Справа №705/2553/16-к
1-кс/705/466/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю скаржника ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Умань скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,-
Скаржник в судовому засідання підтримав доводи своєї скарги та просив її задоволити.
Відповідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Беручи до ували думку скаржника, слідчого, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
28.03.2016 року скаржник звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з скаргою.
Згідно вимог ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідної скарги, вказана скарга була визначена до розгляду слідчому судді ОСОБА_1
29 березня 2016 року ухвалою слідчого судді відкрито провадження з розгляду даної скарги.
За змістом ст. 26 КПК, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 308.
Так, ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним. Так, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.. 169 КПК, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України.
02.10.2015 року, в ході огляду місця події, було вилучено автомобіль Ford Fiesta, д/н НОМЕР_1 .
Слідчий своєю постановою визнав вилучений автомобіль Ford Fiesta, д/н НОМЕР_1 , речовим доказом.
15 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого Уманського ВП ОСОБА_7 про повернення йому автомобіля Ford Fiesta, д/н НОМЕР_1 , належному йому на підставі довіреності № 426 від 12.03.2016 року .
Згідно постанови старшого слідчого Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання від 17.03.2016 року ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні його клопотання в зв`язку з тим, що в ході проведення розслідування по кримінальному провадженню по факту таємного викрадення майна автомобіль Ford Fiesta, д/н НОМЕР_1 визнано речовим доказом та в подальшому в ході проведення досудового розслідування може виникнути необхідність в проведенні слідчих дій та процесуальних дій з використанням даного автомобіля.
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Стаття 237 ч.7 КПК України говорить про те, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, чи прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі у якої його було вилучено.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК. На підставах та в порядку, передбаченому КПК допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до вимог ст. 171 КПК України ні прокурор, ні слідчий не звертались до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.
Стаття 100 ч.1 КПК України говорить про те, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Тимчасовий доступ до речей не надавався, арешт на майно не накладався, підозра у кримінальному провадженні нікому до даного часу не оголошена. Тобто випадки щодо заборони повернення речових доказів, передбачені ст.100 ч.1 КПК України відсутні.
Крім того, стаття 100 ч.6 п.1 КПК України говорить про те, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчий пояснив, що жодних слідчих дій та процесуальних дій з використанням автомобіля не проведено.
Слідчий, у визначений ст.220 КПК України строк розглянув клопотання скаржника, але вирішив його не у спосіб передбачений КПК України та чинним законодавством України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що на досудовому слідстві не в повній мірі дотримуються вказаних положень норм права, що призводить до порушення прав власника та користувача майна.
Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала про зобов`язання вчинити певну дію.
Керуючись ст. ст. 16, 110, 220, 303, 307 КПК України суд,-
УХВАЛИВ :
Скаргу задовольнити повністю.
Визнати дії старшого слідчого СВ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_7 які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна бездіяльністю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1