Провадження № 11-кп/792/66/16
Справа № 676/2433/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.28 ч.2 ст.162,
ч.2 ст. 296,ч.2 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
законного представника ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 13.01.2015 року, за апеляційними скаргами представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_15 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року, -
В с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року
ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, студента ІІ курсу ДПТНЗ КПВПУ № 14, інваліда ІІІ групи захворювання з дитинства, раніше не судимого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_1 ,
засуджено за:
-- ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 162 КК України на 2 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_12 призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 19.11.2015 року, із заліком часу тримання під вартою з 14 по 16 січня 2015 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обранно тримання під вартою із зали суду.
ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого-інваліда ІІІ групи захворювання з дитинства, раніше не судимого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_2 ,
засуджено за:
-ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 162 КК України на 2 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_13 призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 19.11.2015 року, із заліком часу тримання під вартою з 14 по 16 січня 2015 року, з 19 серпня по 19 листопада 2015 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
ОСОБА_14 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньотехнічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_3 ,
засуджено за:
-ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 162 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_14 призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 19.11.2015 року, із заліком часу тримання під вартою з 14 січня по 9 квітня 2015 року, з 19 серпня по 19 листопада 2015 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_15 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Камянець-Подільського Хмельницької області, жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_4 ,
засуджено за:
-ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 162 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_15 призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 19.11.2015 року, із заліком часу тримання під вартою з 14 січня по 9 квітня 2015 року, з 10 квітня по 19 листопада 2015 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Речових доказів по справі немає.
Судових витрат по справі немає.
Цивільний позов по справі не заявлено.
За вироком суду, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та неповнолітній ОСОБА_12 11 січня 2015 року з 01.30 год. по 01.40 год. діючи з єдиним умислом, за попередньою змовою групою осіб, з хуліганських спонукань, направлених на порушення громадського порядку, в нічний час, зайшли на територію господарства АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_16 . Грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, добропристойності та моралі, порушуючи право громадян на відпочинок, обвинувачені у нічний час почали безпричинно кидати льодяними грутками по вікнах житлового будинку, підпирати вхідні двері дерев`яними брусками блокуючи вихід. Продовжуючи свій злочинний умисел на порушення громадського порядку обвинувачені, через вхідні двері, шляхом виривання металевої скоби защіпки, якою обладнанні вхідні двері будинку, незаконно, без передбаченого на те дозволу власника ОСОБА_16 , який на той час знаходився в кімнаті, проникли в приміщення житлового будинку. Розпочавши хуліганські дії ОСОБА_15 безпричинно наніс один удар рукою в область тулубу ОСОБА_16 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді синяка в області передньої поверхні грудної клітки, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 безпричинно нанесли руками і ногами удари по тулубу і обличчю ОСОБА_16 , а також близько 5 ударів в плече, 1 удар в правий бік та 1 удар в груди, чим спричинили йому фізичний біль.

Поряд з цим ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та неповнолітній ОСОБА_12 , діючи з єдиним умислом на грубе порушення громадського порядку та на спричинення тілесних ушкоджень, спільними діями, безпричинно завдали ОСОБА_17 , не менше 9 ударів по різних частинах тіла і не менше чотирьох ударів руками і ногами в обличчя та ногах, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді: двох синяків в області обличчя зліва (ліва щока, скроня, вушна раковина) і на зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того нанесли близько п`яти ударів у тулуб, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер зліва з розривом парієнтальної плеври та легеневої тканини, розриву лівої легені, що привело до розвитку лівобічного гемопневмотораксу, масивного синяка в області лівої бокової поверхні грудної клітки та області лівої черевної стінки, крововиливу в м`які тканини. Описані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_17 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в приміщенні Кам`янець-Подільського райвідділу міліції під час подання заяви щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Під час хуліганських дій ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та неповнолітній ОСОБА_12 , діючи з особливою зухвалістю, з метою розваги, принижуючи честь і гідність ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , ігноруючи загальноприйняті норми поведінки розірвавши на потерпілому ОСОБА_17 штани, таким чином, оголивши його сідниці, вимагали від потерпілих вступити між собою у статеві зносини. У разі відмови погрожували зґвалтувати останніх за допомогою дерев`яної качалки для розкачування тіста, тобто, діяли з винятковим цинізмом, з проявом безсоромності.

В апеляційній скарзі представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_11 просить вирок суду змінити та призначити покарання за ст..296,162 КК із застосуванням ст. 75 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_12 вчинив злочин неповнолітнім, є інвалідом, проживає в багатодітній сім`ї, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодував заподіяну потерпілому шкоду.

Звертає увагу, що місцевим судом необгрунтовано визнано за обтяжуючу обставину вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Однак, не було враховано, що вказані обставини є кваліфікуючими ознаками ч.2 ст. 121 та ч.2 ст. 296 КК України і відповідно не можуть визнаватись обтяжуючими обставинами.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить вирок суду змінити. За ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 296 КК України призначити мінімальне покарання за санкціями саттей із застосуванням ст. 75 КК України.

Вважає, що місцевий суд ухвалив вирок лише на припущеннях та на упередженому ставленні щодо причетності ОСОБА_13 до смерті ОСОБА_17 , внаслідок чого помилково кваліфікував його дії за ч.2 ст. 121 КК України.

На його думку, зібрані докази досудового розслідування не дають підстав вважати його винним у вчиненні цього злочину.

Звертає увагу, що у показаннях свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 не вбачається факт участі ОСОБА_13 у побитті ОСОБА_17 .

Як недолік вироку зазначає, що місцевим судом не проведено розмежування дій співучасників та не встановлено ступінь тяжкості дій кожного.

Вказує, що місцевий суд при ухваленні вироку порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, вийшов за межі обвинувачення, послався на ч.2 ст. 28 ч.2 у ст. 162 КК України, яка не була інкримінована досудовим розслідуванням і стороною обвинувачення.

Із змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 поставлено питання про скасування вироку суду та закриття справи в частині засудження за ч.2 ст. 121 КК України. За ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 296 КК України просив призначити мінімальне покарання.

Вказує, що ОСОБА_14 необгрунтовано обвинувачено за ч.2 ст. 121 КК України, оскільки досудовим розслідуванням не здобуто жодних доказів, які б свідчили про те, що він брав участь у побитті ОСОБА_17 .

Просить врахувати, що за відсутності доказів, висновок суду про домовленість обвинувачених щодо проникнення у житло ОСОБА_16 та їх спільна участь у побитті обох потерпілих є помилковим.

Зазначає, що місцевий суд при ухваленні вироку порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, вийшов за межі обвинувачення ОСОБА_14 за ч.2 ст. 28 у ч.2 ст. 162 КК України, яка не була інкримінована досудовим розслідуванням і стороною обвинувачення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить вирок суду скасувати, матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд, оскільки недоліки слідства, які не були усунуті місцевим судом не давали підстав для винесення законного рішення.

Звертає увагу на недостатність доказової бази, щодо його участі та конкретної ролі у побитті ОСОБА_17 , а також помилки у тексті судово - медичної експертизи №9 від 14.01.2015 року, які на його думку суттєво вплинули на її остаточні висновки і мали б бути усунуті додатковою судово медичною експертизою.

Щодо призначеного покарання, вважає його занадто суворим.

В запереченні на апеляційні скарги законного представника ОСОБА_12 ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 прокурор просить вирок суду залишити без зміни, апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про обґрунтованість вироку, доводи обвинувачених та їх захисників, законного представника про задоволення апеляцій, перевіривши матеріали справи і доводи апеляцій, надавши обвинуваченим можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Висновки місцевого суду про винність ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України при наведених у вироку обставинах грунтуються на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах.

Кваліфікація злочинних дій обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 296 КК України сумніву не викликає і по суті не оскаржується.
Обгрунтованим є також засудження ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч.2 ст. 121 КК України.
І хоч обвинувачені та їх захист заперечують причетність до вказаного злочину, сукупність доказів по справі, які суд ретельно перевірив під час розгляду справи, дали йому обгрунтовані підстави на спростування таких тверджень.
Доводи і позиція обвинувачених, які в силу обов`язків були підпримані захистом, про непричетність до жорстокого побиття і смерті ОСОБА_17 є спільним наміром уникнути відповідальності за вказаний злочин.
Показання обвинувачених в стадії досудового слідства та у місцевому суді свідчать про те, що їх злочинні дії розпочаті від домовленості спільно «поприколюватись» над потерпілими,продовжились блокуванням будинку,де знаходились потерпілі (підпирання дверей, кидання льодом у вікно), а надалі хуліганські дії пов`язані із зухвалим порушенням громадського порядку, незаконне проникненням до житла, жорстоке побиттям потерпілих здійснювались за безпосередньої участі усіх обвинувачених, які своєю кількістю і зухвалою поведінкою впливали і подавляли не тільки волю потерпілих, а й їх намагання покинути приміщення будинку.
Як встановлено матеріалами досудового і судового провадження, показаннями самих обвинувачених,потерпілих,свідків, між всіма обвинуваченими була домовленість на вчинення протизаконних дій щодо потерпілих, у тому числі ці обставини встановлені під час слідчих експериментів: всі кидали сніжні грудки у вікна,розбили вікно, різним поліняччам блокували вихід із дверей будинку, ОСОБА_14 вирвав металеву скобу защіпки вхідних дверей, бив ОСОБА_16 , під час побиття затягував ОСОБА_17 із ОСОБА_15 на ліжко. ОСОБА_13 вимкнув світло у будинку, а згодом підсвічував ОСОБА_12 і ОСОБА_15 коли ті били ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Крім того, ОСОБА_13 зі слів ОСОБА_12 вчинив побиття ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Сам ОСОБА_13 визнав, що бив ОСОБА_16 .
ОСОБА_12 визнав причетність ОСОБА_15 до побиття ОСОБА_17 , а інших обвинувачених і до побиття ОСОБА_16 . ОСОБА_15 розповів про роль і участь ОСОБА_12 у побитті обох потерпілих.
Потерпілий ОСОБА_16 розповів, що 11 січня 2015 року він знаходився вдома та дивився телевізор разом з ОСОБА_17 . Близько півночі хтось почав стукати у вікна, він включив світло і намагався вийти на вулицю, але вийти не зміг, оскільки вони були підперті з вулиці. Через розбиту шибку він відкинув палицю яка влетіла в будинок та вийшов на вулицю. Побачив поліно біля дверей, якими вони були підперті. На вулиці виявив четверо хлопців, які почали втікати та кидати в нього сніжками. Він повернувся до будинку та зачинив на засов двері, виключив світло, працював телевізор. ОСОБА_17 попросився залишитись у нього на ніч. В цей час почув як почали шарпати вхідні двері, а в інші двері до кімнати почув удари. Він піднявся включив світло і побачив, що будинку увірвалось четверо чоловіків, отримав два удари: один кулаком в груди, а інший ногою від яких впав на диван. Світло в цей час хтось виключив, він впізнав ОСОБА_15 та звернувся до нього, а той у відповідь наніс йому удар кулаком в обличчя, від чого він втратив свідомість. Прийшов до свідомості на підлозі, хтось тер йому обличчя снігом при цьому його голову штовхали до голих сідниць ОСОБА_17 і вимагали від них вступили в статеві зносини.В разі відмови погрожували зґвалтувати обох качалкою для тіста. Як били ОСОБА_17 не бачив, але чув як той просився щоб не били. При виході нападників з будинку йому та ОСОБА_17 поставили вимогу до 9 год. знайти гроші йому 2000 доларів США, а ОСОБА_17 в розмірі пенсії. Після того як нападники пішли ОСОБА_17 скаржився на біль в грудях, в нього самого теж боліло все тіло та голова. На другий день до нього зранку приходили сестра ОСОБА_17 ОСОБА_20 , її дочка з зятем, а також згодом сільський голова. В його присутності ОСОБА_17 останнім розповів про обставини побиття і вимагання грошей, 13 січня 2015 року разом поїхали в лікарню та звернулись в міліцію, де ОСОБА_17 помер.
Свідок ОСОБА_20 розповіла, що зі слів ще живого ОСОБА_17 та ОСОБА_16 їх били четверо нападників, які увірвались до будинку. Одного із них ОСОБА_15 він упізнав, а ще один не чітко вимовляв слова, маючи вади мови.

Як встановлено у ході судових розглядів, нечітка вимова слів та дефект мови виявлені у обвинуваченого ОСОБА_13 .

Ці показання у сукупності із показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 дали місцевому суду обгрунтовані підстави дійти висновку про причетність усіх обвинувачених до інкримінованих їм злочинів.

Із показів свідка ОСОБА_25 , який є сином ОСОБА_17 вбачається, що 13 січня 2015 року йому стало відомо про побиття батька. В лікарні батько розповів, що чотири хлопці увірвались до хати та разом почали його бити, міняли голоси, розмовляли російською, вдарили спочатку в груди, потім просто били, вимагали гроші. Він упізнав серед нападників ОСОБА_15 .

За даними висновку судово медичної експертизи №9 від 13.01.2015 року, при дослідженні трупа ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох синяків в області обличчя зліва (ліва щока, скроня, вушна раковина), на зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер зліва з розривом парієнтальної плеври та легеневої тканини, розриву лівої легені, що привело до розвитку лівобічного гемопневмотораксу, та гострої крововтрати, масивного синяка в області лівої бокової поверхні грудної клітки та області лівої черевної стінки крововиливу в м`які тканини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Доводи ОСОБА_15 у яких він поставив під сумнів висновок судово медичної експертизи №9 від 14.01.2015 року, через згадування у ній у одному абзаці гістологічного дослідження прізвища іншої особи, колегія суддів відхиляє, оскільки згадані висновки експертизи у останньому її абзаці мотивувальної частини не впливають на діагностування причинно зв`язкових наслідків смерті ОСОБА_17 , який помер від закритої травми грудної клітини, численні переломи ребер зліва з розривом парієтальної плеври та легеневої тканини, розрив лівої легені, що привело до розвитку лівобічного гемопневмотраксу та гострої крововтрати, про що свідчать тілесні ушкодження, які вказані в описовій частині даного висновку.

Жоден із учасників судового провадження сумнівів у причинах смерті ОСОБА_17 не мав і з такими висновками судово медичної експертизи погодився.

Тому у колегії суддів щодо законності і обгрунтованості проведеної судово медичної експертизи, причин смерті ОСОБА_17 питань не виникало.

На доводи ОСОБА_26 , про зв`язок смерті ОСОБА_17 із ненаданням йому необхідної медичної допомоги, колегія суддів констатує. Із показань лікарів Кам`янець Подільської ЦРЛ ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які були допитані в місцевому суді вбачається, що ОСОБА_17 після побиття звернувся до приймального відділення ЦРЛ. Був оглянутий спеціалістами, із діагностуванням лівобічного гемопневмотораксу. Потребував негайного оперативного втручання, однак відмовився, оскільки мав намір негайно звернутись до міліції. Між тим, заходів примусового оперативного втручання без згоди потерпілого процедурую не передбачено, так як потерпілий особисто мав би підписати відповідний протокол (дозвіл),оскільки був живий.

Свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 в місцевому суді розповіли, що 13 січня 2015 року під час їх чергування по Кам`янець-Подільському РВ УМВСУ в Хмельницькій області, ОСОБА_17 із родиною звернулись із заявою по факту побиття. Усна заява була зареєстрована, однак при написанні письмової у коридорі ОСОБА_17 стало погано, через, що була викликана швидка допомога. По прибуттю швидкої допомоги, лікарі констатували смерть потерпілого.

Із показань судово медичного експерта ОСОБА_36 вбачається, що він оглядав труп ОСОБА_17 та проводив його розтин, а також проводив судово-медичну експертизу трупа. У потерпілого було виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох синяків в області обличчя зліва (ліва щока, скроня, вушна раковина), на зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер зліва з розривом парієнтальної плеври та легеневої тканини, розриву лівої легені, що привело до розвитку лівобічного гемопневмотораксу, та гострої крововтрати, масивного синяка в області лівої бокової поверхні грудної клітки та області лівої черевної стінки крововиливу в м`які тканини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Таким чином, очевидно, що отримані ОСОБА_17 тілесні ушкодження були небезпечні для його життя і надалі призвели до його смерті.

Будь яких порушень чи бездіяльності з боку медичного персоналу ЦРЛ та працівників міліції при опитуванні ОСОБА_17 колегія суддів не вбачає, оскільки вони діяли в межах відповідних процедур і закону.

Не заслуговують на увагу і доводи захисників щодо необгрунтованого на їх думку засудження ОСОБА_13 і ОСОБА_14 за ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 162 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно обвинувального акту від 01.10.2015 року (Т.3, а.с 193-196) таке обвинувачення їм пред`являлося, під час розгляду справи перевірялось і за наслідками розгляду справи в місцевому суді по ньому було прийнято відповідне рішення.

Доводи щодо необхідності повторного допиту свідків і потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні (в межах приписів ст.. 404 КПК України) необгрунтовані, оскільки показання зазначених осіб не містять суперечностей щодо фактичних обставин смерті ОСОБА_17 та вчинених поряд з цим інших кримінально караних діянь.

Суд оцінивши зібрані по справі докази дійшов вірного і обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст. 121 КК України, є вірною і сумніву не викликає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами) суд при призначенні покарання обвинуваченим врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинувачених. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходив із сукупності всіх обставин справи, в тому числі мотиву і мети, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
При обранні обвинуваченнм ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 покарання суд, як видно з вироку, обгрунтовано врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинувачених, те, що вони частково відшкодували потерпілим заподіяну шкоду, по місцю проживання та навчання характеризуються позитивно, їх стан здоров`я, те що вони не перебувають на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше не судимі. ОСОБА_12 є дитиною інвалідом до 18 років, проживає в багатодітній сім`ї, де матір має інвалідність. ОСОБА_13 є інвалідом III гури з дитинства, має на утриманні матір пенсійного віку.
Тому, слід визнати, що призначене обвинуваченим покарання є достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, через що доводи апеляцій в частині суворості покарання вважає необґрунтованими.
Із мотивувальної частини вироку не вбачається, що місцевий суд визнав обтяжуючою обставиною вчинення злочину групою осіб, тому в цій частині колегія суддів вважає доводи захисту необгрунтованими.
Враховуючи викладене колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку суду.
Керуючись ст. 407 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а :
Вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 залишити без зміни, апеляційні скарги представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_15 без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду ОСОБА_2