Справа № 640/7412/16-к
н/п 1-кс/640/3912/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власника майна - ОСОБА_4 ,
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 10.05.2016звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно TOV FIRMA «POSAD», а саме автомобіль «ТАТА» LPT 613 реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження, продажу та керування. Зберігання автомобіля «ТАТА» LPT 613 реєстраційний номер НОМЕР_1 доручити працівникам Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 09.05.2016 близько о 17- 00 годині по вул. Полтавське шосе смт. Пісочин Харківського району в Харківській області зі сторони м. Києва в напрямку м. Харкова рухався автомобіль ТАТА, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , 1985 р.н. В районі будинку № 55 вищезазначеної вулиці вказаним автомобілем стався наїзд на автомобіль Ніссан-Тііда, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , 1984 р.н., який стояв на проїжджій частині, з наступним наїздом на автомобіль Шкода-Фабія, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , 1967 р.н., який також стояв на проїжджій частині.
В наслідок ДТП загинули пасажири автомобілю Шкода-Фабія, р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , 1946 р.н., та ОСОБА_10 , 1939 р.н., а водій ОСОБА_8 та пасажири його автомобілю ОСОБА_11 , 1972 р.н., та ОСОБА_12 , 2007 р.н., з тілесним ушкодженнями доставлені до ОКЛ м. Харкова.
Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , автомобіль «ТАТА LPT 613», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить TOV FIRMA «POSAD», зареєстрованого за адресою м. Харків вул. Тимурівців, 31-а.
Автомобіль «ТАТА» LPT 613 реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження.
Орган досудового розслідування зазначає, що відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль «ТАТА» LPT 613 реєстраційний номер НОМЕР_1 може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просив його задовольнити.
Представник власника майна ТОВ Фірма «Посад» - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив передати автомобіль на відповідальне зберігання товариству, вказуючи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди та по теперішній час ОСОБА_13 перебуває у трудових відносинах з ТОВ Фірма «Посад». Між ТОВ Фірма «Посад» та HACK «Оранта» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № AE/34S9218 від 17.07.2015 р.), відповідно до якого, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. ТОВ Фірма «Посад» у разі визнання винним її працівника у завданні шкоди набуває цивільної відповідальності щодо відшкодування шкоди відповідно до законодавства України. Також юридичною особою, як власником автомобіля, буде докладено максимально зусиль щодо виконання своїх обов`язків перед потерпілими. Протягом свого існування наша організація завжди сплачувала матеріальні збитки, які були завдані джерелом підвищеної небезпеки. Вважає, що арешт автомобіля є передчасним та призведе до обмеження в його користуванні у майбутньому і до можливих збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні, даний автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, саме шляхом заборони його користування та розпорядження, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його пошкодження чи знищення.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт автомобіль «ТАТА» LPT 613 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за TOV FIRMA «POSAD», шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1