Справа № 504/1159/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" липня 2016 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшого сержанта, начальника водолазної станції командира машини взводу інженерної розвідки інженерного загону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого на момент проходження служби за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до цього часу.
12 травня 2015 року ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу на підставі часткової мобілізації, яку останній з 17 червня 2015 року проходить у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні молодший сержант.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до наказу №117 командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2015 року молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду начальника водолазної станції - командира машини взводу інженерної розвідки інженерного загону.
Відтак, з 17 червня 2015 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_6 до списків особливого складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно із вимогами п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за мобілізацією та проходячи службу на посаді начальника водолазної станції - командир машини взводу інженерної розвідки інженерного загону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби 3 грудня 2015 року самовільно залишив місце служби - територію військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутнім за місцем проходження військової служби тривалістю понад один місяць до 1 квітня 2016 року включно чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 4 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно 12 травня 2015 року він призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу на підставі часткової мобілізації, яку він з 17 червня 2015 року проходить у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні молодший сержант.
Його відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2015 року було призначено на посаду начальника водолазної станції - командира машини взводу інженерної розвідки інженерного загону, з цього часу він набув статусу військовослужбовця та розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Проте, він будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за мобілізацією та проходячи службу на посаді начальника водолазної станції - командир машини взводу інженерної розвідки інженерного загону військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби 3 грудня 2015 року самовільно залишив місце служби - територію військової частини НОМЕР_1 , та був відсутнім за місцем проходження військової служби тривалістю понад один місяць до 1 квітня 2016 року включно. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані, самовільне залишення місця служби тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину доньку, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та вагітну дружину, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1