Справа № 686/2064/16-к

УХВАЛА

17 лютого 2016 року м. Хмельницький

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.
Заслухавши учасника процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
У статті 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст.92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів. Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Вказані вимоги закону слідчим в повній мірі не виконано.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не здійсненні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на збирання та дослідження обставин, передбачених ст. 91 КПК України, як того вимагає ст. 92 та 93 КПК України, не проведено аналіз доказів та не дана відповідна правова оцінка обставинам справи.
При винесенні оскаржуваної постанови слідчим, в порушення вимог ч. 2 ст.9 КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
В судовому засіданні ОСОБА_3 повідомила, що за порадою ОСОБА_5 вона в липні 2013 року звернулась до ОСОБА_6 , якому заплатила 3000 грн. за представництво її інтересів під час повернення боргу ОСОБА_7 , однак ОСОБА_6 дій, спрямованих на повернення боргу ОСОБА_7 , не вчинив та коштів скаржниці не повернув. ОСОБА_3 , з відома батька, з його пенсійної картки зняла вказані кошти та передала їх ОСОБА_6 в той день, коли надала останньому доручення на представництво її інтересів. Ту обставину, що ОСОБА_3 укладала усний договір з ОСОБА_6 та сплачувала останньому кошти може підтвердити ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_7 може підтвердити, що ОСОБА_6 не діяв в інтересах ОСОБА_3 , можливо, ОСОБА_6 повідомляв ОСОБА_7 , що скаржниця сплачувала ОСОБА_6 кошти за представництво її інтересів.
Під час досудового розслідування не допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , з приводу відомих їм обставин у кримінальному провадженні, з врахуванням розбіжностей в показах ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , не проведено одночасний допит вказаних осіб.
Закриваючи кримінальне провадження, слідчий в своїй постанові зазначив, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і вказав, що доказів, які б свідчили про передачу грошових коштів від ОСОБА_3 . ОСОБА_6 , не здобуто, під час досудового слідства проведені вичерпні слідчі та розшукові заходи з метою встановлення обставин, які виникли у вище зазначених осіб, а тому можна прийти до висновку, що в даному випадку складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України не вбачається, а спір, який виник між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вирішується в цивільно-правовому порядку, згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення особи у вчиненні злочину не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а тому при вказаних обставинах кримінальне провадження не матиме судової перспективи. Отже, слідчим в оскаржуваній постанові також вказаний ще один мотив закриття кримінального провадження, який передбачений п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Такі висновки слідчого є не припустимими та суперечливими, оскільки фактично слідчий в мотивувальній частині своєї постанови зазначив підстави для закриття кримінального провадження, передбаченні п.3. ч.1 ст.284 КПК України, а з вказаних підстав кримінальне провадження може бути закрито лише прокурором.
Наведені обставини дають підстави слідчому судді для скасування постанови старшого слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 16.01.2016 року про закриття кримінального провадження. З метою встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні, має бути проведено досудове розслідування, в ході якого необхідно усунути вказані недоліки, виконати інші слідчі дії, в яких виникне необхідність.
Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України,-
у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Відповідно вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя