іменем України
Справа №377/153/16-к
Провадження №1-кп/377/19/16
06 квітня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , щодо якого подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння,
його законного представника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`яті Київської області, громадянки України, освіта середня, не працюючого, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , -
за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
15 липня 2015 року близько 20 години ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності внаслідок хронічного психічного захворювання на шизофренію, та ОСОБА_9 , виконуючи за домовленістю з замовником ремонтні роботи на покрівлі даху будинку № 5 Добринінського кварталу м. Славутича Київської області, маючи у зв`язку з цим вільний доступ до руберойду «Бітукмакс ЕКП 4,0 сл», який належав ТОВ «Технобуд-С» і був доставлений до місця виконання ремонтних робіт для використання у процесі ремонту, вступили у попередню змову між собою про вчинення крадіжки 10 рулонів зазначеного руберойду. З цією метою, реалізуючи умисел на крадіжку, користуючись відсутністю представника власника руберойду, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 таємно викрали звідти 10 рулонів руберойду «Бітумакс ЕКП 4,0 сл» загальною вартістю 4200 гривень та продали його сторонній особі, чим завдали ТОВ «Технобуд-С» матеріальних збитків на зазначену суму.
Вироком Славутицького міського суду Київської області від 22 жовтня 2015 року (справа № 377/891/15-к), що набрав законної сили, ОСОБА_9 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_6 винуватим себе не визнав, пояснивши, що руберойд не викрадав і нікому не продавав, а викрасти його міг будь-хто, оскільки до нього мали доступ багато людей.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 суду пояснила, що не знає, чи причетний він до крадіжки руберойду, оскільки як з`ясувалось, доступ до руберойду мало багато осіб. Її син давно страждає на спадкове психічне захворювання шизофренію, яка у нього періодично загострюється і він проходить черговий курс лікування. Проживає він постійно з ними, поводить себе по-різному. Вони намагаються його контролювати та стримувати від можливих неправильних дій, однак його поведінка непередбачувана і тому йому необхідне амбулаторне лікування.

Представник потерпілого суду показав, що він є директором ТОВ «Технобуд-С» і в 2015 році уклав договір з КП «Житлово-комунальний центр» на виконання ремонту покрівлі на даху будинку у Добринінському кварталі м. Славутича, для чого придбав та доставив руберойд у кількості повного малотоннажного автомобіля до під`їзду цього будинку та передав його по кількості ОСОБА_6 , з яким домовився про виконання робіт з прибирання даху та перенесення на дах руберойду, а сам поїхав до Чернігова, де проживає. Через п`ять днів перерахував кількість руберойду, якого не вистачало 29 рулонів. Оскільки домовленість про виконання роботи була з ОСОБА_6 , то він став вимагати спочатку від нього, потім від його батьків повернути руберойд або заплатити гроші, але вони відмовились. Тому звернувся із заявою до міліції. Працівниками міліції йому було повернуто через тиждень 10 рулонів, а в іншій частині збитки не відшкодовані.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він займається будівництвом власного будинку на АДРЕСА_2 . Влітку 2015 році ОСОБА_11 спільно з іншим незнайомим чоловіком запропонували йому продати євро руберойд по 500 грн. за рулон, пояснивши, що він у них залишився після виконання ремонтних робіт на даху будинку. Він погодився і купив у них спочатку 2 рулони, а потім ОСОБА_11 привіз на мопеді ще 4 рулони, всього 6 рулонів за 3000 гривень, які у подальшому добровільно видав на вимогу працівників міліції.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що влітку 2015 року його колишня дівчина познайомила його з ОСОБА_11 , який запропонував роботу з ремонту покрівлі будинку АДРЕСА_2 . Вони прибрали сміття на покрівлі, а потім почали піднімати рулони руберойду від під`їзду на дах будинку. Підняли близько половини на дах, ще одну частину підняли у під`їзд між четвертим та п`ятим поверхом і ще частина залишалась біля під`їзду. ОСОБА_12 запропонував продати кілька рулонів руберойду, пояснивши, що при укладанні руберойду можна зробити пропуски і залишиться зайвий руберойд, на що він погодився. На пропозицію ОСОБА_11 руберойд у них погодився купити ОСОБА_13 , який займається виготовленням ключів на ринку. В той же день вони відвезли до його будинку на мопеді Єгорова за два рази по п`ять рулонів руберойду, всього 10 рулонів. За перші п`ять ОСОБА_11 віддав гроші сам ОСОБА_13 , а за другі п`ять рулонів заплатив батько ОСОБА_13 по ціні близько 100 гривень за штуку. Частину отриманих грошей йому дав ОСОБА_11 .

Крім показань представника потерпілого, свідків, факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння підтверджується:

- звітом про товарознавчу експертизу майна, згідно якого вартість будівельних матеріалів «Бітумакс ЕКП 4,0 сл» у кількості 10 рулонів становить 4200 гривень;

- копією вироку Славутицького міського суду Київської області від 22 жовтня 2015 року (справа № 377/891/15-к), що набрав законної сили, відносно ОСОБА_9 ..

Оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_6 зазначеного суспільно-небезпечного діяння за попередньою змовою групою осіб, дії якого необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, наявність яких підтверджена в судовому засіданні.

Заперечення ОСОБА_6 суд оцінює критично і не бере до уваги, оскільки вони спростовані дослідженими доказами і спрямовані на уникнення відповідальності.

Згідно наданого суду висновку судово-психіатричної експертизи № 74 від 10.02.2016 р. ОСОБА_6 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію. Він не міг під час скоєння інкримінованих йому дій та не може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вирішуючи питання про необхідність такого лікування і його тривалість, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

За правилами ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Згідно ч. 2 ст. 94 цього Кодексу надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосовані судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності і згідно висновку судово-психіатричної експертизи потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд погоджується з цим висновком експертизи, який відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння та відомостям про особу, яка його вчинила.

Так, згідно довідки лікаря-психіатра ДЗ СМСЧ-5 ОСОБА_12 перебуває на обліку з 16.09.1997 р. з Діагнозом 720.0. На обліку у лікаря-нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується формально позитивно. Постійно проживає з батьками та іншими родичами. Мати ОСОБА_6 пенсіонерка, перебуває з ним у нормальних стосунках, піклується про нього, про його стан здоров`я, здійснює контроль за його поведінкою. До адміністративної відповідальності ОСОБА_6 не притягався. Судимостей не має.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання і застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку на строк шість місяців.

Суд також вважає необхідним до набрання ухвалою законної сили продовжити застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді передачі його на піклування матері з обов`язковим лікарським наглядом, який є необхідним для досягнення мети та завдання кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Керуючись ст. 508, 512-513, 516 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Застосувати до ОСОБА_6 , який вчинив у стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, примусові заходи медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку строком шість місяців.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді передачі на піклування матері ОСОБА_7 вважати продовженим до набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не було скасовано.

Суддя ОСОБА_14