Справа № 686/4343/16-к

УХВАЛА

26 лютого 2016 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників скаржника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , скаржника ОСОБА_6 ,
В судовому засіданні скаржник та його представники підтримали вимоги, викладені в скарзі.
Прокурор проти задоволення скарги заперечив, пояснивши, що слідчий правомірно відмовив ОСОБА_6 у залученні його до кримінального провадження як потерпілого, оскільки потерпілим може бути визнана особа, якій завдано шкоду саме кримінальним правопорушенням, чого в даному кримінальному провадженні не вбачається.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Вказаний транспортний засіб у ОСОБА_9 25 серпня 2015 року придбав ОСОБА_6
08 жовтня 2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 жовтня 2015 року, було вилучено належні ОСОБА_6 автомобіль марки «OPEL VIVARO» 2007 р.в., р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 .
24 грудня 2015 року постановою слідчого зазначений автомобіль повторно визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , яка, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 27.05.2014 року, являлась власником вказаного транспортного засобу.
23 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого з клопотанням про залучення його у даному кримінальному провадженні як потерпілого, оскільки вказаними шахрайськими діями йому спричинено матеріальної та моральної шкоди.
25 грудня 2015 року постановою слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 було відмовлено у визнанні ОСОБА_6 потерпілим.
20 січня 2016 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2016 року була скасована постанова слідчого від 25 грудня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_6 .
01 лютого 2016 року слідчий СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 своєю постановою, яка є предметом оскарження, повторно відмовив ОСОБА_6 у визнані його потерпілим.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь - яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Вказані вимоги закону слідчим в повній мірі дотриманні не були.
Так, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутні відомості, передбачені ч.5 ст.110 КПК України. Натомість у мотивувальній частині постанови слідчого лише вказано, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди внаслідок купівлі автомобіля марки Опель Віваро в особи, яка не мала права його відчужувати, оскільки автомобіль був протиправно вилучений у потерпілої ОСОБА_8 . В зв`язку з тим, що ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди, останній з метою визнання його потерпілим та захистом його прав може звернутись до правоохоронного органу де було здійснено купівлю вказаного транспортного засобу із заявою про скоєнні відносно нього кримінального правопорушення. Дії невстановленої особи, яка заволоділа автомобілем ОСОБА_8 , кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, власником автомобіля марки Опель Віваро являється ОСОБА_8 , тому відсутні підстави для визнання ОСОБА_6 потерпілим у даному провадженні.
Викладенні у постанові слідчого обставини, які стали підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим, є суперечливими, та не зовсім відповідають доказам, які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Допитана як потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що в 20-х числах липня 2015 року з її подвір`я автомобіль марки Опель Віваро, д.н.з. НОМЕР_2 забрав ОСОБА_10 , який і раніше користувався її автомобілем.
06.08.2015 року, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 , вказаний автомобіль перейшов у власність ОСОБА_9 .
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 01.09.2015 року, автомобіль «OPEL VIVARO» 2007 р.в., р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_6 . Відомості про те, що вказане свідоцтво підроблене, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Згідно з наданим ОСОБА_6 висновком експертного дослідження №26/283/58 від 01.09.2015 року, бланк наданого на дослідження свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу, ознак змін у записах та бланку вказаного документу не виявлено.
Тобто висновки слідчого, що ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди саме внаслідок купівлі автомобіля марки Опель Віваро в особи, яка не мала права його відчужувати, власником автомобіля Опель Віваро являється потерпіла ОСОБА_8 , є передчасним та не ґрунтується на наявних матеріалах справи.
Наведені обставини дають підстави слідчому судді для скасування постанови слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 01 лютого 2016 року, в зв`язку з чим скарга ОСОБА_6 в частині скасування вказаної постанови слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.
Частиною першою статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, у відповідності до ст.307 КПК України, слідчим суддею постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, а також те, що ч.1 ст.303 КПК України не передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невизнанні особи потерпілою, до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим скарга ОСОБА_6 у цій частині задоволенню не підлягає, що не позбавляє останнього можливості, у випадку прийняття слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілим, оскаржувати таке рішення.
Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України,-
СкаргуОСОБА_6 задовольнити частково.
В решті вимог скарги відмовити.
Відповідно вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя