11.2015 року за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2015 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2014 року: 1 день позбавлення волі та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 день з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 23 лютого 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 26 листопада 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а ОСОБА_5 - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий