Провадження № 1-кс/537/867/2016
Справа № 537/4753/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2016 року Слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого відділення поліції № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна, -
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді звернувся скаржник ОСОБА_5 зі скаргою, відповідно до якої просить поновити йому процесуальний строк на подання скарги; визнати бездіяльність слідчого відділення № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яка полягає у неповернені , вилученого у нього 14.09.2016 року автомобіля марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, свідоцтва про його реєстрацію та зобов`язати слідчого відділення № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 повернути йому ОСОБА_5 автомобіль марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, свідоцтво про його реєстрацію, які були вилучені 14.09.2016 року.
В обґрунтування вказаної скарги вказав, що що 14.09.2016 року в м. Кременчуці працівниками патрульної поліції був незаконно затриманий автомобіль марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, яким він керував та вилучено свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу . Вказаний автомобіль був доставлений на штрафмайданчик. За наслідками особистого звернення до ГУНП в Полтавській області йому (скаржнику) стало відомо , що відповідальним за вилучений автомобіль є слідчий ОСОБА_6 . 29.09.2016 року він звертався до слідчого ОСОБА_6 з заявою про повернення вилученого автомобіля . При цьому він просив слідчого повернути йому і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак, ні автомобіль, ні свідоцтво про його реєстрацію слідчим ОСОБА_6 йому так і не було повернуто. Проте, 30.09.2016 року він отримав відповідь про те, що у провадження слідчого ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження № 0001518 від 15.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. Зазначив, що доводи слідчого про неможливість повернути йому автомобіль з огляду на ненадання ним (скаржником) правоохоронним органам документів, які підтверджують набуття ним права власності на транспортний засіб на законодавстві не ґрунтуються як і доводи про те, що ці дії не відносяться до компетенції слідчого. Окрім того, вказав, що він не отримував жодних повідомлень про внесення слідчим , прокурором клопотання про арешт вищезазначеного майна як тимчасово вилученого, як і про розгляд слідчим суддею такого клопотання. З урахуванням викладеного , просив скаргу задовольнити.
Представник скаржника в судовому засіданні заявлені скаржником вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених у скарзі , просив слідчого суддю її задовольнити.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки на даний час проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, яке внесено о ЄРДР 15.09.2016 року за №
00058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. Оскільки досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню на даний час не закінчено, повідомлення про підозру нікому не вручено, належність вказаних речей скаржнику не доведена , то підстав для повернення вилученого автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію скаржнику не вбачається.
Слідчий суддя, вислухавши учасників розгляду скарги, дослідивши представлені учасниками докази, приходить до наступних висновків.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було
вилучено:
1)за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2)за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3)у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України;
4)у разі скасування арешту.
Слідчим суддею встановлено, що 15.09.2016 року відділенням № 1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області внесені до ЄРДР за № 0001518 відомості за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Згідно витягу з кримінального провадження № 0001518 14.09.2016 року до чч ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт командира 1 роти УПП в м. Кременчуці про те, що в ході перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено явні ознаки підробки.
На час розгляду скарги по вказаному кримінальному провадженню письмове повідомлення про підозру будь-якій особі не вручено, досудове слідство не закінчено.
Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Як встановлено під час розгляду скарги ,вилучений у ОСОБА_5 14.09.2016 року автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні , хоча слідчий з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та про арешт вилученого майна до слідчого судді не звертався, прокурором постанова про повернення автомобіля не виносилася.
З матеріалів кримінального провадження та пояснень прокурора вбачається , що за час досудового розслідування слідством не встановлено, що вказаний автомобіль перебуває на обліку як угнаний, чи викрадений.
За даних обставин постанова слідчого від 17.10.2016 року про приєднання до кримінального провадження в якості речового доказу автомобіля «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску є по своїй суті незаконною, оскільки вилучений автомобіль не підпадає під поняття речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України.
Так як, ні прокурором, ні слідчим не доведено, що вилучений у скаржника 14.09.2016 року автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 набутий кримінально-протиправним шляхом і він, як доказ прямо чи непрямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні чи інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, що свідчить про те, що вказаний автомобіль утримується слідчим безпідставно.
Оскільки ні слідчий, ні прокурор не зверталися до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого під час огляду автомобіля «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , так як він не містить слідів будь-якого злочину, то відповідно до вимог п.3 ст. 169, ч.5 ст. 171 КПК України вказаний автомобіль мав бути негайно повернутий особі, у якої він був вилучений, чого ні слідчим, ні прокурором зроблено не було, чим допущено бездіяльність.
У ході розгляду скарги встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вилучене слідчим під час огляду місця події 14.09.2016 року (згідно протоколу) в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0001518, у зв`язку з явними ознаками його підроблення, тобто є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України і за даним фактом призначена та проводиться технічна експертиза документів. Таким чином, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовим доказом і повинно зберігатися в матеріалах справи, тому скарга в частині повернення її скаржнику задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що під час розгляду скарги встановлено факт не вчинення слідчим дій, що передбачені ч.5 ст. 171 КПК України, встановлено факт невиконання слідчим вимог ст. 169 КПК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна , прокурором не доведено, що вилучений 14.09.2016 року під час огляду автомобіль Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 набутий кримінально-протиправним шляхом , слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в частині зобов`язання слідчого повернути тимчасове вилучене майно є законною та обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню.
Що стосується вимоги про визнання незаконною бездіяльність відділення поліції № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 щодо неповернення вилученого майна у відповідності до вимог ст. 169 КПК України, то слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Тобто положеннями ст..307 КПК України не передбачено право слідчого судді, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, постановляти ухвалу про визнання незаконною бездіяльність слідчого, а тому у задоволенні скарги у цій частині необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.98, 167, 169, 171, 236, 303 307 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Поновити строк ОСОБА_5 на подання скарги на бездіяльність слідчого відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна .
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого відділення поліції № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого відділення № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУГП в Полтавській області ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 автомобіль марки «Ауді А6» д.н.з НОМЕР_1 , 2001 року випуску, який був вилучений у нього працівниками поліції 14.09.2016 року.
В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали виготовлений 25.10.2016 року