АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС ЦО у Київській області ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 11560 доларів США, 10 770 Євро.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що у відповідності до ст.. 171 КПК України слідчим не наведено у клопотанні достатніх підстав для арешту майна у відповідності до критеріїв визначених у ст.. 167 КПК України, а також не вказано мети для досягнення такого засобу забезпечення кримінального правопорушення. Також слідчий суддя вказав, що слідчим не надано жодних доказів про те, що вилучені грошові кошти було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому відмовив у задоволенні клопотання слідчого.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою накласти арешт на грошові кошти у сумі 11560 доларів США, 10 770 Євро вилучені під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1

На думку прокурора, ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що суд не надав належну оцінку факту причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення та наявності достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучені грошові кошти під час обшуку квартири АДРЕСА_2 мають всі ознаки таких, що були отримані в ході ухилення від сплати податків групою осіб за прибутки отримані від реалізації годинників. Також, на думку прокурора, суд не врахував санкцію ч. 3 ст. 212 КК України, якою передбачено конфіскацію майна.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на вилучене майно, доводи представника власника майна та власника майна, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою накласти арешт, на вилучене під час обшуку майно.
В провадженні Головного управління ДФС у Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000013 від 27 травня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 212 КК України.

За матеріалами клопотання вбачається, що ряд осіб організовують незаконне, систематичне переміщення дорогоцінних виробів з приховуванням від митного контролю, через кордон України, чим порушують встановлені митні правила, що призводить до фактичного ненадходження до бюджету обов`язкових платежів. З метою реалізації даних виробів ряд осіб в т.ч. ОСОБА_7 без відповідного оформлення в бухгалтерському та податковому обліку постачають дорогоцінні вироби та годинники службовим особам ТОВ « Ноблесс», ТОВ «Грінвіч тайм», ФОП ОСОБА_9 , ТОВ «Часова група Г.М.Ф.», які в свою чергу реалізують годинники та дорогоцінності кінцевому споживачу, також без відповідного оформлення у бухгалтерському та податковому обліку, що призводить до фактичного ненадходження до бюджету сплати податків у особливо великому розмірі, тобто вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 212 КК України.

Враховуючі ці обставини, орган досудового розслідування цілком слушно звернувся з клопотання про арешт майна, оскільки є достатні підстави вважати, що воно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва, розглянувши зазначене клопотання слідчого, відмовив у накладенні арешту на вказане майно, вважаючи що, не може бути застосовано арешт майна, якщо прокурором не доведено існування достатніх підстав вважати що грошові кошти можуть бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходом від них.

Разом з тим, такі висновки слідчого судді не відповідають нормам КПК України, про що обґрунтовано зазначає прокурор, посилаючись на положення ст.ст. 167, 170 КПК України.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

У даному кримінальному провадженні під час проведення обшуку вилучено грошові кошти, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходом від нього.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

В ст. 98 КПК України зазначено, що предмети, які були об`єктом протиправних дій, є речовими доказами у кримінальному провадженні.

В положеннях ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

Згідно ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Майно, яке є доходом від вчинення злочину повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться і того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, зазначених вимог закону не врахував, дійшов помилкового висновку про те, що арешт майна може бути накладено лише у випадку належності майна підозрюваному та заявлення цивільного позову, а тому постановивши ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого не забезпечив досягнення завдань кримінального провадження, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Колегія суддів, врахувавши вищезазначені положення закону та обставини кримінального провадження, про те, що існує необхідність у забезпеченні доказів, шляхом арешту майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, вважає, що клопотання слідчого, слід задовольнити та накласти арешт на відповідне майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які б переважали інтереси держави, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС ЦО у Київській області ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 11560 доларів США, 10 770 Євро - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС ЦО у Київській області ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 11560 доларів США, 10 770 Євро задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 11560 доларів США, 10 770 Євро, які були вилучені під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1 .

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/455/2016 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1