04.08.2016 Провадження № 1-кп/331/299/2016
Єдиний унікальний номер 331/5789/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2016 р. г.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне проваджен-
ня з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м.Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого
офіціантом «Паб-бару», не одруженого, який зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
1) 26.12.2013 р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.2, 75, 76 КК України до
3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,
ним ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, в період іспитового строку знову
скоїв корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Приблизно у вересні 2014 р. ОСОБА_7 , працюючи офіціантом в кафе «Каза», розташо-
ваному в будівлі Запорізького національного технічного університету за адресою: м.Запоріжжя,
су зазначеного учбового закладу. В подальшому ОСОБА_7 під час спілкування з
ОСОБА_8 дізнався, що останній має в своєму розпорядженні грошові кошти, та вирішив заволодіти
ними шляхом зловживання довірою.
Так, на початку січня 2015 р. ОСОБА_7 запросив ОСОБА_8 до кафе «Хук», розта-
шованого в АДРЕСА_2 , де зловживаючи довірою ОСОБА_8 , попросив
у останнього передати йому в борг грошові кошти в сумі 500 гривень, не маючи наміру в подаль-
шому їх повертати. В свою чергу, неповнолітній ОСОБА_8 , не маючи достатнього життєвого
досвіду, довіряючи ОСОБА_7 , передав останньому зазначену суму грошей, які належали
його бабусі ОСОБА_6 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, на початку січня 2015 року
ОСОБА_9 зустрівся з неповнолітнім ОСОБА_8 в приміщенні кафе «Хук», розташованому в
АДРЕСА_2 . З метою введення неповнолітнього ОСОБА_8 в оману,
ОСОБА_7 розповів останньому, що особисто знайомий з ректором ЗНТУ ОСОБА_10 та
має з ним ділові стосунки. Також, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , що домовиться з Бє-
ОСОБА_11 про оренду приміщення колишнього кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в будівлі
2.
ЗНТУ, в якому відкриє своє кафе.
14 січня 2015 р. ОСОБА_7 знову зустрівся з ОСОБА_8 в кафе «Хук» та, з метою
введення в оману останнього щодо своїх дійсних намірів, запропонував ОСОБА_8 разом пра-
цювати в кафе, яке начебто мав намір відкрити, а доходи від цієї діяльності ділити порівну.
Фактично ОСОБА_7 ніяких дій щодо відкриття кафе не здійснював, а мав намір заво-
лодіти грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 3800 гривень. З цією метою ОСОБА_7 запро-
понував неповнолітньому ОСОБА_8 придбати три кальяни, тютюн та вугілля для них, та роз-
містити їх в кафе для залучення клієнтів, на що неповнолітній ОСОБА_8 дав свою згоду та по-
відомив ОСОБА_7 , що передасть зазначені кошти 15 січня 2015 року.
15 січня 2015 р. ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, зустрівся з неповнолітнім
ОСОБА_8 на території Центрального ринку «Анголенко» в Жовтневому районі м.Запоріжжя
та, діючи повторно, шляхом зловживання довірою, отримав від останнього грошові кошти в сумі
3800 гривень., які належали ОСОБА_6 , начебто для придбання кальянів та вугілля та тютюну
для них, фактично не маючи наміру придбати указані предмети.
17 січня 2015 р. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кафе «Хук», розташованому в
м.Запоріжжі по вул.Гоголя, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , попросив останнього передати
йому в борг 500 гривень, фактично не маючи наміру повертати вказані кошти. В свою чергу,
ОСОБА_8 , безпідставно довіряючи ОСОБА_7 , передав йому грошові кошти в сумі 500 гри-
вень, які належали його бабусі ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_7 , діючи умисно, пов-
торно, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_8 , заволодів коштами ОСОБА_6
24 січня 2015 р. ОСОБА_7 зустрівся з неповнолітнім ОСОБА_8 біля крамниці
«АТБ» на площі Радянській у м.Запоріжжі та, продовжуючи зловживати довірою останнього,
попросив передати йому в борг 500 гривень, фактично не маючи наміру повертати вказані кошти.
В свою чергу, ОСОБА_8 , безпідставно довіряючи ОСОБА_12 , передав йому грошові
кошти в сумі 500 гривень, які належали ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_7 , діючи
умисно, повторно, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_8 , заволодів коштами
ОСОБА_6 в сумі 500 гривень.
В цей же час, тобто 24 січня 2015 р., ОСОБА_7 під час зустрічі з ОСОБА_8 пові-
домив останньому, що користуючись своїм знайомством з ректором ЗНТУ ОСОБА_10 , може
забезпечити перевід ОСОБА_8 з контрактної на бюджетну форму навчання за грошову вина-
городу в сумі 3000 гривень. Фактично ОСОБА_7 не мав можливості і наміру виконувати такі
дії, а мав умисел заволодіти вказаними грошовими коштами.
В свою чергу, неповнолітній ОСОБА_8 , внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , дав
свою згоду передати останньому вказану суму грошових коштів 28 січня 2015 року.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 28 січня 2015 р. зустрівся з неповноліт-
нім ОСОБА_8 в приміщенні кафе «Хук» в АДРЕСА_2 , де отримав від
останнього грошові кошти в сумі 3000 гривень, які належали ОСОБА_6 . Таким чином,
ОСОБА_13 , діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , заволодів гро-
шовими коштами ОСОБА_6 в сумі 3000 гривень.
Всього за період з початку січня 2015 р. по 28 січня 2015 р. ОСОБА_7 шляхом злов-
живання довірою неповнолітнього ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами ОСОБА_6
на загальну суму 8300 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у скоєнні злочину беззастережно визнав в повному обсязі.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ст.190 ч.2 КК України за ознаками заволодіння чужим
майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), скоєного повторно.
В судове засідання відповідно до положень ст.474 ч.1 КПК України надійшла угода про примирення від 03 серпня 2016 р., укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим
Виходячи зі змісту даної угоди, ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю
визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинува-
чення в обсязі підозри у судовому провадженні.
3.
Згідно даної угоди обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації
дій обвинуваченого за ст.190 ч.2 КК України, істотних для даного кримінального провадження об-
ставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 за ст.190 ч.2 КК України у вигляді
штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень. На підставі
ст.71 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та стягнен-
ня штрафу в розмірі 850 гривень. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування по-
карання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, пе-
редбачених пп.2, 3, 4 ст.76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена
угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим
може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи серед-
ньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримі-
нального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, яке відповідно до ст.12 КК Ук-
раїни є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_7 цілком розуміє права, визначені йому п.1
ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК
України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до
нього у разі затвердження угоди судом.
Також, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.
На підставі пояснень обвинуваченого суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обі- цянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпіла ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визна- чені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наяв-
ність фактичних підстав для визнання винуватості.
В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.
В судовому засіданні прокурор проти затвердження угоди заперечувала, зазначивши, що
обвинуваченому повинно бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, без застосуван-
ня положень ст.ст.75, 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду
Підстав для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 та призначен-
ня обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є: визнання вини, каяття та сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При вирішенні питання щодо затвердження угоди стосовно узгодженої сторонами міри
покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, об`єм об-
винувачення, відшкодування майнової шкоди, обставини, що пом`якшують покарання, особу
винного, який раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів, кримінальне правопору-
шення вчинив в період іспитового строку, але ОСОБА_7 характеризується позитивно, щиро-
сердно покаявся, узгоджена міра покарання визначена в межах санкції ч.2 ст.190 КК України, об-
винувачений працює та має дохід, тому наявні підстави для призначення покарання саме у вигля-
4.
Відповідно до частини 3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу при призна-
ченні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і вико-
нуються самостійно.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути зат-
верджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру по-
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
- СМС-переписку (т.2, а.с.37-85, 88-90) слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати відсутні.
Згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.10.2015 р. ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту змінений на тримання під вартою, початок строку три- мання під вартою рахувати з 20.10.2015 р. з 16 год.30 хв. (т.1 а.с.67). Ухвалою Жовтневого район- ного суду м.Запоріжжя від 17.12.2015 р. запобіжний захід ОСОБА_7 змінений з тримання під вартою на особисте зобов`язання (т.1 а.с.127-128).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374, 468-476 КПК України, суд
з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення від 03 серпня 2016 р. у кримінальному провадженні
ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 ..
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину, передбаченому
ст.190 ч.2 КК України, та на підставі угоди про примирення призначити йому покарання у вигляді
штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень в дохід
На підставі ст.71 ч.1 КК України шляхом приєднання покарання, призначеного вироком
Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.12.2013 р., призначити ОСОБА_7 оста-
точне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та стягнення штрафу в розмірі 50 неоподатко-
вуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень в дохід держави.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїзжати за межи України на
постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-
виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримі-
нально-виконавчу інспекцію.
Відповідно до ст.72 ч.3 КК України основне покарання у виді штрафу виконувати самос-
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Речові докази по справі:
- СМС-переписку залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визна- чених ст.394 ч.4 пп.1, 2 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому
5.
районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_14