АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року про повернення скарги ОСОБА_9 на бездіяльність детективів, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна, -
за участю захисника особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2016 року скаргу ОСОБА_9 на бездіяльність детективів, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна повернуто особі, яка її подала.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя мотивував тим, що обрахування 10-денного строку на оскарження бездіяльності щодо неповернення тимчасово вилученого майна розпочинається в даному випадку з 29 грудня 2015 року, а ОСОБА_9 звернулася зі скаргою 10 лютого 2016 року, тобто з пропуском встановленого чинним КПК України строку на звернення з відповідною скаргою, при цьому не порушуючи питання про поновлення строку.
ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її вимоги щодо визнання бездіяльності детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 і ОСОБА_12 по неповерненню тимчасово вилученого майна - транспортного засобу BMWX3, д.н.з. НОМЕР_1 , а також зобов`язати детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , прокурора ОСОБА_13 негайно повернути вказаний транспортний засіб законному власнику ОСОБА_9 .
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею були неправильно обраховані стоки на звернення до суду, передбачені ст. 304 КПК України, та висловлює подив з приводу того, що початком строку слідчий суддя визначив 29 грудня 2015 року
При цьому апелянт зазначає, що їй було невідомо про постановлення слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва 22 грудня 2015 року та 28 грудня 2015 року ухвал про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки провадження розглядались без її участі, а копії ухвал вона не отримувала.
Також апелянт посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, вказує на те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено. Разом з тим, клопотання про арешт майна подавалось з порушенням строків, та було розглянуто слідчим суддею також з порушенням строків, встановлених для розгляду таких проваджень, передбачених ч. 1 ст. 172 КПК України.
Апелянт вважає дії детективів у прокурорів щодо утримання її майна навмисними і незаконними, та посилається на ч. 2 ст. 169 КПК України про те, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність детективів НАБУ по неповерненню тимчасово вилученого майна 10 лютого 2016 року.
Із скарги ОСОБА_9 на бездіяльність слідчих (детективів) про неповернення тимчасово вилученого майна убачається, що 16 грудня 2015 року за адресою її мешкання в АДРЕСА_1 працівниками Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 і ОСОБА_11 було проведено обшук, у процесі якого був вилучений автомобільBMWX3, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності заявниці.

22 грудня 2015 року слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва було розглянуто клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000062 від 05.11.2015, у томі числі, на автомобіль BMWX3, д.н.з. НОМЕР_1 , та у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.
В матеріалах провадження відсутні дані про дату подання до суду клопотання слідчого про арешт автомобіля BMWX3, д.н.з. НОМЕР_1 , тому у колегії суддів немає підстав вважати, що вилучений під час обшуку 16 грудня 2015 року автомобіль підлягав поверненню особі, у якої він був вилучений, на підставі ч. 5 ст. 171 КПК України, тобто не пізніше наступного робочого дня після вилучення. Відповідно, у колегії суддів немає підстав вважати, що бездіяльність слідчого по неповерненню тимчасово вилученого майна розпочалась наступного дня після вилучення майна.
Оскільки ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, зокрема, автомобіля BMWX3, д.н.з. НОМЕР_1 , було відмовлено, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України вказаний автомобіль мав бути повернутий особі, у якої він був вилучений.

Колегія суддів відмічає, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено строк, протягом якого повертається майно на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України.
Проте, керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України, та виходячи із загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає, що у разі відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, воно підлягає поверненню не раніше вступу в законну силу ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, якщо у самій ухвалі не зазначено конкретних строків повернення майна.
Виходячи з таких міркувань, та зважаючи на те, що в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна не зазначені строки повернення майна, та в матеріалах провадження відсутні дані про оскарження вказаної ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла до висновку про те, що автомобіль, вилучений у ОСОБА_9 , мав бути їй повернутий 29 грудня 2015 року.
При цьому колегія суддів відмічає, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року, на яку посилались і слідчий суддя, і апелянт, у даному випадку не може бути взята до уваги при обчисленні строків на звернення до суду із скаргою на бездіяльність слідчого по не поверненню автомобіля BMWX3, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки цією ухвалою слідчому було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на інше майно, а саме: автомобілі марки «NISSAN ALMERA» та «JEEP «CHEROKEE».

Отже, відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року автомобіль BMWX3, д.н.з. НОМЕР_1 мав бути повернутий ОСОБА_9 29 грудня 2015 року і саме з цієї дати починається бездіяльність слідчого по неповерненню майна.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього кодексу, може бути оскаржена до суду.
Частиною першою статті 304 КПК України передбачено, що скарга на бездіяльність слідчого, передбачена частиною першою статті 303 цього Кодексу, може бути подана до суду протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.
Як було встановленому у цьому провадженні, бездіяльність слідчого по неповерненню майна ОСОБА_9 почалась 29 грудня 2015 року, а із скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_9 звернулась до суду 10 лютого 2016 року, тобто поза строком, передбаченим ч. 1 ст. 304 КПК України.
При цьому ОСОБА_9 на заявила клопотання про поновлення строку на звернення із скаргою на бездіяльність слідчого по неповерненню тимчасово вилученого майна.
Частиною другою статті 304 КПК України передбачено повернення скарги, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою вказаної статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Виходячи із встановлених у цьому провадженні обставин щодо обчислення строків, слідчий суддя правильно застосував у даному випадку вимоги ч. 1 ст. 304 КПК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення про повернення скарги ОСОБА_9 , тому підстав для скасування ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2016 року колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2016 року про повернення скарги ОСОБА_9 на бездіяльність детективів, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3

ОСОБА_5

Справа №11сс/796/899/2016
Категорія КПК: 303 КПК України
Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_14
Доповідач: ОСОБА_1