УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Шевченківського управління поліції ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 03.08.2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082від 19.03.2016, розпочатого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,згідно якого просить накласти арештназемельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження №0000082, розпочатого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на майно, оскільки, арешт накладається виключно на підставі рішення суду.

Клопотання мотивовано тим, щов провадженні СВ Шевченківського управління поліції ГУ НП в місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 19.03.2016, розпочатого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні слідчий Шевченківського управління поліції ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 підтримала подане клопотання, просила його задовольнити та накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відповідно до Витягу з кримінального провадження №0000082, де у фабулі зазначено, що невстановлена особа в жовтні 2012 року шахрайським шляхом заволоділа майном ОСОБА_6 , що спричинило шкоду у особливо великих розмірах. Однак, слідчий просить накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 .

В поданому клопотанні слідчий зазначає, що під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що 17.12.1993 року останній зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого в 2010 році ОСОБА_5 , вже колишня дружина збирає всі свої речі та йде в невідомому мені напрямку. 20.11.2007 році ОСОБА_5 отримує рішення Київського районного суду м. Полтава про розірвання шлюбу, яке відбулось без участі ОСОБА_6 та про, що останній нічого не знав та продовжує жити з ОСОБА_5 як з дружиною при цьому вести спільний побут. Проте, до матеріалів клопотання не надано підтвердження укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ..

Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Беручи до уваги зміст клопотання, додані до нього матеріали та пояснення слідчого, враховуючи те, що власником вищезазначеного майна є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а не ОСОБА_5 , як зазначено у клопотанні, відсутні докази підтвердження будь-якого відношення потерпілого до вказаного майна, а тому слідчий суддя вважає, що у клопотанні належним чином не обґрунтовано необхідність у накладенні арешту на майно та відсутні достатні підстави для вчинення таких дій, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя