Провадження № 1-кп/742/64/16
Єдиний унікальний № 742/805/16-к

13 травня 2016 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , на початку судового слідства, не визнавав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України і вказував, що він не вчиняв жодних шахрайських дій відносно потерпілого у даній справі ОСОБА_4 .. Суть пояснень ОСОБА_8 зводилась до того, що він дійсно 27.12.2015 року на авторинку м.Києва передав ОСОБА_9 вищеназваний автомобіль, комплект ключів та реєстраційне свідоцтво, отримавши під розписку 200дол.США завдатку із 2000дол.США обумовленої загальної суми купівлі-продажу, а 20.01.2016 року він прибув із двома товаришами до м.Прилуки та забрали цей автомобіль без відома Калашніка. Такі свої дії він вважає правомірними, оскільки не зміг документально переоформити у власність ОСОБА_9 цей автомобіль, а останній відмовився добровільно повернути йому автомобіль. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечив того, що він не отримував дозволу та не повідомляв власника автомобіля ОСОБА_7 про те, що передав автомобіль Калашніку в м.Прилуки, що отримав певні кошти за цей автомобіль. При тому, обвинувачений не зміг пояснити суду, чому-ж він не звернувся до правоохоронних органів чи до суду з питання повернення йому автомобіля, якщо він вважає свої дії правомірними без наміру здійснити обман потерпілого.
Допитаний в якості потерпілого у судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що 27.12.2015 року на авторинку м.Києва купив у Горчара автомобіль «ВМW 730» реєстраційний номер НОМЕР_1 за 2000дол.США, із яких 1200дол.США передав під розписку останньому в приміщенні нотконтори та присутності свідків, отримавши автомобіль, комплект ключів та реєстраційне свідоцтво. Вони домовились, що решту 800дол.США віддасть до 15.01.2016 року при остаточному документальному переоформленні на нього ( ОСОБА_9 ) придбаного автомобіля, про що було зазначено у цій-же розписці складеної ОСОБА_5 .. Однако, останній його обманув, тобто, по телефону повідомив про хворобу власника ( ОСОБА_7 ) і неможливість переоформлення, а вже 20.01.2016 року ОСОБА_8 угнав у нього вказаний автомобіль із м.Прилуки в м.Київ, проте був затриманий працівниками міліції.
Допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_7 показав, що він є зареєстрованим власником автомобіля марки «ВМW 730» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який близько 3-х років тому віддав у користування ОСОБА_10 , без офіційного доручення, при тому він не надавав дозволу останньому здійснювати відчуження із передачею цього транспортного засобу іншим особам, в т.ч. Калашніку в м.Прилуки. Свідок також пояснив, що ОСОБА_8 йому собисто не повідомляв про продаж вищеназваного автомобіля та отримання будь-яких грошових коштів. Він вважає було незаконно затримано працівниками поліції йому належний автомобіль 20.01.2016 року, про що йому стало відомо пізніше, але на цей час йому під розписку повернуто цей автомобіль і жодних претензій до будь-кого він не має.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснили, що 27.12.2015 року на авторинку м.Києва вони перебували разом з ОСОБА_4 , де останній купив у ОСОБА_13 автомобіль «ВМW 730» реєстраційний номер НОМЕР_1 за 2000дол.США, із яких 1200дол.США Калашнік передав ОСОБА_8 під розписку останнього в їх присутності, а ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 автомобіль, комплект ключів та реєстраційне свідоцтво. У цій-же розписці ОСОБА_8 зобовязався до 15.01.2016 року переоформити документально на ОСОБА_9 вищеназваний автомобіль, з чим вони і прибули в м.Прилуки. Пізніше, в 20-х числах січня 2016 року вони дізнались про те, що ОСОБА_8 обманув ОСОБА_9 , тобто, не здійснив переоформлення у власність останньому вищеназваного автомобіля який угнав із м.Прилуки в м.Київ, але був затриманий працівниками поліції.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що у межах даного кримінального провадження вона, будучи слідчим, провела допит підозрюваного ОСОБА_5 , який в присутності захисника дав визнавальні показання по суті предявленої підозри у скоєнні злочину за ч.1ст.190 КК України, а саме шахрайство шляхом обману потерпілого ОСОБА_4 , унаслідок чого заволодів 1200дол.США грошових коштів останнього при куплі-продажу автомобіля, про що з його ( ОСОБА_5 ) слів і було складено відповідний протокол.
Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується доказами, перевіреними у судовому засіданні, а саме: - заявою потерпілого ОСОБА_4 про вчинення злочину від 20.01.2016р. (а.с.40); - протоколам огляду місця події від 20.01.2016р. з фототаблицями, де виявлені та вилучені речові докази, що приєднані до матеріалів справи та передані на зберігання власникам (а.с.41-43,46-55,56-59,63); - висновком автотоварознавчої експертизи №31 від 11.03.2016р. про вартість автомобіля (а.с.66-69); - довідка про курс валют (а.с.70); - заява потерпілого та чек понесених ним витрат на ремонт автомобіля (а.с.71-72).
В кінці судового слідства у даній справі, обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що свою вину у вчиненні вищеназваного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України визнає повністю, щиро розкаюється та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та з огляду на вчинення ним вперше злочину невеликої тяжкості, відшкодування ним збитків, усунення заподіяної шкоди, примирення з потерпілим, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 - підтримав заявлене клопотання.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та не заперечив проти звільнення останнього від кримінальної відповідальності вказуючи на те, що на цей час йому відшкодував обвинувачений всі матеріальні збитки у сумі 1200 дол.США, про що він склав розписку від 13.05.2016 року (яку приєднано до матеріалів справи) та будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 він не має, сторони примирились.
Прокурор не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення останнього від кримінальної відповідальності, з наведених вище підстав, згідно поданої заяви зі сторони обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Заслухавши учасників процесу з приводу заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про його звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 в тім, що він незаконно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Як вбачається з довідки про наявність, відсутність судимості (а.п.74) обвинувачений ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, він позитивно характеризується за місцем проживання та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_15 (а.п.75,84), згідно довідки ОСОБА_5 під наркологічним диспансерним наглядом не перебуває (а.п.77).
Відповідно до статті 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до положень статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Стаття 286 частина 1 КПК України визначає порядок звільнення від кримінальної відповідальності, а саме, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Частина 4 цієї процесуальної норми вказує на те, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.4 Постанови Пленуму ВСУ України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Відповідно до п.13 вказаної Постанови згідно з ч. 2 ст. 44 КК вирішення питання про закриття справи у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності покладено виключно на суди, які повинні діяти в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством. Питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, коли це є правом, а не обов`язком суду, він повинен вирішувати під час судового розгляду з дотриманням порядку, встановленого КПК України, незалежно від того, надійшла справа до суду з постановою про її закриття чи з обвинувальним висновком.
Відповідно до п.20 вказаної Постанови звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат, тощо.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки він дійсно вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим ОСОБА_4 та відшкодував йому в повному обсязі заподіяну шкоду.
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні у розмірі 439 грн. 80 коп. на залучення експерта, необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді особистого зобовязання - скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 46 КК України, ст.ст. 285-288, 395 КПК України, Постановою Пленуму ВСУ України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», -
У Х В А Л И В :
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді особистого зобовязання - скасувати.
Речові докази:
- автомобіль марки «ВМW 730» реєстраційний номер НОМЕР_1 , - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «ВМW 730» реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , - два комплекти ключів до нього загальною кількістю 4 штуки, що передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_2 - залишити за належністю ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 439 гривень 80 копійок.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення, через Прилуцький міськрайонний суд.
Головуючий суддя ОСОБА_1