Справа № 520/872/16-к
Провадження № 1-кп/520/281/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.02.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006285 від 28.11.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м. Одеси, громадянки України, українки, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, у листопаді 2015 року, більш точний час не встановлено, маючи єдиний злочинний намір на заволодіння грошовими коштами, обвинувачена ОСОБА_6 розмістила в мережі Інтернет оголошення про здачу у довгострокову оренду кімнати за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності її батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розташовану третьою справа від входу у квартиру за суму 2000 гривень за кожний місяць оренди.

21 листопада 2015 року, дізнавшись від ОСОБА_5 про її бажання орендувати зазначену кімнату для подальшого тимчасового мешкання, шляхом обману, без згоди фактичних власників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запропонувала останній передати у довгострокову оренду з 26.11.2015 року зазначену кімнату на 2 місяця за 4000 гривень з розрахунку 2000 гривень за кожний місяць, після чого, під приводом сплати оренди за 2 місяця, знаходячись у кухонному приміщенні вказаної квартири обвинувачена ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 частину грошових коштів у сумі 2500 гривень, якими розпорядилась на власний розсуд.

25 листопада 2015 року, продовжуючи свій єдиний злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, під приводом необхідності придбання ліків для дітей, обвинувачена ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_5 сплатити другу частину грошей за оренду квартири спального заселення АДРЕСА_3 . Після попереднього узгодження, знаходячись за місцем роботи у приміщенні супермаркету «Таврія-В Маршал» по вулиці Ак. Глушко, 29-А в м. Одесі, обвинувачена ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1000 гривень, якими розпорядилась на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, які витратила на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у шахрайстві, тобто заволодінні майном шляхом обману, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 1 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні визнала повністю свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та пояснила, що шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_5 , вона у листопаді 2015 року заволоділа грошовими коштами останньої у сумі 3500 гривень при вищезазначених у вироку обставинах, тобто заволоділа шахрайським шляхом грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 під приводом здачі їй кімнати у комунальній квартирі у довгострокову оренду, яка в дійсності їй не належить, а належить її батькам ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . У вчиненому кримінальному правопорушенні щиросердно кається та просить суд суворо її не карати, так як на її утриманні знаходиться двох малолітніх дітей.

Крім визнання обвинуваченою ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, її вина доведена свідченнями потерпілої ОСОБА_5 та дослідженими судом письмовими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченої стосовно часу, місця та обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:

- свідченнями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що мала намір зняти кімнату у комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до мережі інтернет, де дала оголошення про здачу кімнати, так почала спілкуватись з обвинуваченою, після чого вона - потерпіла ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 передплату за здачу квартири, всього вона передала обвинуваченій гроші у загальній сумі 3500 гривень, однак ОСОБА_6 не виконала своїх обіцянок і обманом заволоділа її грошовими коштами. Просить задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченої суму завданої їй матеріальної шкоди у розмірі 2000 гривень,

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.11.2015 року від ОСОБА_5 ,

- заявою ОСОБА_6 від 28.11.2015 року, в якій вона добровільно розповіла про обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, в чому розкаялась,

- договором дарування ВТС № 443787 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до яких квартира спільного заселення, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить в рівних частках ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

При встановлених обставинах, повно, всесторонньо та об`єктивно оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, в судовому засіданні повністю доведена і зібраних доказів достатньо для визнання її винною. Призначаючи обвинуваченій покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю вчиненого правопорушення.

Суд також враховує наявність на утриманні ОСОБА_6 малолітніх доньки ОСОБА_9 , 2011 року народження, та сина ОСОБА_10 , 2013 року народження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе і доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, бо таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування завданої їй діями обвинуваченої ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 2000 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи та був визнаний обвинуваченою.

Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Речовий доказ ДВД-диск з записом залишити зберігатися у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1