печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за скаргою заявника ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 28.04.2016р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000005 від 30.01.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 28.04.2016р. про закриття кримінального провадження №0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства. Зокрема вказує, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята незаконно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим речей і документів, які стосуються кримінального провадження в їх сукупності, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, слідчим не з`ясовані всі обставини правопорушення, з приводу чого просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримали з викладених в ній підстав, просили скаргу задовольнити.

Слідчий в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_5 , незважаючи на те, що був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не представив, натомість надав матеріали кримінального провадження. Відповідно до вимог ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги, дослідивши при цьому матеріали кримінального провадження за відсутності в судовому засіданні слідчого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Представлені слідчому судді матеріали не містять належних доказів щодо дати отримання заявником копії оскаржуваної постанови, а відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 в обґрунтування доводів та вимог скарги, пояснення його представника, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом прокуратури м.Києва здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження досудове розслідування слідчим проведено поверхово та формально, слідчих дій направлених на перевірку всіх викладених обставин в заяві про вчинення кримінального правопорушення не вчинено.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 25.01.2016р. о 19.06 год оперативним черговим 2 ВП Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві отримано по лінії «102» повідомлення від ОСОБА_4 про те, що працівники поліції по вул. Марини Цветаєвої, 8 зломали руку заявнику, з кишені вийняли документи, забрали гроші (а.с. 17). Крім того, 25.01.2016р. о 22.42 год по лінії «102» до Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві надійшло повідомлення лікаря швидкої допомоги про надання медичної допомоги ОСОБА_4 , в якого встановлено забій правого плечового суглобу, та передпліччя, зі слів якого тілесні ушкодження йому спричинені поліцейськими, які їхали за ним та чіплялися, що він п,яний (а.с. 19-20).

При допиті в якості потерпілого ОСОБА_4 також повідомив про незаконне заволодіння працівником поліції ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 600 доларів США та 4000 грн, які знаходились в його паспорті, та після перевірки та повернення вилученого у нього паспорту були викрадені (а.с.86).

В ході досудового розслідування слідчим також допитані в якості свідків співробітники НП України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , здійснено огляд матеріалів відеозапису камери відеофіксації, що закріплена на форменому одязі інспектора ОСОБА_9 , проведено судово-медичну експертизу відносно потерпілого ОСОБА_4 , за висновком (№2784 від 17.02.2016р.) якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 , виявлено ссадно - в тім`яній ділянці зліва, надрив сухожилка правого надвістьового м`язу правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.25-27).

- Між тим, правова оцінка всім викладеним в заяві про вчинення злочину та поясненнях ОСОБА_4 , наданих ним в протоколі допиту в якості потерпілого, обставинам вчинення відносно нього кримінального правопорушення не надана, щодо зазначених ним подій не встановлено та не допитано незаінтересованих осіб, які були очевидцями затримання ОСОБА_4 , спричинення йому тілесних ушкоджень, дослідження його документів працівниками поліції, на пояснення яких він посилається в своїх клопотаннях про проведення необхідних слідчих дій (а саме, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ін. з числа мешканців та сусідів будинку АДРЕСА_1 ).

Одночасно органом досудового розслідування не з`ясована кількість працівників управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції НП України (екіпажів) на місці затримання ОСОБА_13 , не з`ясовані їх посадові обов`язки та маршрут їх руху, наявність у інших, крім інспектора ОСОБА_9 , камер відеофіксації, що закріплені на форменому одязі інспекторів, наявності відповідних записів відео фіксації саме цих подій при затриманні ОСОБА_14 , та не надано оцінки в постанові про закриття кримінального провадження цим обставинам в сукупності з наданими поясненнями працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відносно яких потерпілим ставиться питання про притягнення їх до кримінальної відповідальності за перевищення влади та службових повноважень.

В постанові про закриття кримінального провадження також не надано оцінку встановленим у потерпілого ОСОБА_13 відповідно до висновку судово-медичного експерта легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.25-27), тоді як відповідно до отриманих на вимогу слідчого Висновках за результатами службового розслідування, затверджених т.в.о.начальника УВБ в м. Києві ДВБ НП України ОСОБА_15 від 02.03.2016р., протоколу перегляду відео фіксації подій з камери, що була закріплена на форменому одязі інспектора патрульної служби ОСОБА_9 , слідує, що інспекторами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було здійснено больовий прийом рукопашного бою відносно потерпілого ОСОБА_13 , в результаті чого останньому спричинено больові відчуття та він декілька разів скаржився на біль у руці (а.с.44, 125-126).

При закритті кримінального провадження не визначено чиїми діями з боку правоохоронців заподіяні потерпілому такі тілесні ушкодження, чи було викрадено у потерпілого грошові кошти.

Відповідно до зазначених Висновків за результатами службового розслідування в діях командира роти №3 батальйону №3 УПП в м. Києві ДПП НП України капітана поліції ОСОБА_6 виявлені порушення п. 1 ст. 43 Закону України «Про національну поліцію», яким не було попереджено ОСОБА_13 про застосування фізичної сили та спеціального засобу (а.с. 44-45).

Між тим, в постанові про закриття кримінального провадження слідчий посилається на диспозицію ст. 365 КК України, надаючи оцінку об`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення з його кваліфікуючими ознаками, передбаченими ч. 2 та 3 статті, а також на вимоги ст.ст. 44, 45 Закону України «Про національну поліцію» щодо законодавчо встановлених умов застосування працівниками поліції фізичної сили, у тому числі спец прийомів боротьби, спецзасобів.

Вимогами ст.ст. 44, 45 Закону України «Про національну поліцію» визначена можливість застосування працівниками поліції фізичної сили, у тому числі спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом, тоді як застосування кайданків до особи можливо до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; під час затримання особи; якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі; яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти.

Органом досудового розслідування при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження взагалі не визначено які саме дії були вчинені ОСОБА_13 , що потягли за собою застосування до нього фізичної сили та спеціальних засобів, та не надано в постанові про закриття кримінального провадження оцінки законності дій працівників поліції при застосуванні до останнього фізичної сили та кайданків з огляду на вимоги закону, який встановлює обмежений перелік обставин, при яких вони можуть бути застосовані.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26.12.2003 р. «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» при вирішенні питання про те, чи є вихід за межі наданих прав або повноважень явним, суди мають враховувати, наскільки він був очевидним для службової особи і чи усвідомлювала вона протиправність своєї поведінки.

Слідчим вказані обставини не встановлені та не перевірені, їх оцінка в постанові про закриття кримінального провадженні не надана, не визначено, чи було застосування сили викликано необхідністю або було надмірним та непропорційним, чи було оформлено затримання ОСОБА_4 відповідно до процесуального законодавства та взагалі чи були підстави для його затримання, а в подальшому чи було законним застосування фізичної сили та кайданків з боку правоохоронців з огляду на адекватність таких заходів поведінці затриманого, його віку (1951р. народження), освіті (дві вищі освіти), соціальному статусу (пенсіонер), вчиненню ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (постанова від 25.01.2015р. про застосування адміністративного стягнення у розмірі 425 грн (а.с.21), знаходження ОСОБА_4 в тверезому стані (Акт огляду на стан сп`яніння а.с. 33) одного серед значної кількості правоохоронців, а також неодноразових викликів ОСОБА_4 за своїм мобільним телефоном на місце його затримання по спецлінії «102» працівників поліції та СОГ у зв`язку з його незаконним затриманням.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» обраний поліцейським захід, який передбачає собою комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень, має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

В постанові про закриття кримінального провадження доказів законності, необхідності, пропорційності та ефективності застосованих поліцейськими до ОСОБА_14 заходів не наведено.

Крім того, при закритті кримінального провадження в постанові не зазначено чи заподіяна ОСОБА_4 шкода, чи є вона істотною, а тільки надано поняття заподіяння істотної шкоди при перевищенні влади або службових повноважень.

Одночасно при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не звернуто уваги на той факт, що звернення ОСОБА_4 стосується перевищення службових повноважень патрульними поліцейськими, при цьому ступінь участі кожного з них була різною, однак в постанові про закриття кримінального провадження прийнято рішення відносно всіх одночасно «працівників Управління патрульної поліції 3 батальйону 3 роти ГУНП МВС України в м. Києві» (а.с.134) без зазначення їх особи, вчинених кожним із них дій.

В ході досудового розслідування не з`ясовано повноважень кожного з поліцейських, не витребувано та не долучено їх посадових інструкції, якими вони керувалися у своїй правоохоронній діяльності, обмежившись тільки долученням до матеріалів кримінального провадження Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.66-79), який не розкриває в повному обсязі характер повноважень службових осіб, які приймали участь в затриманні потерпілого.

При цьому слідчий не встановив, склад якого саме виду кримінального правопорушення відсутній у діях поліцейських перевищення влади чи перевищення службових повноважень, зазначивши між ними сполучник «або».

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, закриваючи кримінальне провадження з реабілітуючих підстав, орган досудового розслідування зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, оскільки в обґрунтування прийнятого рішення лише коротко зазначив, що за результатами проведених слідчих дій не здобуто достатніх за обсягом доказів, які б свідчили про перевищення влади або службових повноважень «працівниками Управління патрульної поліції 3 батальйону 3 роти ГУНП МВС України в місті Києві», що на думку слідчого вказує на відсутність в їх діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Не зважаючи на такий висновок, слідчий при закритті кримінального провадження керувався не п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, який передбачає підставу для закриття кримінального провадження у випадку встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Крім того, невмотивованість оскаржуваної постанови також пов`язана з тим, що в ній не зазначено який елемент складу кримінального правопорушення: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона чи суб`єкт виключає вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає собою закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Між тим, закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливо у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є злочином, оскільки: відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона); або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

Зважаючи на викладені обставини вчинення ймовірного кримінального правопорушення, органу досудового розслідування належить провести всебічне та ефективне досудове розслідування, в ході якого з`ясувати дійсні факти вчинення кримінального правопорушення по всім викладеним заявником обставинам, перевірити твердження заявника шляхом допиту інших осіб, на яких він посилається в своїх поясненнях, здійснити інші перевірочні та слідчі дії, направлені на виконання завдань кримінального судочинства щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке в будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Керуючись ст. ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу заявника ОСОБА_4 , на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 28.04.2016р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000005 від 30.01.2016р., задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 28.04.2016р. про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000005 від 30.01.2016р., скасувати, зобов`язавши відновити досудове розслідування і провести досудове розслідування.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 30.01.2016р., повернути до прокуратури м. Києва для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1