1Справа № 335/6122/16-к 1-кп/335/338/2016
В И Р О К
21 червня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має базову середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальні правопорушення за таких обставин.
2 квітня 2016 р. о 01:35 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, таємно викрали майно з автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 33 по вулиці Правди у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, а саме відеореєстратор «Texet» вартістю 533,20 гривень та передню панель від магнітоли «Ciclon» вартістю 188,17 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_5 проник через задню ляду, яка була відкрита, до салону вказаного автомобіля, а ОСОБА_4 стояв поруч, стежив за появою осіб, які могли б їм зашкодити в реалізації умислу, будучі готовим оповістити про це ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_5 викрадене майно передав з автомобіля ОСОБА_4 . Викравши вищевказані речі, обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 741, 37 гривень.
Далі, 2 квітня 2016 р. о 03:30 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, незаконно заволоділи транспортним засобом ЗАЗ 1102 «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився у дворі будинку № 20 по вулиці Миру у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, та належав потерпілому ОСОБА_9 . Так, проникнувши до салону транспортного засобу шляхом пошкодження ущільнювача заднього правого скла, ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_4 почав штовхати автомобіль, внаслідок чого спрацювало запалювання, та автомобіль було заведено. ОСОБА_4 сів до автомобіля, та разом із ОСОБА_5 почали рух на ньому по вулиці Південноукраїнська у бік проспекту Соборного у місті Запоріжжя, проте, помітивши поліцейський автомобіль, ОСОБА_5 не впорався с управлінням та вчинив ДТП, внаслідок чого вони були затримані поліцейськими. Своїми умисними діями обвинувачені спричинили шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 16 472,90 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав пояснення про визнання вини та погодження з всіма обставинами скоєння кримінального правопорушення. Зокрема, пояснив суду, що 2 квітня 2016 р. о 01:35 год. він з ОСОБА_5 викрали з автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 33 по вулиці Правди у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, відеореєстратор «Texet» та передню панель від магнітоли «Ciclon». Цього ж дня, о 03:30 год. вони заволоділи транспортним засобом ЗАЗ 1102 «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився у дворі будинку № 20 по вулиці Миру у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, проникнувши до салону транспортного засобу шляхом пошкодження ущільнювача заднього правого скла. ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля, а він почав штовхати автомобіль, внаслідок чого спрацювало запалювання, та автомобіль було заведено. Потім він сів до автомобіля на пасажирське сидіння, та разом із ОСОБА_5 поїхали по вулиці Південноукраїнська у бік проспекту Соборного у місті Запоріжжя. Помітивши поліцейський автомобіль, ОСОБА_5 не впорався с управлінням та вчинив ДТП, внаслідок чого вони були затримані поліцейськими. У скоєному щиро розкаявся. Просив призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав пояснення про визнання вини та погодження з всіма обставинами скоєння кримінального правопорушення. Зокрема, пояснив суду, що 2 квітня 2016 р. у нічний час він зі ОСОБА_4 викрали з автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 33 по вулиці Правди у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, відеореєстратор «Texet» та передню панель від магнітоли «Ciclon». Пізніше цього ж дня, вони заволоділи транспортним засобом ЗАЗ 1102 «Таврія», державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився у дворі будинку № 20 по вулиці Миру у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, проникнувши до салону транспортного засобу шляхом пошкодження ущільнювача заднього правого скла. Він сів за кермо автомобіля, розібрав запалювання, а ОСОБА_4 почав штовхати автомобіль, внаслідок чого автомобіль завівся. Потім ОСОБА_4 сів до автомобіля на пасажирське сидіння, та вони поїхали по вулиці Південноукраїнська у бік проспекту Соборного у місті Запоріжжя. Помітивши поліцейський автомобіль, він не впорався с управлінням та вчинив ДТП, внаслідок чого було значною мірою пошкоджено транспортний засіб, а вони були затримані поліцейськими. У скоєному щиро розкаявся. Просив призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, зазначивши, що підтримує свій цивільний позов, а покарання просить обрати на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив.
Суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілих.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням даних про їх особи.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньо змовою групою осіб, та ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом (угон), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньо змовою групою осіб, та ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом (угон), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості та тяжких, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, шкода потерпілим відшкодована частково шляхом повернення викраденого майна. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, має місце реєстрації та постійного проживання, де проживає з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно, працює неофіційно, за попереднім місцем роботи характеризувався позитивно, на обліку в КУ «ЗОНД» та в КУ «ОКПЛ» не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_4 офіційно не одружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, цивільна дружина на даний час вагітна, що підтверджується медичною довідкою. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив два злочини, покарання йому слід призначати за правилами ч. 1 ст. 70 КК України. При цьому, враховуючи вид сукупності злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, ступінь його вини та мотиви їх вчинення, суд вважає за можливе при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для застосування положень статті 69 КК України при визначенні покаранню ОСОБА_4 суд не вбачає.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі в межах санкції статтей Особливої частини КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості та тяжких, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, шкода потерпілим відшкодована частково шляхом повернення викраденого майна. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, має місце реєстрації та постійного проживання, за яким характеризується задовільно, працює неофіційно, на обліку в КУ «ЗОНД» та в КУ «ОКПЛ» не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_5 не одружений, на утриманні дітей та непрацездатних осіб не має. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив два злочини, покарання йому слід призначати за правилами ч. 1 ст. 70 КК України. При цьому, враховуючи вид сукупності злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, ступінь його вини та мотиви їх вчинення, суд вважає за можливе при визначенні остаточного покарання ОСОБА_5 застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для застосування положень статті 69 КК України при визначенні покаранню ОСОБА_5 суд не вбачає.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі в межах санкції статтей Особливої частини КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, завданої злочином, на суму 10 252,20 гривень обвинувачені визнали у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною п`ятою статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною четвертою статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання обвинуваченими, які водночас є цивільними відповідачами, цивільного позову ОСОБА_9 , не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Цивільний позов ґрунтується на вимогах закону, зокрема, ст.ст. 22, 1666 Цивільного кодексу України. З цих підстав, та враховуючи повне визнання відповідачами цивільного позову, суд доходить висновку, що даний цивільний позов слід задовольнити в повному обсязі. При цьому, враховуючи неподільність предмету позову, стягнення шкоди з обвинувачених слід здійснювати у солідарному порядку.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Підстав для обрання запобіжних заходів обвинуваченим до набрання вироком законної сили суд, з урахуванням обраного покарання, не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання зарахувати період знаходження ОСОБА_4 в місцях попереднього ув`язнення з 2 квітня 2016 р. по 4 квітня 2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування остаточного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання зарахувати період знаходження ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення з 2 квітня 2016 р. по 4 квітня 2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування остаточного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити.
Стягнути солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 10 252 (десять тисяч двісті п`ятдесят дві) гривні 20 копійок.
Стягнути солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати на проведення експертиз:
-№ 123/16 від 16 квітня 2016 р. у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 копійок;
-№ 750 від 17 травня 2016 р. у розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять) гривень 80 копійок;
-№ 674-д від 20 квітня 2016 р. у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 копійок,
а всього стягнути 1 495 (одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять) гривень 32 копійки.
Речові докази по справі:
-Передня панель від магнітоли «Ciclon», відеореєстратор «Texet», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити ОСОБА_8 за належністю;
-передня панель від магнітоли «Premiera», передана на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , залишити ОСОБА_10 за належністю;
-карта банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , гаманець коричневого кольору, зв`язка ключів з 5-ма ключами, мобільний телефон «Lenovo» А820 imei НОМЕР_4 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити ОСОБА_4 за належністю;
-автомобіль ЗАЗ 1102 Таврія, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , залишити ОСОБА_9 за належністю;
-cлід папілярного узору, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора;
-металеві плоскогубці, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити ОСОБА_5 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1