Справа № 159/973/16-к Провадження №11-кп/773/438/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ковель, Волинської області, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.05.2014 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

- 07.08.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч.2 КК України, ст.71 КК України та ч.3 ст. 78 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 місяці, якого визнано винним та засуджено:

за ч.2 ст.263 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень покараня у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.08.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 4 (чотири ) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню - утримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 29 січня 2016 року з моменту обрання запобіжного заходу.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання призначеного за цим вироком, термін перебування його під вартою з 29 січня 2016 року і до дня набрання вироком законної сили включно у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 12418 грн. 50 коп. та моральну шкоду в сумі 4000 грн. 00 коп.

Також стягнуто з ОСОБА_7 в доход держави судові витрати у справі у розмірі 552 грн.52 коп.

Вироком вирішено долю речових доказів, -

встановив:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 12 листопада 2015 року біля 03 год. 20 хв., за попередньою змовою в групі з невстановленою досудовим розслідування особою, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, шляхом злому вхідних дверей проник до приміщення новобудови, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, належне ОСОБА_9 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 6418,50 грн.

Крім того, 23 січня 2016 року близько 16 год. 15 хв. в приміщенні Ковельського відділу поліції, що по вул. Незалежності, 119а м. Ковель, в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено предмет, який згідно висновку судової експертизи № 322 від 27.01.2016 року, відноситься до контактної неклинкової, холодної зброї ударно-дробильної дії, що виготовлена саморобним способом за типом кастету, якого ОСОБА_7 влітку 2015 року перебуваючи по АДРЕСА_2 виготовив та в подальшому носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст. 69 КК України. Посилається на те, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував те, що він у скоєному щиро розкаявся, є особою молодого віку та позитивно характеризується.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та його захисника, які підтримали скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 263, ч.3 ст. 185 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах та ніким не оспорюється.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Як видно з матеріалів провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого, їх наслідки, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, повторно вчинив умисний корисливий злочин після призначення за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого ухилявся, що свідчить про вперте небажання стати на шлях виправлення.

Також судом враховано і те, що збитки, завдані потерпілому, не відшкодовано.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції правильно відніс щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

За таких обставин, твердження обвинуваченого про неврахування судом ряду пом`якшуючих покарання обставин, не заслуговує на увагу.

Те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання і є особою молодого віку не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а тому підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ст. 69 КК України апеляційний суд не знаходить.

Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України і законних підстав для пом`якшення обраного судом покарання немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2016 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той же строк - з дня отримання ним копії ухвали.

Головуючий

Судді