Справа № 367/1727/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1070/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 03.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
3 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 8 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ірпінь, Київської області, є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2015 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2015 року, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 , маючи невідбуте покарання згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2015 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 3 років позбавлення волі вчинив нове кримінальне правопорушення. Так, 08.01.2016 р. приблизно о 22 год 00 хв (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, направлених на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом пошкодження навісного замка дверей, проник до сараю садиби за адресою: АДРЕСА_2 , де заволодів електропилою марки «Black and Decker» вартістю 1 898,00 грн., зварювальним апаратом марки «MaxPover» вартістю 1 306,00 грн., болгаркою марки «DWT» вартістю 782,00 грн., електродреллю марки «Тайга ДЕУ 1200» вартістю 403,00 грн., які належали потерпілому ОСОБА_8 . Після цього, склав зазначені речі у мішок та зник з вказаним майном з місця вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 збитки в розмірі 4 389,00 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним. Зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист. Також судом не було надано належного здійснення відеоконференції. Вважає, що до зазначеного вище кримінального правопорушення не має ніякого відношення.

Просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 8 червня 2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались сторонами провадження і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що йому не було роз`яснено право мати захисника, чим було порушено його право на захист, не відповідає дійсності, оскільки згідно журналу судового засідання ОСОБА_7 були роз`яснені його права, будь-яких клопотань щодо призначення захисника обвинувачений не заявляв і визнав свою вину в повному обсязі.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, а саме врахував тяжкість скоєних злочинів, особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимий, який маючи невідбуте покарання згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2015 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України вчинив новий злочин, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем мешкання та утримання під вартою характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують покарання визнання своєї вини, щире каяття, та обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину.
Враховуючи наведене, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування - не вбачається.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

А отже, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у період з 15.02.2016 року до моменту набрання вироком законної сили 3.08.2016 року, слід зарахувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 8 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 15 лютого 2016 року по 3 серпня 2016 року.

Головуючий:

Судді: