Справа №635/8433/15-к
Провадження №1-кп/635/302/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пролетарське Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, судимого 29 жовтня 2015 року Богодухівським районним судом Харківської області до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 гривень, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2015 року в ранковий час ОСОБА_4 , діючи повторно, разом з особами, матеріали кримінального провадження у відношенні яких виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, переслідуючи корисливий мотив, умисно, з метою заволодіння грошовими коштами громадян, прибули до м. Південне Харківського району Харківської області та представлялися консультантами по наданню послуг населенню, які заздалегідь виконувати не мали наміру. Так, 29 липня 2015 року приблизно о 13 годині ОСОБА_4 прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , де за попередньою змовою з особами, матеріали кримінального провадження у відношенні яких виділені в окреме провадження, пообіцяли зробити замовлення та виконати установку паркану із метало-профільного листа господарю зазначеного домоволодіння ОСОБА_3 , хоча заздалегідь виконувати вказані роботи не мали наміру. При цьому, в процесі спілкування ОСОБА_4 викликав помилкове враження про себе, як про порядку і чесну людину та шляхом обману, пообіцявши обов`язкове виконання в строк послуг, які виконувати свідомо не мав наміру, заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 1000 гривень, які останній в якості завдатку надав ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_4 присвоїв зазначені грошові кошти, розпорядився ними на власний розсуд, поділивши між собою та особами, матеріали кримінального провадження у відношенні яких виділені в окреме провадження.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, щиро розкаявся у фактично скоєному та пояснив, що 29 липня 2015 року в ранковий час він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали до м. Південне з метою розшуку клієнтів на виконання будівельних робіт. Потерпілий ОСОБА_3 погодився на установку паркану та підписав з ОСОБА_4 договір, після чого останній отримав від потерпілого грошові кошти у сумі 1000 гривень, передавши їх ОСОБА_7 , який з цих грошей дав йому приблизно 400 гривень. При цьому, жодного відношення к ФОП ОСОБА_8 , він імені якого ОСОБА_4 підписав договір, він не мав, наміру та можливості виконати роботи по установці паркану він особисто також не мав.

Окрім повного визнання своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_4 його винуватість у фактично скоєному повністю доводиться сукупністю досліджених у ході судового розгляду наступних доказів:

-показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_3 про те, що 29 липня 2015 року до нього прийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які запропонували виконати роботи по установці паркану, на що він погодився, після чого ОСОБА_4 підписав договір та повідомив про необхідність сплати завдатку в розмірі 1000 гривень, ОСОБА_3 передав йому зазначену суму. На наступний день на вимогу ОСОБА_4 він передав йому додатково гроші на суму 2365 гривень, але жодних робіт ані ОСОБА_4 , ані його друзями зроблено не було;

-змістом договорів будівельної компанії Steko №1296 та №2977 від 29 липня 2015 року щодо сплати потерпілим 1000 гривень за виконання робіт, який підписаний ОСОБА_3 (а.к.п. 10,11),

-змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, у ході якого потерпілий ОСОБА_3 вказав на фотознімок ОСОБА_4 (а.к.п.12-14),

-змістом довідки Генерального директора ТОВ «Завод Стеко» №20/10 від 20 жовтня 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 до зазначеного товариства не працевлаштований (а.к.п. 27),

-змістом протоколу огляду місця події будинку АДРЕСА_4 з фототаблицею, з якого вбачається неможливість розташування будівельної компанії «Стеко» за адресою, зазначеною в договорі (а.к.п.60-64)

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі підозри суд вважає доведеною.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який на момент вчинення кримінального правопорушення не мав судимості, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, за місцем проживання негативно не характеризується, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також думку потерпілого ОСОБА_3 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку з відшкодуванням останнім завданого збитку у повному обсязі.

Суд, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який має джерело доходу, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді штрафу у розмірі 52 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 ироком Богодухівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850 гривень. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року змінений, ОСОБА_4 призначене покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. У зв`язку з вищевикладеним, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 52 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 884 (вісімсот вісімдесят чотири) гривні.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі 52 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 884 (вісімсот вісімдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя