У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора та потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 лютого 2016 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Новогродовського міського суду Донецької області від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 17 серпня 2015 року.
Зазначеним вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на 6 місяців виправних робіт за місцем роботи з утриманням в дохід держави 10% щомісячного заробітку.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 8528 грн. 48 коп., моральної шкоди - 5000 грн. та 15000 витрат на правову допомогу.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 серпня 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що 28 квітня 2011 року, приблизно о 18 год., знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_1 , під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 , на грунті неприязних стосунків, які раптово виникли, він наніс йому удари руками в область голови, заподіявши середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на неповноту і однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. При цьому зазначає, що інкримінований йому злочин він не вчиняв, його вина в умисному заподіянні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень не доведена, висновки суду грунтуються на припущеннях, показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вважає суперечливими, а крім того вважає, що суд безпідставно задовольнив цивільний позов потерпілого. Також ОСОБА_6 посилається на те, що апеляційний суд формально розглянув справу і докладних мотивів на спростування доводів його апеляції як в частині обвинувачення, так і в частині цивільного позову в ухвалі не навів, чим порушив, на його думку, вимоги ст. 365 КПК України 1960 року.
У запереченнях на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_5 просить судові рішення щодо засудженого залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого, який просив касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, думку прокурора про часткове задоволення касаційної скарги шляхом скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст.ст. 362 та 365 КК КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи апеляції, у тому числі, при необхідності - і шляхом проведення судового слідства.
Згідно з ч. 2 ст. 377 КПК України, при залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою, тобто в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, зазначені в апеляції, зіставити їх з наявними у справі доказами та дати на кожен із них вичерпну відповідь.

З огляду на ухвалу суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону у вказаній справі належним чином не виконані.

Як вбачається із матеріалів справи, на вирок Новогродовського міського суду Донецької області від 12 грудня 2014 року засудженим ОСОБА_6 було подано апеляцію, в якій він просив скасувати постановлений щодо себе вирок та направити справу на новий судовий розгляд, навівши ряд доводів щодо неправильного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та однобічності і неповноти судового слідства, у тому числі через помилкову оцінку ряду досліджених цим судом доказів, що, на його думку, потягло неправильну кваліфікацію дій та неправильне вирішення цивільного позову потерпілого.

Проте, всупереч вимогам п. 8 ч. 1 ст. 377 КПК України, апеляційний суд викладені в апеляціях доводи засудженого у своїй ухвалі не спростував і докладених мотивів прийнятого рішення про залишення апеляції без задоволення щодо неправильної кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 122 КК України та вирішення цивільного позову, не навів.

За викладених обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а справа щодо ОСОБА_6 - направленню на апеляційний розгляд.

При новому апеляційному розгляді справи мають бути повно та всебічно перевірені, а у разі необхідності й шляхом проведення судового слідства, всі доводи поданої на вирок апеляції засудженого ОСОБА_6 , у тому числі з урахуванням доводів касаційної скарги, та ухвалено рішення з дотримання вимог кримінального-процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3