11-сс/775/45/2016(м)
221/4916/15-к

Категорія: ст. 170 КПК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року про накладення арешту на майно,
УСТАНОВИЛА:
26.11.2015 до Волноваського районного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора прокуратури Волноваського району Донецької області ОСОБА_9 про накладення арешту на грошові кошти, мобільний телефон, розірване пояснення ОСОБА_10 , банківські платіжні картки, службове посвідчення, «Журнал прийому та здачі посту взводу № 2 батальйону ДПС ДАІ УДАІ в Донецькій області», які були вилучені згідно протоколу огляду від 26.11.2015 року.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді поліцейського батальйону дорожньо-патрульної служби ГУНП в Донецькій області, має спеціальне звання старшого сержанта міліції, тобто являється службовою особою, яка здійснює функції представника влади та працівником правоохоронного органу у відповідності до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду та працівників правоохоронних органів» від 23.12.1993, використав своє службове становище в корисливих цілях для одержання неправомірної вигоди, шляхом її вимагання, вступив 25.11.2015 в позаслужбові зв`язки з ОСОБА_10 та вирішив шляхом вимагання отримати від останнього неправомірну вигоду у виді 1000грн. за вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, про що йому повідомив.
ОСОБА_10 був вимушений погодитися на вимогу ОСОБА_8 та 26.11.2015 о 07.30год., в приміщенні стаціонарного посту ДПС ГУНП в Донецькій області, який розташований на 178 км траси Н-20 Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь, останній отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 1000грн., поєднану з її вимаганням.
При проведенні 26.11.2015 огляду приміщення стаціонарного посту ДПС ГУНП в Донецькій області ОСОБА_8 добровільно видав грошові кошти, які йому передав ОСОБА_10 , власні грошові кошти, мобільний телефон, розірване пояснення ОСОБА_10 , банківські платіжні картки, службове посвідчення.
Також був вилучений «Журнал прийому та здачі посту взводу № 2 батальйону ДПС ДАІ УДАІ в Донецькій області».
У зв`язку з тим, що зазначенні речі та предмети мають значення для встановлення істини по кримінальному провадженню, можуть бути використані як речові докази, а грошові кошти та цінності піддані конфіскації, прокурор просив накласти арешт на зазначене майно.
Ухвалою слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на грошові кошти, мобільний телефон, розірване пояснення ОСОБА_10 , банківські платіжні картки, службове посвідчення, «Журнал прийому та здачі посту взводу № 2 батальйону ДПС ДАІ УДАІ в Донецькій області», які вилучено згідно протоколу огляду від 26.11.2015 року.
Не погодившись з судовим рішенням, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 29.02.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 26.11.2015 року, скасувати оскаржувану ухвалу та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_8 його службове посвідчення, його особисті грошові кошти та банківські платіжні картки.
На обгрунтування апеляційних вимог в частині поновлення строку апеляційного оскарження, апелянт зазначає, що ОСОБА_8 не був присутній у судовому засіданні 26.11.2015 року при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно, суд не повідомив його про розгляд клопотання.
Оскаржуване судове рішення ОСОБА_11 отримав лише 26.02.2016 року після звернення до слідчого 2-го СВ прокуратури Донецької області ОСОБА_12 з проханням повернути належне йому майно, яке вилучили під час огляду.
В обґрунтування апеляційних доводів захисник зазначає, що вилучивши у ОСОБА_8 службове посвідчення та не відсторонивши його від займаної посади, не повідомивши його про підозру, слідчий порушив передбачене Конституцією України право останнього на труд та своєчасний захист своїх інтересів.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 29.02.2016 надійшла до Апеляційного суду Донецької області, після спливу п`ятиденного строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З ухвали слідчого судді вбачається, що клопотання слідчого було розглянуто без виклику у судове засідання ОСОБА_8 , копія ухвали слідчого судді від 26.11.2015 не направлялася на його адресу.
В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, мотивуючи тим, що тільки 26.02.2016 ОСОБА_8 отримав оскаржувану ухвалу.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана у строк, визначений кримінальним процесуальним законом, тому не потребує поновлення строку апеляційного оскарження.
Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на грошові кошти, мобільний телефон, розірване пояснення ОСОБА_10 , банківські платіжні картки, службове посвідчення, «Журнал прийому та здачі посту взводу № 2 батальйону ДПС ДАІ УДАІ в Донецькій області», які вилучено згідно протоколу огляду від 26.11.2015 року, слідчий суддя керувався вимогами ст.ст. 170-173 КПК України та вказав, що із матеріалів кримінального правопорушення і клопотання слідчого вбачається правова підстава для накладення арешту на все вилучене в ході протоколу огляду місця події майно.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів не може погодитися.
Надані суду матеріали кримінального провадження не містять жодного обґрунтування необхідності накладення арешту на службове посвідчення, особисті грошові кошти ОСОБА_8 та банківські платіжні картки на його ім`я, оскільки відсутні будь-які достатні підстави вважати, що вказане майно та документи підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, є предметом вказаного кримінального правопорушення, доказом злочину, одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб або для забезпечення цивільного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, вилучене згідно протоколу огляду від 26.11.2015 незаконна, немотивована та необґрунтована, постановлена з порушенням вимог ст. 170, 173 КПК України, арешт на особисті грошові кошти, банківські платіжні картки ОСОБА_8 та його службове посвідчення було накладено без наявності до того підстав, передбачених кримінальним процесуальним законодавством, тому має бути скасована.
Розглядаючи клопотання прокурора по суті, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
ОСОБА_8 29.02.2016 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України.
В ході огляду місця події 26.11.2015 року з шухляди робочого столу ОСОБА_8 було вилучено грошові кошти у розмірі 1000 гривень, перелічені купюри та номери, які складено в файл та опечатано, також зі столу було «Журнал прийому та здачі посту взводу № 2 батальйону ДПС ДАІ УДАІ в Донецькій області», розірване пояснення ОСОБА_10 та службове посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 .
Крім того, в ході проведення огляду місця події ОСОБА_8 було видано мобільний телефон, три банківські платіжні картки на його ім`я, а саме Ощадбанку № НОМЕР_2 , Всеукраїнського Банку Розвитку № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 та у нього у карманах знаходились грошові кошти у сумі 50 доларів США, 15 тисяч гривень, 500 російських рублів, які були також вилучені.
На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 1000 гривень, оскільки вони є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, розірване пояснення ОСОБА_10 та «Журнал прийому та здачі посту взводу № 2 батальйону ДПС ДАІ УДАІ в Донецькій області» можливо використати як доказ у вказаному кримінальному провадженні.
Стосовно мобільного телефону «Самсунг», апелянт не ставить питання про його належність йому та повернення, тому колегія суддів вважає можливим, в цей частині задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на мобільний телефон, оскільки не встановлено кому він належить, а також він можливо буде використаний як доказ у кримінальному провадженні.
Тоді як, прокурором в клопотанні та в ході апеляційного розгляду не наведено достатніх правових підстав для накладення арешту на службове посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 ; три банківські платіжні картки на ім`я ОСОБА_13 , а саме Ощадбанку № НОМЕР_2 , Всеукраїнського Банку Розвитку № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 та на грошові кошти у сумі 50 доларів США, 15 тисяч гривень, 500 російських рублів, які були вилучені 26.11.2015 року, в ході проведення огляду місця події, тому колегія суддів вважає клопотання прокурора в цей частині не обґрунтованим та не підлягаючим задоволенню.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти у сумі 1000 гривень, мобільний телефон «Самсунг», розірване пояснення ОСОБА_10 , «Журнал прийому та здачі посту взводу № 2 батальйону ДПС ДАІ УДАІ в Донецькій області», які були вилучені 26.11.2015 року, в ході проведення огляду місця події.
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на службове посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 ; три банківські платіжні картки на ім`я ОСОБА_13 , а саме Ощадбанку № НОМЕР_2 , Всеукраїнського Банку Розвитку № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 та на грошові кошти у сумі 50 доларів США, 15 тисяч гривень, 500 російських рублів, які були вилучені 26.11.2015 року, в ході проведення огляду місця події.
Зобов`язати прокурора негайно повернути ОСОБА_8 вищевказану частину вилученого у нього майна.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4