АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/3549/14-к
Провадження: № 11-кп/791/867/16 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.382 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
апотерпілого: ОСОБА_9
представника потерпілого
адвоката : ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 липня 2016 року про повернення обвинувального акту,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000015 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України повернуто прокурору.

Підставою для повернення обвинувального акту прокурору для доопрацювання, суд визнав невідповідність цього процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема суд вказав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не містить формулювання обвинувачення, а лише зміст пред`явленої підозри.

В ньому не зазначено, які саме судові рішення не виконали обвинувачені та в якому об`ємі, що свідчить про неконкретність обвинувачення та порушення права обвинувачених на захист.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, призначити судовий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Вважає, що суд безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, який на думку апелянта відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, після цього зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, сформульовано обвинувачення, а також вказані реквізити кожного рішення суду, обсяг(сума), в якому повинні бути виконані рішення та не виконані обвинуваченими, що забезпечує реалізацію обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 права на захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, думку обвинувачених, які просили залишити без задоволення апеляційні вимоги прокурора, думку потерпілого та представника потерпілого, які підтримали позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Виходячи із вимог ч 1 ст. 337 КПК України та відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.

Згідно обвинувального акту дії обвинувачених кваліфіковані за ч. 2 ст. 382 КК України як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, службовою особою.
Предметом злочину за ст.382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і набрав законної сили.
Аналізуючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про його невідповідність зазначеним вище вимогам ст. 291 КПК України, оскільки цей процесуальний документ не містить вказівку на те, у невиконанні яких саме рішень та якого суду обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та у якій частині, що свідчить про неконкретність пред"явленого обвинувачення та є порушенням передбаченого ст. 42 КПК України права обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують та здійснювати своє право на захист .

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Неконкретність обвинувачення перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі.

Доводи прокурора про те, що в обвинувальному акті вказані реквізити кожного рішення суду та обсяг, в якому вони повинні бути виконані, є безпідставними, оскільки із обвинувального акту видно, що в ньому зазначені лише номер та дата виконавчого листа, який не являється судовим актом , а будь-які реквізити рішень суду відсутні.

Відсутні і відомості про те, яка сума на користь кожного із потерпілих була стягнута з боржника, які її складові (за матеріалами провадження на користь потерпілих стягувалася заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку, моральна шкода), і в якій частині ці рішення суду були виконані, а від виконання в якій частині ухилилися обвинувачені.

Посилання апелянта на те, що повертаючи обвинувальний акт суд не врахував можливість прокурора відповідно до ст. 338 КПК України змінити обвинувачення в ході судового розгляду є неприйнятними, оскільки визначеному цією нормою праву прокурора змінити правову кваліфікацію або обсяг обвинувачення передує обов`язок прокурора чітко сформулювати пред`явлене особі обвинувачення на стадії закінчення досудового розслідування.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність приведення змісту обвинувального акту у відповідність до вимог ст. 291 КПК України і доводи апеляційної скарги прокурора такі висновки суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення , а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 липня 2016 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурору залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

копія вірна, ухвала набирає законної сили 23.08.2016 року

суддя ОСОБА_2