Справа № 748/580/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/603/2016
Категорія - ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000014 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бердичів Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,

повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд в своєму рішенні зазначив, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретними. Зокрема, ОСОБА_9 інкримінується розтрата, шляхом зловживання службовим становищем. Предметом розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віддані, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. Проте, в описовій частині обвинувального акта вказується про розтрату грошових коштів установи без зазначення чи було ввірене обвинуваченому таке майно, або перебувало у його віддані, та на яких правових підставах. А тому, вищевказане позбавляє суд можливості роз`яснити ОСОБА_9 суть пред`явленого обвинувачення, яке б ґрунтувалось на законі, під час судового розгляду, а стороні захисту перешкоджає захищатись від такого обвинувачення, що у свою чергу є порушенням права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що суд повернув обвинувальний акт безпідставно. Апелянт вказує, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 у повному обсязі виконані вимоги ст.291 КПК України, а також чітко зазначено обставини, що підтверджують подію злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КПК України. Вважає, що посилаючись на невідповідність обвинувального акту вимогам закону, суд першої інстанції вдався до оцінки доказів, що є неприпустимим на стадії підготовчого провадження. Крім того, повернення судом обвинувального акту прокурору з формальних підстав призвело до затягування судового розгляду, який у відповідності до ст.ст.28, 318 КПК України, має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених вище підстав; представника потерпілої юридичної особи, який поклався на розсуд суду; обвинуваченого та його захисника, котрі просили залишити без змін ухвалу місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, за умови невідповідності його вимогам КПК України.

При цьому, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність його вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Частиною ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство; 4) прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що вказаний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Твердження суду першої інстанції, що в обвинувальному акті узагальнено викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , не заслуговують на увагу, оскільки суд, розглядаючи у підготовчому судовому засіданні правильність складання обвинувального акту, заздалегідь не вирішує питання щодо відповідності правильності кваліфікації кримінального правопорушення фактичним обставинам провадження, а саме достатності доказів, що є предметом дослідження у ході розгляду кримінального провадження по суті.

Тобто, посилаючись на невідповідність змісту обвинувального акту вимогам закону, місцевий суд вдався до оцінки доказів, що є неприпустимим на стадії підготовчого провадження.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 22 лютого 2016 року вже скасовувалось рішення місцевого суду про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_9 із вищезазначених підстав.

Відповідно до ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Проте, місцевий суд не взяв до уваги вищевказаної норми закону.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України є передчасним, у зв`язку з чим ухвалу місцевого суду не можна визнати законною та обґрунтованою. Така ухвала підлягає скасуванню з поверненням обвинувального акту з додатками на новий судовий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2016 року - скасувати, а обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000014 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, повернути на новий судовий розгляд у той же суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4