Провадження №: 1/752/19/16
П О С Т А Н О В А
попереднього розгляду справи
01.07.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши в приміщенні суду попередній розгляд кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, -

встановив:
Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона, працюючи у 2007 році на посаді керуючого Київськими відділенням №1,2 АБ «Укркомунбанк», умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинила розтрату ввіреного їй майна АБ «Укркомунбанк»- грошових коштів в сумі 440 тисяч гривень на користь третіх осіб, в особливо великому розмірі, а також службове підроблення при оформленні споживчих кредитів на фізичних осіб, які не були про це обізнаними. Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 5 ст. 191 КК України, як розтрата ввіреного їй майна, шляхом зловживання службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, та за ч.2 ст. 366 КК України, тобто будучи службовою особою, умисно, склала та видала завідомо не правдиві документи, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_8 органами досудового слідства пред`явлене обвинувачення у тому, що вона, працюючи у 2007 році на посаді старшого бухгалтера (на правах головного) Київського відділення № 1 АБ «Укркомунбанк», умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинила розтрату ввіреного їй майна АБ «Укркомунбанк»- грошових коштів в сумі 350 тисяч гривень на користь третіх осіб, в особливо великому розмірі, а також службове підроблення при оформленні споживчих кредитів на фізичних осіб, які не були про це обізнаними. Дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 5 ст. 191, як розтрата ввіреного їй майна, шляхом зловживання службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах , та за ч.2 ст. 366 КК України, тобто будучи службовою особою, умисно, склала та видала завідомо не правдиві документи, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що вона у 2007 році, діючи за попередньою змовою з керуючою Київськими відділеннями № 1, 2 Акціонерного банку «Укркомунбанк» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , умисно, з корисливих мотивів, вчинила пособництво у розтраті ввіреного їм АБ «Укркомунбанк» майна - грошових коштів в сумі 440 тисяч тобто в особливо великому розмірі, при оформленні споживчих кредитів на фізичних осіб, які не були про це обізнаними. Дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, як пособництво в розтраті майна, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

ОСОБА_10 органами досудового слідства пред`явлене обвинувачення у тому, що вона, працюючи у 2007 році на посаді бухгалтера - Київського відділення № 1 АБ «Укркомунбанк», будучи матеріально відповідальною особою, умисно, вчинила пособництво у розтраті належного АБ «Укркомунбанк» майна - грошових коштів в сумі 370 тисяч на користь третіх осіб, у великому розмірі, а також у службовому підроблені при оформлені споживчих кредитів на фізичних осіб, які не були про це обізнаними, та видачі по ним готівкових коштів. Дії ОСОБА_10 по епізодам пособництва у розтраті належного майна АБ «Укркомунбанку» кваліфіковані органами досудового слідства за ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України за кваліфікуючою ознакою пособництво у розтраті належного АБ «Укркомунбанк» майна на суму 370 тисяч гривень, що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром. Дії ОСОБА_10 по епізодам службового підроблення кваліфіковані органами досудового слідства за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України за кваліфікуючою ознакою пособництво у видачі завідомо неправдивих документів, що спричинили тяжкі наслідки АБ «Укркомунбанк» на суму 370 тисяч гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

ОСОБА_11 органами досудового слідства пред`явлене обвинувачення у тому, що вона, працюючи у 2007 році на посадах бухгалтера - касира Київських відділень № 1,2 АБ «Укркомунбанк», будучи матеріально відповідальною особою, умисно, вчинила пособництво у розтраті належного АБ «Укркомунбанку» майна - грошових коштів у сумі 60 тисяч гривень на користь третіх осіб, і є великим розміром, а також у службовому підробленні при оформлені споживчих кредитів на фізичних осіб, які не були про це обізнаними та видачі по ним готівкових коштів. Дії ОСОБА_11 по епізодам пособництва у розтраті належного майна АБ «Укркомунбанку» кваліфіковані органами досудового слідства за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 191 КК України за кваліфікуючою ознакою пособництво у розтраті належного АБ «Укркомунбанк» майна на суму 60 тисяч гривень, є особливо великим розміром. Дії ОСОБА_11 по епізодам службового підроблення кваліфіковані органами досудового слідства за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України за кваліфікуючою ознакою пособництво у видачі завідомо неправдивих документів, що спричинили тяжкі наслідки АБ «Укркомунбанк`на суму 60 тисяч гривень, що у двісті п`ятдесят і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Вказана кримінальна справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва.

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що порушень вимог кримінально-процесуального закону допущено не було, обвинувальний висновок складено у відповідності до вимог закону, підстав для зупинення чи закриття справи немає, підстав для зміни чи скасування обвинуваченим міри запобіжного заходу також немає.

Учасники судового засідання вважали, що справу потрібно призначити до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників, суд вважає, що справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 246 КПК України справа підлягає поверненню на додаткове розслідування із стадії її попереднього розгляду у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання чи досудового слідства були допущені такі порушення вимог кримінально-процесуального кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

У відповідності до п. 3 Постанови Племуму ВСУ №; 2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює поверненнякримінальних справ на додаткове розслідування», кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо, серед іншого, при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист.
Суд вважає, що порушення права обвинувачених на захист перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, та є наскільки істотним, що у суду відсутня можливість поновити ці права й інтереси.
Зі змісту вимог ч. 2 ст. 132, ст. 223 КПК України, вбачається, що, як в постанові про притягнення як обвинуваченого, так і в обвинувальному висновку, у разі притягнення до відповідальності за вчинення декількох злочинів, що підпадають під ознаку різних статей кримінального закону, повинно бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в вину по кожній з цих статей.

Так, у постановах про притягнення як обвинувачених, та у обвинуваченні відображено лише виклад фактичних обставин справи без конкретного формулювання обвинувачення.

Більше того, не викладені у вище вказаних процесуальних документах фактичні обставини кожного окремо кримінального злочину з відображенням його правової кваліфікації, як цього вимагає ч. 2 ст. 132, ст. 223 КПК України, а описані фактичні обставини в цілому, зазначена їх загальна кваліфікація за різними статтями КК в сукупності, що є неконкретним обвинуваченням, що в свою чергу потягло до порушення права на захист підсудних.

Також судом встановлено порушення вимог закону щодо обов`язкового виконання вказівок апеляційного суду при направленні справи на додаткове розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2010 р. кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, постановою Голосіївського районного суду м. Києва повернута прокурору м. Києва на додаткове розслідування, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва була залишена в силі, у зв`язку з допущенням неправильності досудового слідства, що виразилось у неконкретності пред`явленого обвинувачення.

Органи досудового слідства мають дотримуватися вимог ст..ст. 132, 142 КПК України, зокрема, обвинувачений має право знати в чому обвинувачується і постанова про притягнення особи як обвинуваченого повинна бути конкретна за змістом.

Як вбачається з матеріалів справи, які перевірялися судом на предмет дотримання вимог кримінально-процесуального закону, в ході додаткового розслідування справи орган досудового слідства не виконав та не усунув недоліки, викладені в ухвалі апеляційного суду, які стали підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Так, пред`явлення ОСОБА_10 , обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України та ОСОБА_11 обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, орган досудового слідства в порушення вимог закону (ст. 132,142 КПК України), допустив суттєві суперечності при описані фактичних обставин вчинення злочинів та при кінцевій кваліфікації дій підсудних за даними фактичними обставинами, що привело до не конкретного обвинувачення.

Як, видно з описової частини пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 , вона будучи матеріально відповідальною особою, діючи за вказівкою ОСОБА_8 , умисно, всупереч своїм обов`язкам при проведенні роботи по расходній касі, в порушення вимог Інструкції «Про касові операції в банках України», затвердженої постановою НБУ № 337 від 14.08.03, без проведення перевірки даних зазначених в заяві на видачу готівки та ідентифікації особи, якій видається готівка, достеменно знаючи, що особа, зазначена в заяві на видачу готівки, а саме ОСОБА_12 , відсутня, засвідчила своїм підписом заяву на видачу готівки № 160 від 01.08.07 р. на ім`я ОСОБА_12 , тим самим засвідчивши, що готівка видана саме тій особі, що зазначена у заяві на видачу готівки, тобто ОСОБА_12 , видала банку неправдивий документ, а також в присутності ОСОБА_8 , провела видачу готівки з каси відділення в сумі 10 тис. гривень безпосередньо ОСОБА_9 , чим сприяла злочинним діям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , направленим на розтрату ввіреного їм АБ «Укркомунбанк» майна грошових коштів та службового підроблення.

Як, видно з описової частини пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 , вона будучи матеріально відповідальною особою, умисно, всупереч своїм обов`язкам при проведенні роботи по расходній касі, в порушення вимог Інструкції «Про касові операції в банках України», затвердженої постановою НБУ № 337 від 14.08.03, без проведення перевірки даних зазначених в заяві на видачу готівки та ідентифікації особи, якій видається готівка, достовірно знаючи, що особа, зазначена в заяві на видачу готівки, а саме ОСОБА_13 , відсутня, засвідчила своїм підписом заяву на видачу готівки № 161 від 15.08.07 р. на ім`я ОСОБА_13 , тим самим засвідчивши, що готівка видана саме тій особі, що зазначена в заяві на видачу, тобто ОСОБА_13 , видала банку неправдивий документ, та у присутності ОСОБА_8 , провела видачу готівки з каси відділення в сумі 10 тис. гривень безпосередньо ОСОБА_9 , чим сприяла злочинним діям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , направленим на розтрату ввіреного їм АБ «Укркомунбанк» майна грошових коштів та службового підроблення.

Такі обвинувачення були пред`явлені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 по всім епізодам, які їм інкримінуються. Дії кожної із обвинувачених були кваліфіковані як пособництво у розтраті належного АБ «Укркомунбанку» майна та пособництво у видачі завідомо не правдивих документів з посиланням на ч. 5 ст. 27 КК України.

Як, видно з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , вбачається, що вони, будучи службовими особами, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, домовилися між собою та з ОСОБА_9 на вчинення розтрати ввіреного їм майна АБ «Укркомунбанк» та службове підроблення.

Згідно ч. 5 ст. 27 KK України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками. При цьому пособник завжди діє умисно і знає про злочинні наміри виконавця і допомагає йому.

Вищезазначене, свідчить про неконкретність обвинувачення яке полягає в тому, що формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в якому органи досудового слідства зазначають, що останні умисно, всупереч своїм обов`язкам та в порушення вимог Інструкції та перераховують такі дії, що порушили саме ці нормативні документи, при цьому нічого не зазначаючи щодо їх умислу вчинити пособництво у розтраті та службового підроблення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Висновок щодо того, що таким чином вони сприяли злочинним діям інших осіб не містить посилання на їх умисел у такому сприянні.

Таким чином, орган досудового слідства в ході додаткового розслідування формально провів очні ставки між обвинуваченими, додатково допитавши їх в якості обвинувачених по тому ж самому обвинуваченню, ніяких нових доказів вини підсудних не здобувши. Отже, орган слідства не з`ясував вказані в ухвалі апеляційного суду обставини, та повторно пред`явив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 неконкретне обвинувачення, що потягло за собою порушення їх прав на захист, що це є істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Неконкретне обвинувачення висунуте підсудним позбавляє їх можливості захищатися від нього, у зв`язку із чим кримінальна справа має бути повернута на додаткове розслідування прокурору м. Києва, під час якого органу досудового слідства слід у відповідності до ст.ст. 22, 64 КПК України, більш конкретно встановити обставини, які підлягають доказуванню при розгляді кримінальної справи, та провести необхідні слідчі дії у такому обсязі , який потрібний для встановлення істини по справі, оскільки перекладення виконання цих дій на суд фактично буде свідчити про покладення обов`язку проведення досудового слідства, що є неприпустимим, оскільки на суд, у відповідності до ст. 16-1 КПК України покладені тільки функції розгляду справи на принципах змагальності і диспозитивності, а не функції досудового слідства.

Крім того, суд вважає за не можливе, згідно вимог ст. 26 КПК України виділити та направити для проведення додаткового розслідування матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , оскільки обвинувачення, пред`явлене кожній з підсудних, пов`язане між собою, виділення матеріалів справи по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і направлення їх на додаткове розслідування може негативно вплинути на всебічність, повноту та об`єктивність дослідження і вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 237, 244, 246 КПК України, суддя, -

постановив:
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_15 та ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України - повернути прокурору Прокуратури м. Києва для організації додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу підсудним ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 - підписку про невиїзд, - залишити без змін.

На постанову суду протягом семи днів з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя ОСОБА_1