Справа № 562/1562/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
31.03.2016 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

його представника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000287 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :
05 травня 2015 року близько 20.30 години на території господарства по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязнених відносин під час суперечки умисно наніс ОСОБА_4 три удари кулаком руки та граблями, внаслідок чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи зліва в проекції 1-2 зубів, синця на лівому плечі по задній поверхні від верхньої до середньої третини, рани та садна в лобній ділянці справа.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні даного злочину визнав частково та по суті пояснив, що 05 травня 2015 року між 19 та 20 годиною він знаходився за місцем свого проживання. Повечерявши, він пішов у гараж, де взяв граблі і мав з ними йти на город. Коли вийшов з гаража, то помітив батька ОСОБА_4 , з яким у нього виникла сварка, яку почула його мати ОСОБА_8 і також вийшла до них. Під час сварки з приводу будинку батько схопив мати за волосся, що його обурило і він відштовхнув ОСОБА_4 двома руками в праве плече. Останній втратив рівновагу та впав обличчям на землю, де поруч лежали граблі, від яких потерпілий міг отримати тілесні ушкодження. Коли батько підвівся, то тримався за голову, звідки йшла кров та пішов до сусідки, а згодом приїхали працівники поліції. Цивільний позов потерпілого визнає частково лише у частині стягнення з нього матеріальної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 05 травня 2015 року близько 20.00 години він приїхав забрати певні документи з будинку по АДРЕСА_1 , який поділений на дві половини між ним та колишньою дружиною ОСОБА_8 , де не проживає більше року. Коли вийшов з будинку з документами, то з гаража вийшов його старший син ОСОБА_6 , який тримав у руках граблі та з яким у нього виникла сварка з приводу виписки з будинку, оформлення субсидії. У ході сварки ОСОБА_6 двічі ударив його рукою в щелепу, а потім граблями по голові та в плече. Від ударів він не падав обличчям на землю, а лише присів. Внаслідок нанесених йому ударів по голові пішла кров. Обставини нанесення йому ударів бачила жінка, яка у цей час йшла по дорозі, а його колишня дружина вийшла вже після того, як син йому розбив голову, які намагалися забрати у нього документи. Але він побіг до сусідки, яка викликала працівників поліції та швидку медичну допомогу, лікарі якої надали йому першу допомогу. Наступного дня він звернувся в лікарню, де йому наложили шви, ходив на перев`язку, а 12 травня 2015 року шви зняли. Про подію розповів меншому сину та доньці. На лікування він витратив 171.82 грн. та протиправними діями обвинуваченого йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 12000 грн. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Показання потерпілого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень підтвердили допитані у судовому засідання свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про обставини виникнення яких їм стало відомо зі слів батька відразу після події, а також свідок ОСОБА_10 , яка чула сварку та відразу після того, як до неї прийшов з розбитою головою ОСОБА_4 викликала правників поліції та швидку медичну допомогу, що узгоджується із рапортом чергового Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненської області про реєстрацію 05 травня 2015 року о 20.45 годині повідомлення ОСОБА_10 про вчинену о 20.40 годині події у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за №1617.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 показала, що 05 травня 2015 року близько 20 години вона везла до сестри ОСОБА_12 розсаду капусти та йшла по вул.Мартинівка у м.Здолбунів, де на подвір`ї одного з будинків побачила двох незнайомих їй чоловіків, які сварилися, а потім молодший із них наніс два удари палкою другому чоловіку.

Показання свідка ОСОБА_11 повністю підтвердила свідок ОСОБА_12 .

А тому доводи захисника про надання свідком ОСОБА_11 неправдивих показань лише з огляду на графік її роботи з 08 до 20 години судом не приймаються, оскільки такий доказ не спростовує об`єктивну можливість свідка її перебування у вказаний нею час та місці з урахуванням встановленого часу вчинення злочину.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується також протоколом огляду місця події від 05 травня 2015 року, під час якого на подвір`ї будинку по АДРЕСА_1 виявлені плями речовини бурого кольору та граблі, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 15 травня 2015 року та за участі свідка ОСОБА_11 від 27 травня 2015 року, у ході якого останні показали обставини нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта №102 у потерпілого ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи зліва в проекції 1-2 зубів, який міг виникнути від однієї травматичної дії (удару) з достатньою силою нанесення тупим предметом, яким міг бути кулак руки, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; синця на лівому плечі по задній поверхні від верхньої до середньої третини, який міг виникнути від однієї травматичної дії (удару) тупих предметів видовженої форми, якими могли бути граблі, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; рани та садна в лобній ділянці справа, які могли виникнути від однієї травматичної дії (удару) тупих предметів, якими могли бути граблі, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися 05 травня 2015 року, їх виникнення при самопадінні з подальшим ударом об сторонні предмети або від власноручного спричинення є маловірогідним.

Механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 , який він показав під час проведення з ним 15 травня 2015 року слідчого експерименту відповідно до висновку експерта №116 не суперечить судово-медичним даним їх виникнення.

Разом з тим, згідно висновку експерта №140 механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 , який показав обвинувачений ОСОБА_6 під час проведення з ним 18 червня 2015 року слідчого експерименту суперечить судово-медичним даним їх виникнення.

З огляду на досліджені судом докази показання допитаної у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , матір обвинуваченого ОСОБА_6 , яка повністю підтвердила показання останнього, суд оцінює критично та розцінює надані обвинуваченим показання як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, працює за цивільно-правовими угодами, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, вибачився перед потерпілим та має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких умов суд рахує, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

З долучених ОСОБА_4 до позовної заяви документів, вбачається, що останньому 05 травня 2015 року лікарями швидкої медичної допомоги надавалася медична допомога з приводу забійної рани голови та який надалі проходив амбулаторне лікування в Здолбунівській ЦРЛ, з приводу чого поніс витрати на придбання ліків та медичних засіб на загальну суму 171,82 грн., а тому підлягають стягненню з ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно ст.23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, враховуються вимоги розумності і справедливості.

Належних доказів завдання потерпілому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та фізичному болі, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою та завданням йому тілесних ушкоджень, порушені нормального способу життя саме у визначеному ним розмірі 12000 грн. позивачем суду не представлено.

А тому з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.129, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід по справі відносно ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 171 (сто сімдесят одна) грн. 82 коп. матеріальної та 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої злочином.

У решті вимог відмовити.

Речові докази у справі, а саме:

- змиви речовини бурого кольору та контрольний зразок марлевої серветки, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області, знищити;

- граблі, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області та належать ОСОБА_6 , повернути їх законному володільцю.

Документи кримінального провадження №0000287 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: