В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2

у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003068 від 08.09.2015 року, щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, із вищою освітою, раніше не судимого, не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_3 02.09.2015, близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи по вул.Яна Райніса у м. Львові, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, шарпав потерпілого ОСОБА_5 за одяг, стискав та крутив обидві руки, в результаті чого заподіяв ОСОБА_5 , синці на руках, садна на лівому плечі, та крововилив в порожнину п`ястно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні легкого тілесного ушкодження, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав частково та пояснив, що він є людиною неврівноваженою, оскільки мав черепно-мозкову травму. Потерпілий є його давній сусід, з яким довший час вони жили в добрих відносинах. 21.30 год. цього дня він їхав на велосипеді по польовій дорозі і ззаду їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_8 та сигналив, а проїхжаючи зачепив велосипед у результаті чого він впав та пошкодив собі ногу. При цьому свідки, які могли бачити даний інцидент знаходилися на відстані 50-60 м. Зупинивши автомобіль він підійшов до потерпілого витягнув з автомобіля та почалась шарпанина, чи падали вони в цей час не пам`ятає. Після цього він приходив до воріт дому, де проживає ОСОБА_9 та ще сварився, можливо обзивав нецензурними словами, оскільки дружина ОСОБА_8 також обзивалася такими ж словами.

Просить вибачення у потерпілого за нанесення йому тілесних ушкоджень та просить суворо не карати.

Окрім визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_3 , його винуватість підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показаннями потерпілого і свідків.

Висновком судово-медичного експерта №1547 від 11.09.2015 року, з якого вбачається, що у гр. ОСОБА_5 виявлено синці на руках, садна на лівому плечі. При обстеженні його в поліклініці 04.09.2015 року було відмічено крововилив в порожнину п`ястно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті. Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 02.09.2015 р. і відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с.51).

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 даними в судовому засіданні про те, що обвинувачений є його сусідом та він і раніше, років три тому мав конфлікт з його дружиною, побив її. Однак вони до міліції не зверталися.

В той день він повертався на автомобілі Нива додому та бачив як ОСОБА_10 їхав на велосипеді в попутному напрямку і проїзжаючи його почув як останній стукнув у його автомобіль. Тоді він зупинився та зробив зауваження на що обвинувачений відреагував агресивно та витягнув його за дві руки з автомобіля, вивернувши при цьому палець. Однак, звільнившись від обвинуваченого він сів в автомобіль та поїхав у сторону домівки і тут же відчув удав по автомобілю, можливо це був камінь. Проїхавши небагато він зустрів знайомого та зупинився при цьому ОСОБА_10 знову почав на нього нападати. Відчинив двері та витягнув із-за керма. Це було кілька хвилин. В подальшому він з знайомим сіли в автомобіль та поїхали додому. Зупинившись біля своєї брами, почав розмовляти з сусідами і тут же під`їхав ОСОБА_10 та почав ображати його і дружину. Після цього дружина забрала його до будинку, зателефонувавши до батька ОСОБА_11 , а потім до поліції. Побачивши поліцію, ОСОБА_10 залишив місце та пішов додому.

Показаннями свідка ОСОБА_12 даними в судовому засіданні про те, що він ішов додому по вул.Райніса і бачив як за 20-30 м. їхав ОСОБА_10 велосипедом. Попри нього проїзжав на автомобілі ОСОБА_9 і минувши ОСОБА_3 , останній почав махати руками тоді ОСОБА_9 зупинився. В подальшому сів в автомобіль і почав рухатися і в той час він почув удар по автомобілю, можливо це був кинутий камінь. ОСОБА_9 зупинився і вони почали зясовувати стосунки. При цьому він їх розбороняв. Степан ОСОБА_10 наносив удари, а ОСОБА_9 захищався. Після того, як він їх розборонив, вони двоє сіли до автмоомбіля ОСОБА_8 та поїхали до подвіря. Будучи біля брами ОСОБА_10 продовжував обзивати ОСОБА_13 та його дружину нецензурними словами, тоді він і дізнався, що ОСОБА_10 раніше побив дружину ОСОБА_13 . Після цього він поїхав до родини, а за 15 хв. ОСОБА_9 йому зателефонував та повідомив,що викликав поліцію. Біля брами він не бачив чи наносив удари ОСОБА_14 . Влоху О

Показаннями свідка ОСОБА_15 даними в судовому засіданні про те, що йому зателефонував сусід ОСОБА_9 та повідомив, що у нього з його сином виникла сварка. Вийшовши на подвіря, побачив сина ОСОБА_16 , який був збуджений і роздратований. Під час зясування причини, він дізнався від сина, що на нього сусід наїхав автомобілем і той впав і з того виникла сварка. Бійки під час того як він вийшов і в його присутності не було. Степан стояв біля брами, а сусід ОСОБА_9 на своєму подвірї і нови голосно перемовлялися.

Свідок ОСОБА_17 , будучи у суді пояснила, що вона є дружиною потерпілого. 02.09.15 ввечері була дома біля вікна і побачила шарпанину ОСОБА_3 з чоловіком, тоді вибігла на вулицю. Чула образи у свою сторону, забрала чоловіка додому та викликали телефоном батька ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_18 будучи у суді повідомив, що він стояв неподалік від будинку ОСОБА_8 та бачив як ОСОБА_19 підійшов до ОСОБА_8 та почалася шарпанина. ОСОБА_10 брався за браму, хитав її та виражався в сторону дружини ОСОБА_20 також нецензурні слова. В подальшому ОСОБА_3 забрав батько.

Протоколом проведення слідчого експеременту від 23.12.2015 року з фототаблицями з потерпілим ОСОБА_21 , який вказав, з якого місця і яким чином почався інцидент та нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень (а.с. 52-59).

Протоколом огляду місця події від 23.12.2015 року з фототаблицями, а саме автомобіля потерпілого (а.с. 60-63).

Аналіз цих належних і допустимих доказів у сукупності з визнавальними показаннями обвинуваченого дає підстави вважати про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні даного злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість підсудного у вчиненні злочину повністю та об`єктивно доведена, його дії слід вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України,

Окрім того органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 02.09.2015, близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи по вул.Яна Райніса у м. Львові, діючи умисно, з хуліганських мотивів та мотивів явної неповаги до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, під надуманим дріб`язковим приводом вчинили конфлікт та шарпанину з ОСОБА_5 , під час якого пошкодив дах автомобіля ОСОБА_5 марки «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , та шарпав його за одяг, стискав та крутив обидві руки, заподіявши при цьому ОСОБА_5 , згідно висновку судово - медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді синців на руках, садна на лівому плечі, та крововилив в порожнину п`ястно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті, що відноситься до легкого ступеня тяжкості.

Отже, своїми умисними діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушен- ня, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Норми, передбачені частиною першою статті 296 КК України хуліганство визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

У контексті сказаного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

У судовому засіданні встановлено, що причиною конфлікту стала подія, коли давні сусіди: потерпілий та обвинувачений не могли розїхатися на вузькій дорозі, в результаті чого через автомобіль, яким керував ОСОБА_9 обвинувачений впав разом з велосипедом. При цьому сталася шарпанина, у результаті чого обвинувачений наніс потерпілому легкі тілесні ушкодження. Даний конфлікт, який виник з особистих неприязних стосунків частково у словесній формі продовжився біля подвіря потерпілого.

При цьому стороною обвинувачення не доведено і в судовому засіданні не здобуто доказів щодо грубого порушення громадського порядку, що виявився у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Дані обставини підтверджуються показаннями самого потерпілого, який зазначив, що обвинувачений відреагував агресивно під час того як вони не могли розїхатися на дорозі та витягнув його за дві руки з автомобіля, вивернувши при цьому палець.

Таким чином судом встановлено, що орган досудового слідства не надав доказів та у суді також не здобуто таких на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оскільки відсутній склад кримінального правопорушення хуліганство. З огляду на зазначене кримінальне правопорушення слід перекваліфікувати з ч.1 ст.296 на ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_22 2010 р.н. та ОСОБА_23 , 2014 р.н., його посередню характеристику з місця проживання, на обліках у психо- та неврологічному диспансері не перебуває.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 15.12.2015 року та акту № 207 від 11.04.2016 року амбулаторної судово-психологічної експертизи, ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждає та в період інкримінованих йому дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.77-78,80-81).

Обставин, які пом`якшують покарання є наявність на утриманні двох малолітніх дітей. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та особи засудженого, суд вважає, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу.

Речові докази по справі автомобіль марки «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_24 .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 377 КПК України, суд

з а с у д и в :

перекваліфікувати злочин з ч.1 ст.296 на ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян: 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. в доход держави.

Запобіжний захід засудженому не обирався.

Речові докази по справі автомобіль марки «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_24 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1