АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1770/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої продовжено екстрадиційний арешт, ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 тавизнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо
ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сірт Турецької Республіки, громадянки Королівства Нідерландів, з вищою освітою, не одруженої, яка проживає за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 ,

яка розшукується компетентними органами Турецької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки тільки застосування щодо неї екстрадиційного арешту до фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки є достатнім для попередження можливих спроб останньої переховуватися з метою уникнути передачі її компетентними органами Турецької Республіки.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. На думку апелянта, турецькими правоохоронними органами надані незрозумілі докази вини ОСОБА_8 . Також захисник зазначає, що обвинувачення полягає у тому, що громадянка Королівства Нідерландів ОСОБА_8 за етнічним походженням курдка і є членом партії Робітничої партії Курдистану, однак діяльність даної партії на території Нідерландів заборонена з 2007 року. При цьому апелянт звертає увагу, що у 2008 році правоохоронні і судові органи Королівства Нідерландів визнали Фірузан Білек не причетною до діяльності та ідеології ОСОБА_11 партії Курдистану. Крім того, захисник стверджує, що ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки свою вину у вчиненні злочину, що інкримінується турецькими правоохоронними органами, не визнає, адже останній раз перебувала на території Туреччини у 2003 році та жодних зв`язків з членами ОСОБА_11 партії ОСОБА_12 не підтримує.
Також апелянт зазначає, що ОСОБА_8 вважає, що дії турецької влади спрямовані на переслідування її через політичні мотиви, оскільки у 2003 році вона була вимушена просити притулку у Нідерландах з наданням їй статусу біженця через етнічні переслідування курдів.
На думку захисника, запит про видачу правопорушника, який наданий Турецькою стороною, не містить жодних фактів, що доводять вину ОСОБА_8 стосовно участі в озброєній терористичній організації, а також будь-яких вказівок щодо здійснення конкретного злочину, місця його скоєння та причинно-наслідкового зв`язку.
Крім того, апелянт вважає, що прокуратурою Київської області не було належним чином ідентифіковано затриману ОСОБА_8 та не надано підтвердження, що саме вона є особою, яку розшукують правоохоронні органи Туреччини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 5-тим Кримінальним Судом по Тяжких Злочинах міста Діярбакир Турецької Республіки видано ордер на арешт ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки (участь в озброєному терористичному угрупуванні).
11 лютого 2016 року працівниками окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» затримано громадянку Королівства Нідерландів ОСОБА_8 .
12 лютого 2016 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про її видачу.
Генеральною прокуратурою України отримано запит компетентного органу Турецької Республіки про видачу ОСОБА_8 для притягнення її до кримінальної відповідальності, екстрадиційну перевірку по якому було доручено прокуратурі Київської області.
18 березня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_8 застосовано екстрадиційний арешт.
Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , передбачений п. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки, відповідає злочину, передбаченому ст. 258-3 КК України, який є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі. При цьому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 не закінчився.
13 травня 2016 року заступник прокурора Київської області ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою (екстрадиційного арешту) до здійснення її фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки.
16 травня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання заступника прокурора Київської області було задоволено.

Визнаючи наявність підстав для подальшого триманняОСОБА_8 під вартою у зв`язку із застосуванням щодо неї екстрадиційного арешту, слідчий суддя виходив з того, що існують достатні підстави для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки вона розшукується компетентними органами Турецької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки, строки давності притягнення останньої до кримінальної відповідальності не сплили і обставини, що виключають видачу особи стороні, яка надала запит, не змінилися, тобто такі обставини відсутні.
Вивчивши матеріали провадження за клопотанням заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 , колегія суддів встановила, що ОСОБА_8 розшукується правоохоронними органами Турецької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки.
Інкримінований ОСОБА_8 злочин, передбачений п. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки, за законодавством України кваліфікуються за ст. 258-3 КК України і є екстрадиційними, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а екстрадиційний арешт застосовується, як то визначено в п. 10 ст. 584 КПК України, до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
В свою чергу, згідно з п. п. 11, 12 ст. 584 КПК України, слідчий суддя за клопотанням прокурора або скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, захисника чи законного представника у встановлені в цих пунктах строки перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
В останньому випадку слідчий суддя має керуватися ч. ч. 1, 2 ст. 585 КПК України. Зокрема, в тому разі, якщо виникли обставини, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, то слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При цьому слідчий суддя обов`язково має врахувати:
- відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
- тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
- вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
- міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Такі дані слідчим суддею при прийнятті рішення про подальше тримання ОСОБА_8 під вартою належним чином перевірені не були.
Зокрема, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_8 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , і, як запевнила сама ОСОБА_8 , вона не має на меті уникати від кримінальної відповідальності, оскільки свою вину у вчиненні злочину, що інкримінується їй турецькими правоохоронними органами, не визнає, так як останній раз перебувала на території Туреччини у 2003 році та жодних зв`язків з членами РПК не має.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаки раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Також, згідно ст. 33 Конвенції про статус біженців, до якої приєдналась ОСОБА_13 відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про статус біженців та Протоколу щодо статусу біженців» № 2942-ІІІ від 10 січня 2002 року, встановлено заборону вислання біженців або їхнього примусового повернення в країни, з яких вони прибули.
Нідерланди визнали поважними причини стосовно надання притулку Фірузан Білек, яка втекла в листопаді 2003 року з Туреччини до Нідерландів, надали їй 29 вересня 2010 року статус біженки, а згодом надали громадянство цієї країни.
За вищенаведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою і вважає можливим обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме домашній арешт на певний період доби.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити, клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, поклавши на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись, ст. ст. 181, 194, 376, 404, 405, 407, 422, 585 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 та визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розшукується компетентними органами Турецької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити частково.
Застосувати щодоОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити до 06 серпня 2016 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та слідчого судді;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу прокурора або суду;

- здати на зберігання прокурору свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, до 06 серпня 2016 року.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4