Справа № 357/6975/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1437/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 01.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
1 грудня 2016 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, 16.04.2016 року близько 12 годин 50 хвилин водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в порушення вимог пункту 2.9 а) ПДР, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Одеса», поблизу м. Біла Церква Київської області, в напрямку м. Київ, в порушення вимог п.п.2.3 б), 12.6 г), 12.1 ПДР не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та виїхав на праве, відносно напрямку його руху, узбіччя, де допустив зіткнення із колесовідбійником, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Згідно висновку експерта №163 від 21.05.2016 року при огляді трупа ОСОБА_9 знайдені наступні ушкодження: синець, садно, рани, крововиливи на голові, садна на грудях та лівому плечовому суглобі, розрив зв`язок між 3 та 4 грудними хребцями, переломи ребер справа та зліва, груднини, крововиливи під оболонки та в тканину спинного мозку, крововиливи в м`яких тканинах грудей. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої травми грудей з переломом кісток скелета із забоєм спинного мозку та набряком головного мозку. Знайдені при судово - медичній експертизі трупа ушкодження заподіяні тупими предметами, пошкодження, що спричинили смерть ОСОБА_9 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2,3 б), 2.9 а), 12.1 та 12.6 г) ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що наступили.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що всупереч вимогам законодавства, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України належним чином не враховано суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК У країни відноситься до тяжких злочинів. Також не надано належної оцінки характеру допущених порушень правил безпеки дорожнього руху та тяжкості наслідків, які настали в результаті дій обвинуваченого, а саме те, що внаслідок порушення ОСОБА_7 ПДР під час керування транспортним засобом потерпілий ОСОБА_9 загинув. Також поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_7 під час вчинення вказаного кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, що у відповідності до п. 13 ст. 67 КК України є обтяжуючою обставиною та значно підвищує суспільну небезпеку скоєного злочину. Крім того, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставно застосовано ст. 75 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення обвинуваченого та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду 1-ї інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відповідає фактичним обставинам справи не заперечуються самим обвинуваченим, який свою вину у вчиненні злочину визнав та щиро розкаявся у скоєному. Дії ОСОБА_7 судом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі, а тому обставини скоєного кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та обставин, які враховуються при його призначенні то, колегія суддів, приймаючи до уваги вимоги ст. 404 КПК України, приходить до наступних висновків.

Як прямо зазначено у вироку, суд обираючи покарання обвинуваченому врахував вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. В якості обтяжуючої покарання обставини визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому, що також прямо зазначено у вироку, суд 1-ї інстанції врахував, що обвинувачений вчинив вперше тяжкий злочин з необережності, має сім`ю, має на утриманні неповнолітню дочку, працює, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку в у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Всупереч доводам прокурора про невмотивованість застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого, то суд першої інстанції належним чином мотивував її застосування, зокрема крім вище зазначеного вказавши також і на вчинення злочину з необережності та те, що обвинуваченим повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода, а також врахував позицію потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки останній спілкується та надає матеріальну та психологічну підтримку потерпілому та його сім`ї.

Саме з врахуванням зазначених обставин, незважаючи на те, що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого в умовах не пов`язаних з ізоляцією від суспільства і обґрунтовано застосував щодо нього ст. 75 КК України.

В суді апеляційної інстанції потерпілий просив не застосовувати щодо обвинуваченого реальну міру покарання, звернувши увагу на повне відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкода, його поведінку та сімейне становище. Також судом встановлено, про що надані відповідні довідки, що в даний час на утриманні ОСОБА_7 перебуває не тільки неповнолітня донька, а ще три члени родини дружина, яка після тяжкої операції ніде не працює, син, котрий є студентом і навчається на денній формі навчання в Білоцерківському національному державному університеті та старший брат обвинуваченого ОСОБА_10 , який проживає з родиною і є розумово відсталим.

Крім того, на думку колегії суддів слід врахувати і поведінку загиблого, який тривалий час був знайомий з обвинуваченим, після вживання спиртних напоїв умовив останнього відвезти його до м. Біла Церква, та поведінку обвинуваченого, який після ДТП сам викликав швидку допомогу та поліцію, що свідчить про розуміння невідворотності настання наслідків, а також про його почуття відповідальності перед суспільством та потерпілим, який помер, та про його щире каяття.

Сукупність цих обставин, навіть за умови вчинення діяння у стані алкогольного сп`яніння, вказують на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність засудження ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, а тому залишає апеляцію прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківськогоміськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4