Ухвала
іменем україни
22 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 8 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 8 квітня 2014 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який народився в м. Харків та
проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України раніше не судимого,

виправдано у зв`язку з встановленням відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.367 КК України.

Застосовані по справі заходи забезпечення скасовані, вирішено питання щодо речових доказів.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що він, у травні-червні 2008 року, будучи директором товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавно-буксирна компанія «Новофлот», тобто посадовою особою, що виконує організаційно-розпорядчі функції, усупереч вимогам ст. 81 Митного кодексу України, перебуваючи на вул. К. Маркса 85 у смт Олександрівка м. Іллічівська Одеської області, неналежно виконував свої службові обов`язки, не провів належне митне оформлення документів на морські буксири «Туман», «Торнадо» і «Юпітер», унаслідок чого вони були оформлені в митному відношенні в режимі тимчасового ввезення з заниженою митною вартістю і державі було завдано збитків на загальну суму 7189388 грн. 03 коп., що у 250 і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і відноситься до тяжких наслідків.

Приймаючи рішення про необхідність виправдання ОСОБА_6 по пред`явленому обвинуваченню, суд послався на те, що надані державним обвинуваченням докази не дають достатніх підстав вважати, що в його діях наявний склад інкримінованого злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому посилається на допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що органом досудового розслідування було зібрано достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_6 , а судом було безпідставно їх не взято до уваги. Ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України, оскільки не було належним чином проаналізовано доводи апеляції прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 17 КПК Україниособа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Відповідно до диспозиції вказаної статті під службовим недбальством розуміється неналежне виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих осіб.

Основним доказом доведеності вини ОСОБА_6 було визначено висновки комплексної судової товарознавчої та економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13 лютого 2012 року №1023/12-54/1024/1025/12-45, згідно якої дійсна вартість буксирів «Туман», «Торнадо» і «Юпітер» в червні 2008 року складала 32923528, 51 грн. без ПДВ.
Як вбачається із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, обвинувачений ОСОБА_6 отримав незалежну оцінку вартості буксирів «Туман», «Торнадо» та «Юпітер» від незалежного суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс» та не надавав недостовірну інформацію суб`єкту оцінювання, а тому не може нести відповідальність за інформацію викладену у звіті. При цьому відображення у вантажній митній декларації вказаної інформації не суперечить вимогам діючого законодавства.

Крім того ОСОБА_6 здійснив декларування буксирів відповідно до порядку встановленого Митним кодексом України та надав митному органу передбачені законом документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур. Інших документів при цьому митні органи не витребовували.

Розглядаючи справу, місцевий суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом висновки комплексної судової товарознавчої та економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13 лютого 2012 року №1023/12-54/1024/1025/12-45, оскільки експерт ОСОБА_7 вийшов за межі спеціальних знань при формуванні висновків, що підтверджується витягом з державного реєстру атестованих судових експертів (т.12 а.с.14-17).

Оскільки обвинуваченням не було доведено факт існування документів, які стали підставою визначення страхової вартості буксирів, вказаної у договорах бербоут-чартеру, то розбіжності у чисельних оцінках вартості суден не можуть бути підставою для звинувачення ОСОБА_6 в тому, що він використав оцінку ринкової вартості буксирів надану ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс», незаконність якої обвинуваченням не доведено.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зібрані обвинуваченням докази поза розумним сумнівом не вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_6 допустив службову недбалість і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в його діях складу інкримінованого злочину.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що судом в порушення вимог кримінального процесуального закону не було допитано експерта ОСОБА_7 , то вони є такими, що не дають підстав для скасування судових рішень виходячи із наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 356 КПК України кожна сторона кримінального провадження для доведення чи спростування достовірності висновку експерта має право надавати відомості, які стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта. Так, під час судового розгляду було достовірно встановлено, що на час проведення експертизи у експерта ОСОБА_7 не було спеціальності «Оцінка судноплавних засобів». Суд, визнавши недопустим доказом висновки експертизи, проведеної експертом ОСОБА_7 , обгрунтовано відмовив прокурору у задоволенні клопотання про його допит в судовому засіданні, оскільки питання кваліфікації експерта вже було з`ясовано.
Під час апеляційного розгляду справи було належним чином проаналізовано доводи апеляції прокурора, а ухвала відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвалені по справі рішення є законними та обґрунтованими, а касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 8 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3