Справа №478/360/16-к 23.03.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року, якою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Керчь, АР Крим, засудженому вироком Керченського міського суду АР Крим від 10.09.2010 року за ч.2 ст.186, із застосуванням ст.71 КК України, до 6 років 6 місяців позбавлення волі,

- зараховано строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з ухвалою суду та просить зарахувати відповідно до ч.5 ст. 72 КК України весь строк перебування в слідчому ізоляторі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду задоволено клопотання ОСОБА_5 про застосування стосовно нього ч.5 ст.72 КК України та зараховано йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.07.2010 року по 09.11.2010 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженого.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 стверджує, що знаходився в СІЗО чотири місяці, а тому суд повинен був виходити саме з такого терміну під час зарахування строку попереднього ув`язнення. Також вказує про недовіру суду, оскільки суддя, який приймав рішення за його клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення, за декілька днів до цього вирішував цивільний позов щодо його розлучення.

__________________________________________________________________

Провадження № 11-кп/784/258/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ст.537 КПК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_8 В

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Задовольняючи клопотання ОСОБА_5 , суд мотивував своє рішення тим, що засуджений підпадає під дію Закону України «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, оскільки його було засуджено за вироком, який набрав законної сили, призначене покарання станом на 24.12.2015 року повністю не відбуте, та стосовно нього було застосовано попереднє ув`язнення.
У зв`язку з цим, суд зарахував строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 17.07.2010 року по 09.11.2010 року в строк покарання за правилами, визначеними абз.1 ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року), у разі засудження до позбавлення волі, суд зараховує строк попереднього ув`язнення особи в межах того ж кримінального провадження з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п.2 Прикінцевих положень зазначеного Закону України від 26.11.2015 року, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (24 грудня 2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким повністю не відбуто.

Як вбачається з особової справи, 10.09.2010 року вироком Керченського міського суду АР Крим, ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до протоколу затримання особи підозрюваного у вчинені злочину від 17.07.2010 року, ОСОБА_5 за цим кримінальним провадженням було затримано о 20 годині 10 хвилин 17.07.2010 року за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та стосовно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який до набрання вироком законної сили не змінювався та не скасовувався.

Ухвалою апеляційного суду АРК Крим від 09.11.2010 року вказаний вирок Керченського міського суду АР Крим було залишено без змін, тобто цей вирок, відповідно до вимог ст.401 КПК України (в редакції 1960 року) набрав законної сили 09.11.2010 року, тобто в день прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Про набрання вироком законної сили 09.11.2010 року свідчить також розпорядження суду про виконання вироку, що набрав законної сили.

Оскільки, засуджений ОСОБА_5 з моменту затримання та до моменту набрання законної сили вироком суду перебував під вартою, покарання ним повністю не відбуте, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив питання щодо зарахування ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17.07.2010 року по 09.11.2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таке рішення суду узгоджується з положенням ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», відповідно до якого попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Виходячи з наведеного, зарахуванню у строк попереднього ув`язнення час знаходження засудженої особи в умовах слідчого ізолятора після набрання вироком законної сили, не підлягає.

Що стосується посилання апелянта про недовіру суду, то як вбачається з журналу судового засідання та звукозапису, ОСОБА_5 під час розгляду його клопотання відводів судді не заявляв.

Обставини, на які посилається засуджений, згідно вимог кримінального процесуального законодавства , не є такими, які перешкоджали судді розглядати вказане провадження.

А тому підстав вважати, що клопотання засудженого розглянуто незаконним складом суду або наявні обставини, які викликають сумнів в упередженості чи заінтересованості судді в результатах провадження, не має.

Таким чином, підстави для задоволення вимог, зазначених в апеляційній скарзі засудженого, відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_5 без змін.

Головуючий

Судді: