АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/55/2016 Категорія КК: ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0007125 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта вища, одруженого, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, за ч. 2 ст. 263 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Судом вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_6 16.08.2014 приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кафе «Шинок», розташованому за адресою: м. Київ, бул. Вернадського, 89-А, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_9 , які виразилися в заподіянні останньому тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_6 16.08.2014 приблизно з 9 год. 20 хв., перебуваючи у приміщенні кафе «Шинок», розташованого по бул. Вернадського, 89-А, що в м. Києві, розпивав спиртні напої. Цього ж дня приблизно об 11 год. 10 хв. ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитись в приміщенні вищевказаного кафе, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спровокував конфлікт з відвідувачами вказаного кафе, який був припинений барменом ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_6 вийшов з приміщення кафе.

Приблизно об 11 год. 30 хв. 16.08.2014 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся до вказаного кафе та, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, використовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень - пристрій для відстрілу гумових куль «Форт-12», почав хаотично здійснювати постріли в приміщенні вказаного кафе, внаслідок чого влучив в обличчя та тулуб відвідувача даного кафе ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: рваної рани нижньої губи та рваної рани середньої третини лівого передпліччя.

З вказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_9 лікарями швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні № 12, а ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, однак в подальшому був затриманий працівниками міліції.

Хуліганській дії ОСОБА_6 тривали приблизно 20-30 хвилин.

Крім того, ОСОБА_6 16.08.2014 приблизно о 12 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кафе «Шинок», розташованого по бул. Вернадського, 89-А, що в м. Києві, незаконно носив холодну зброю, без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_6 16.08.2014 у невстановленому місці, часі та обставинах придбав ніж, який переніс до свого місця проживання - кв. АДРЕСА_3 , де розпочав зберігати вказаний ніж.

В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що даний предмет являється холодною зброєю, поклав зазначений ніж до належної йому сумки чорного кольору, яку розпочав носити при собі.

Після цього, 16.08.2014 приблизно о 09 год. 20 хв., ОСОБА_6 , незаконно, без передбаченого законом дозволу, переніс раніше придбаний ним ніж до приміщення кафе «Шинок», розташованого по бул. Вернадського, 89-А, що в м. Києві, де розпочав вживати спиртні напої.

Цього ж дня, приблизно о 12 год. 20 хв. неподалік будинку № 87-а по бул. Вернадського, в м. Києві, працівниками міліції було затримано ОСОБА_6 , якими виявлено та вилучено з сумки чорного кольору, належної останньому, ніж.

Згідно висновку трасологічної експертизи № 1237 від 04.09.2014 ніж, вилучений 16.08.2014 неподалік будинку АДРЕСА_4 , який незаконно носив ОСОБА_6 відноситься до холодної зброї колючо-ріжучої дії. Ніж, наданий на дослідження, є мисливським ножем загального призначення, виготовлений саморобним способом та відноситься клинкової холодної зброї.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 і вичерпанням можливості їх отримати.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, судовий розгляд проведений неповно, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Суд також не виконав вимоги ч. 12 ст. 290 КПК України, оскільки сторона обвинувачення не відкрила ОСОБА_6 та його захиснику матеріалів кримінального провадження. Враховуючи, що обвинувальний акт направлений прокурором до суду без надання доступу до матеріалів кримінального провадження, прокурор не мав права використовувати докази в суді, так як не відкривав їх стороні захисту.

Крім того, строк розслідування по кримінальному провадженню завершився 17.11.2014 р., в той час як обвинувальний акт судом отриманий 26.11.2014 р.,строки досудового розслідування прокурором не продовжувались, сплинули 17.11.2014 р., обвинувальний акт направлений до суду з істотним порушенням вимог КПК України.

Зазначає, що за весь період слухання справи з початку грудня 2014 р. обвинувачення на надало суду жодного доказу вчинення ОСОБА_6 хуліганських дій, не допитаний прокурором жодний свідок, потерпілий ОСОБА_9 був знайдений та доставлений до суду самим ОСОБА_6 .

Що стосується другого епізоду незаконного носіння холодної зброї за ч. 2 ст. 263 КК Украхни,то суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною виною, тобто особа повинна достовірно знати, що вона носить холодну зброю, якщо їй про це невідомо то і немає відповідальності за злочин. ОСОБА_11 пояснив, що ніж який був вилучений з його сумки придбав в магазині та в нього є квитанція про придбання ножа, в подальшому на ножі оплавилася рукоятка та він віддав його в ремонт, після якого до ножа була зроблена нова рукоятка, про те що ніж холодна зброя він не знав і не міг знати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як передбачено п. 13 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 статті 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. ст. 91, 291 КПК України і містити, зокрема, формулювання обвинувачення, яке згідно з п. 13 ст. 3 КПК України є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

У кримінальному провадженні ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону, не викладено, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та ухвалити законне і обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні.

Підпункт «а» п. 3 ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" та практика Європейського суду з прав людини вказують на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України не дотримався вимог КПК України, не дослідив повно, всебічно та об`єктивно матеріали кримінального провадження, не дав належну оцінку недолікам обвинувального акту, які перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, оскільки обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні в порушення ч. 2 ст. 291 КПК України не містить формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги мають бути враховані при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0007125 щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0007125 щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України в Святошинському районному суді міста Києва зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4