Справа № 1-22/05
Провадження № 1/461/13/16
20.04.2016 Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
підсудного ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 9, 13 ч.2 ст.115, ч.2, 4 ст.187 КК України
в с т а н о в и л а :
В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебувала кримінальна справа провадження про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 9, 13 ч.2 ст.115, ч.2, 4 ст.187 КК України.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_12 повідомив про те, що 9 квітня 2005 року після того як його було доставлено до відділу міліції, працівники міліції почали чинити на нього тиск, з метою отримання зізнання у вчиненні вбивств. Його вимоги щодо надання захисника ігнорувалися. Працівники міліції погрожували йому пістолетом, натякаючи, що легко можуть застрелити його, а потім представити усе таким чином, що він був застрелений при спробі втечі. Як вони стверджували, з огляду на його поганий стан психічного здоров`я, ніхто не сумніватиметься у їхній версії подій. Потім вони завдали йому ударів кулаками та почали бити кийком. Він почав відбивати удари руками, але невдовзі здався та погодився написати зізнавальні покази під диктуванням працівників міліції.
Рішенням Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) у справі «Замфереско проти України» від 15 листопада 2012 року, яке набуло статусу остаточного 15 лютого 2013 року, констатовано, що Україною були порушені положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) при вирішення судами справи ОСОБА_12 , зокрема: статті 3 Конвенції у зв`язку із жорстоким поводженням у райвідділі міліції; пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку із відсутністю юридичної допомоги з моменту першого допиту; пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з використанням доказів, отриманих в результаті жорстокого поводження, для засудження заявника.

На думку колегії суддів, заява ОСОБА_12 про жорстоке поводження підлягає дослідженню та перевірці в межах та в порядку встановленому КПК України, тобто проведенням належного розслідування.

При цьому, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням у справі « Рібіч проти Австарлії» від 4 грудня 1995 року, п.34, серія А, №366 і «Салман проти Туреччини», в яких зазначено про те, що коли вся чи значна частина інформації щодо подій, про які йдеться, відома виключно органам влади, як це у випадку ув`язнених осіб, які перебувають під контролем органів влади, - виникнення у таких осіб під час їхнього ув`язнення тілесних ушкоджень, породжує відповідні обґрунтовані презумпції факту. При цьому тягар доведення можна вважати покладеним на органи влади, адже саме вони мають надати прийнятні та переконливі пояснення.

Крім того, твердження про погане поводження повинні бути підкріплені належними доказами. Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (як класичний прецедент згадане вище рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161). Коли вся чи значна частина інформації про події, про які йдеться, відома виключно органам влади як це має місце у справі щодо ув`язнених осіб, які перебувають під контролем органів влади,- і коли у таких осіб під час їхнього ув`язнення з`являються тілесні ушкодження, це породжує відповідні обґрунтовані презумпції факту. При цьому тягар доведення можна вважати покладеним на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey) [ВП], заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).

У відповідності до вимог ст.23-2 КПК України (1960 року), суд при наявності на те підстав виносить окрему ухвалу (постанову), якою звертає увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів.
Окрему ухвалу (постанову) може бути також винесено при виявленні судом порушень прав громадян та інших порушень закону, допущених при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом.

Не пізніш як у місячний строк по окремій ухвалі (постанові) має бути вжито необхідних заходів і про результати повідомлено суд, що виніс окрему ухвалу (постанову).

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що про зазначене порушення норм чинного законодавства слід повідомити прокурора Львівської області, з метою внесення відповідних відомостей до ЄРДР та проведення об`єктивного досудового розслідування по фактах викладених у цій ухвалі.

Керуючись ст.23-2 КПК України (1960 р.), колегія суддів,

у х в а л и л а :

Про наведене в описовій частині ухвали довести до відома прокурора Львівської області.

Про результати розгляду окремої ухвали інформувати суд в місячний строк з часу отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2