Справа № 308/6791/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000668 від 09.05.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Грузії, із середньою освітою, офіційно неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09.05.2016 о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні магазину «АВС», що розташоване по вул. Головній, 148, в с. Н. Солотвино, Ужгородського району, Закарпатської області, помітив на прилавку грошові кошти, під час чого в нього виник прямий умисел на їх заволодіння, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, таємно, викрав грошові кошти у сумі 2000 гривень, однак зрозумівши, що власниця магазину «АВС», зайшовши до вказаного приміщення, помітила його злочинні дії, ОСОБА_4 різко вибіг з території вказаного магазину, в напрямку транспортного засобу марки ВАЗ 2109 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , поставив їх до чоловічої барсетки, та з метою подальшої розтрати грошових коштів, здобутих злочинним шляхом зберігав їх при собі до моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

При роз`ясненні судом обвинуваченому ОСОБА_4 суті обвинувачення останній повідомив, що йому воно зрозуміле, також зауважив, що визнає себе винним у вчиненому правопорушенні, а також вказав про бажання давати показання.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено положення ч. 1 ст. 91 КПК України, за якими у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, розмір шкоди тощо.

Оскільки прокурор, потерпіла, обвинувачений, захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи стосовно часу, місця, способу вчинення злочину, винуватості обвинуваченого, розміру заподіяної шкоди, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення в повному обсязі, судом встановлено той факт, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом роз`яснено норми ч. 3 ст. 394 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме, щодо події злочину часу, місця, способу, винуватості обвинуваченого, розміру шкоди, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся. Згідно з його показаннями щодо обставин вчинення ним злочину ОСОБА_4 пояснив, що у с. Н. Солотвино приїхав з метою відпочинку у санаторії, однак, дуже потребував коштів, у зв`язку з чим, перебуваючи у магазині, вийняв з гаманця, що там знаходився, 2000,00 грн., усвідомлюючи що його можуть побачити, привласнив ці кошти, а гаманець залишив там. Потім машина, в якій він перебував, була затримана, після чого кошти у сумі 2000,00 грн. були повернуті власниці.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненому діянні, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу: вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки, раніше не судимий.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та співрозмірним скоєному, крім того, попередить скоєння ним нових правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази по справі, а саме дві чоловічі курточки, чоловічу кепку, передані на зберігання ОСОБА_4 , вважати повернутими власнику за належністю.

Речовий доказ по справі, а саме 500-от гривневу купюру з написом «Слава за пиво 2000», передану на зберігання ОСОБА_6 , вважати повернутою власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1