Справа № 308/7681/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 20.10.2014 р. за ст.ст. 185 ч. 3, 297 ч. 3 КК України, на підставі ст.ст. 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України, на 5 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 297 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
18 квітня 2014 року, приблизно о 09.00 год., обвинувачений ОСОБА_4 , нехтуючи моральними принципами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел на незаконне заволодіння предметами, які знаходяться на могилах покійних, на території цвинтаря, розташованого по АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, вчинив наругу над спільною могилою покійних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому незаконно заволодів металевою підставкою для вінків П-образної форми, що була вкопана перед спільною могилою покійних, вагою 7 кг, вартістю 12.6 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того, 18 квітня 2014 року, приблизно о 09.00 год., обвинувачений ОСОБА_4 , нехтуючи моральними принципами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел на незаконне заволодіння предметами, які знаходяться на могилах покійних, на території цвинтаря, розташованого по АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, вчинив наругу над спільною могилою покійних ОСОБА_11 та його родичів діда і баби ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , при цьому незаконно заволодів металевою хвірткою, зробленою з металевих прутів, яка слугувала входом до могил, вагою 5 кг, вартістю 9 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_14 матеріальних збитків на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, від давання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, так як відповідно до поданої ним до суду заяви просить розглядати справу відносно ОСОБА_4 без його участі, претензій майнового та морального характеру не має і просить призначати міру покарання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилася, так як відповідно до поданої до суду заяви просить проводити розгляд судового засідання без її участі.

З урахуванням думки прокурора, суд розглянув справу у відсутності потерпілих.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд кваліфікує ці дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 297 ч. 3 КК України як наруга над могилою, вчинена повторно, з корисливих мотивів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується негативно, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога, є раніше судимим.

Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є визнання своєї вини та щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім того суд встановив, що вироком Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 був засуджений за ст.ст. 185 ч. 3, 297 ч. 3 КК України, на підставі ст.ст. 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України, на 5 років позбавлення волі. Враховуючи, що інкримінований йому по цьому кримінальному провадженні злочин ОСОБА_4 вчинив до винесення попереднього вироку, йому слід призначити покарання з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальних витрат немає.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 297 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць.
У строк покарання ОСОБА_4 зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, з дня його затримання, тобто з 20 жовтня 2014 року.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 не обирався, так як він реально відбуває покарання згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, який набрав законної сили.

Речові докази: П-образну металеву арматуру та металеві стовпчики з арматури залишити у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_14 відповідно.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_4 у це же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча ОСОБА_1