16.05.2016
Справа №642/2281/16-к
Провадження №1-кп/642/326/16
В И Р О К

Іменем України

16.05.2016 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, гр. України, освіта середня, не працюючу, на підставі ст. 89 КК України раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 309 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
30.01.2016 року приблизно у 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у невстановленому в ході досудового слідства місці, достовірно знаючи спосіб виготовлення наркотичного засобу, з інгредієнтів, що у неї мались, незаконно виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб - «Опій ацетильований», близько 10 мл., який перелила у два медичних шприци ємністю по 5 мл.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 близько 14 години 40 хвилин відправилась на трамвайну зупинку, розташовану біля «Південного вокзалу», розташованого за адресою м. Харків пл. Привокзальна 1, перевозячи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - «Опій ацетильований», для подальшого особистого вживання без мети збуту.
В той же день, близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за адресою м. Харків, пл. Привокзальна 1, на трамвайній зупинці, була зупинена співробітниками поліції, оскільки вживала тютюнові вироби у забороненому місці та запрошена до Ленінського відділу поліції. Під час огляду у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено один медичний шприц, об`ємом 5 мл. з прозорою рідиною та два медичні шприци об`ємом по 5 мл. з рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №159 від 11.02.2016 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «Опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0921 грама та 0,0042 грама, загальною масою 0,0963 грама, який ОСОБА_5 незаконно виготовила, перевозила та зберігала при собі для власного споживання без мети збуту.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною 1 ст. 309 КК України, як незаконне виробництво, зберігання та перевезення наркотичного засобу, без мети збуту.

31 березня 2016 року між прокурором Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 була укладена угода, про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди підозрювана ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення, щиро розкаялася. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. Із запропонованою мірою покарання підозрювана ОСОБА_5 погодилась.

Підозрювана ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України - наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин. Також, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок може бути оскаржене в касаційному порядку засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди. Для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які передбачають у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів є зрозумілим.

Підозрювана ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Підозрювана ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, а саме: умисне невиконання засудженим угоди про примирення або про визнання винуватості.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 також дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести обвинувачена ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України - при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до положень ст.468 КПК України - у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої, середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди, про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Потерпілий у вказаній справі відсутній.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Визнавши ОСОБА_5 винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, суд на підставі ст. 118 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи №159 від 11.02.2016 року в сумі 614 гр. 40 коп., на користь держави.
Речові докази 2 медичних шприці, об`ємом по 5 мл., з рідиною коричневого кольору, та один шприц об`ємом 5 мл. з рідиною білого кольору,які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВРЗ ГУ НП в Харківській області, суд на підставі ст. 100 КПК України, вважає необхідним знищіти.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472, 473, 474, 476 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 від 31 березня 2016 року.
ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 309 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
У відповідності зі ст. ст. 75-76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на неї обов`язок, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи №159 від 11.02.2016 року в сумі 614 гр. 40 коп., стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази 2 медичних шприці, об`ємом по 5 мл., з рідиною коричневого кольору, та один шприц об`ємом 5 мл. з рідиною білого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВРЗ ГУ НП в Харківській області - знищіти.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1