Номер провадження: 11-сс/785/1409/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 ) ( ОСОБА_4 ) на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року про визнання екстрадиційного арешту обґрунтованим, -

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 про визнання екстрадиційного арешту обгрунтованим відносно ОСОБА_3 ) ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. Республіки Молдова. Визнано обґрунтованим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) у відношенні ОСОБА_3 до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі, але не більше строку встановленого ч.10 ст. 584 КПК України, починаючи з 22 вересня 2016 року по 22 листопада 2016 року включно із триманням останнього в ОУВП № 21 УВП УДПтС України в Одеській області.

27.09.2016 року на зазначену ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Разом з тим, згідно з положеннями ч. 9 ст. 584 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.

При цьому ч.ч. 10-12 ст. 584 КПК України встановлюють, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення. За скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року до ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт).

Вказана ухвала була оскаржена ОСОБА_3 в апеляційному порядку та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.08.2016 року його апеляційна скарга залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді залишена без змін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, запобіжний захід для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) вже був оскаржений ОСОБА_3 в апеляційному порядку та ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2016 року вирішувалось питання про визнання екстрадиційного арешту обґрунтованим а не про його застосування.

Аналізуючи положення КПК України у співвідношенні із матеріалами провадження, прихожу до висновку про те, що ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2016 року оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, у зв`язку з чим посилання в резолютивній частині ухвали на порядок її оскарження є помилковим.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу слідчого судді, на яку, згідно із кримінальним процесуальним законом, не може бути подана скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме - відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Разом з тим, зауважую, що ОСОБА_3 , як особа до якої застосований екстрадиційний арешт, або його захисник, мають право в установленому законом порядку звернутись до слідчого судді зі скаргою про наявність підстав для звільнення з-під варти.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 399, 419, 422, 584 КПК України, суддя-доповідач,

ухвалив:
У відкритті провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_3 ) ( ОСОБА_4 ) на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року про визнання екстрадиційного арешту обґрунтованим - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_3 , який утримується під вартою з моменту отримання її копії.

Суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2