Ухвала
іменем україни
7 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002398, за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2015 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполя Донецької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 279 КК України на 1 рік 5 місяців обмеження волі.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2015 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Посилається на ту обставину, що місцевий суд призначив засудженому покарання, що не відповідає вимогам ст. 65 КК України у зв`язку з його м`якістю, а суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні апеляційної скарги прокурора та, без належного мотивування, залишив без зміни вирок суду першої інстанції. Крім того, вказує, що апеляційним судом в ухвалі вказано невірний рік ухвалення судового рішення.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджено за те, що він 18 березня 2014 року, у період часу з 13 год. 5 хв. до 14 год. 35 хв. умисно, разом з невстановленими особами в районі мосту «Постмост», розташованого по вул. Набережній у м. Маріуполі, шляхом влаштування перешкод, які виразились у самостійних діях, спрямованих на блокування руху транспорту - перебування біля автомобілів, вчинення дій, спрямованих на недопущення початку руху, а також організації людського натовпу з метою блокування проїзду колони автомобілів військової частини та громадського транспорту, блокував транспортні комунікації, а саме рух громадського транспорту, належного КП «Маріупольське трамвайно - тролейбусне управління», що порушило нормальну роботу транспорту, призвело до збою графіку перевезення пасажирів, та завдало комунальному підприємству майнову шкоду в сумі 306, 84 грн., а також рух колони службового транспорту військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював запланований виїзд, спрямований на поповнення запасів підрозділів кордону, що призвело до збою графіку постачання підрозділів кордону Донецької області зброєю і боєприпасами та потягло за собою зниження їх боєздатності.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікація дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення винної особи та попередження нових злочинів.
Судом апеляційної інстанції, при перегляді вироку суду першої інстанції, було вірно встановлено, що судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав повністю, характеризується позитивно, має родину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, судами при розгляді справи було враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття засудженого, добровільне відшкодування шкоди КП «Маріупольське трамвайно - тролейбусне управління», та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Доводи прокурора про ту обставину, що в оскаржуваній ухвалі апеляційним судом було вказано невірний рік ухвалення судового рішення не є підставою для його скасування або зміни та дана очевидна описка може бути виправлена у порядку, передбаченому ст. 379 КК України.
На вимогу ст. 419 КПК України, при перегляді кримінального провадження апеляційним судом, належним чином перевірено наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи та прийнято рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, а тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2015 року щодо

ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3