Дата документу 18.04.2016
Справа № 501/744/16-к

У Х В А Л А
18 квітня 2016 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 -
В С Т А Н О В И В:
До Іллічівського міського суду Одеської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 , щодо не роз`яснення ОСОБА_5 права особи, в якості якого той був залучений до слідчої дії пред`явлення до впізнання - та не забезпечив участь захисника. Просить визнати противоправною бездіяльність слідчого, яка полягає у незабезпеченні згідно ст. 49 КПК України, участі захисника у кримінальному провадженні під час проведення впізнання, не роз`ясненні процесуальних прав ОСОБА_5 під час проведення його впізнання потерпілим. Крім того, просить відвести слідчого ОСОБА_4 по цьому кримінальному провадженні з огляду на вказані порушення.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання.
Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про дату та час якого повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не надано, що, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою у розгляді скарги.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
24 грудня 2015 року від ОСОБА_5 працівником поліції Панішкеві-чем ОСОБА_8 прийнято заяву, згідно якої той визнав вину у вчиненні крадіжки майна потерпілого.
В той же день у ОСОБА_5 працівником поліції ОСОБА_9 відібрано пояснення, згідно яких він підтвердив про вчинення злочину та його обставинах.
23 березня 2016 року слідчий ОСОБА_4 провів пред`явлення ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 для впізнання.
29 березня 2016 року ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно (ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України).
З огляду на порядок, який був застосований працівником поліції ОСОБА_10 при відібранні пояснень, ОСОБА_5 було роз?яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, шляхом посилання у формалізованому бланку пояснень на номер цієї статті. Проте право на правову допомогу, відповідно до ст. 59 Конституції України, йому роз`яснено не було, що безумовно обмежило його права (див. рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу).
Отримання пояснень від ОСОБА_5 , особи, якій на той час не було визначено певного статусу по цьому кримінальному провадженню, визначило, що це не просто пояснення свідка злочину, а зізнання у його вчиненні. Слідчий ОСОБА_4 , отримавши в своє розпорядження ці письмові пояснення, вже не міг вважати відсутньою у нього підозри щодо причетності ОСОБА_5 до грабіжу. Існування такої підозри підтверджувалося тим фактом, що слідчий ужив подальших заходів для перевірки достовірності самовикривальних показань заявника, проводячи опізнання його потерпілим, тобто слідчі дії, які зазвичай проводяться з підозрюваним. Слідчий суддя вважає, що становище ОСОБА_5 стало значно вразливішим одразу після вжиття слідчих заходів з перевірки підозри стосовно нього та підготовки версії обвинувачення.
Згідно прецендетної практики Європейського суду з прав людини (далі Суд) під обвинуваченням Суд розуміє офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади про наявність припущення про те, що ця особа вчинили кримінальне карне правопорушення. Проте Суд не у всіх випадках вимагає, щоб мав місце факт такого повідомлення. Натомість самі дії щодо особи певних державних органів можуть свідчити про те, що особа підозрюється, а тому обвинувачується у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), у вчиненні правопорушення. Суд також неодноразово ухвалював, що особа, яка затримана поліцією і яку приведено до присяги перед допитом як свідка, але вже була суб`єктом кримінального обвинувачення, мала право на мовчання (рішення Суду у справі Брюско проти Франції від 14 жовтня 2010 року). А в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року Суд визнав, що адміністративне затримання заявника на справді було частиною тримання його під вартою як підозрюваного у кримінальній справ про вбивство, але без забезпечення його процесуальних прав як підозрюваного.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 20 КПК України підозрюваний має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно прецедентної практики Суду право на справедливий судовий розгляд, гарантований ст. 6 § 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць (див.рішення у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» від 25 липня 2002 року, п. 72).
Згідно з практикою Суду, хоча основна мета статті 6 Конвенції стосовно розгляду кримінальних справ полягає в забезпеченні справедливого судового розгляду «судом», компетентним встановити обґрунтованість «будь-якого...кримінального обвинувачення», це не означає, що ця стаття не стосується досудового провадження. Таким чином, вимоги ст. 6 Конвенції можуть також бути застосовними ще до того, як справу направлено на розгляд суду, якщо - і тією мірою, якою - недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду (див. рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року, п.52).
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий ОСОБА_4 під час проведення впізнання ОСОБА_5 , як підозрюваної особи, допустив протиправну бездіяльність, так як не роз`яснив йому процесуальні права особи в якості якої той приймав участь у впізнанні, чим порушив його право на захист та скарга в цієї частині підлягає задоволенню.
В частині вимог про визнання протиправними дії ОСОБА_4 щодо не забезпечення ОСОБА_5 захисника під час проведення впізнання, суд вважає не обґрунтованими, так як відсутні докази того, що ОСОБА_5 вимагав від слідчого його забезпечення, а тяжкість цього злочину не передбачає обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні (ст.ст.49,52 КПК України).
Статтею 77 КПК України не передбачено підстав для відводу слідчого, як не застосування певних процесуальних інструментів під час досудового розслідування, що на думку суду, не може свідчити і про неупередженість слідчого, у зв?язку з чим клопотання щодо відводу слідчого ОСОБА_12 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 9, 20, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
Задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 .
У визнанні протиправними дії слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 щодо не забезпечення ОСОБА_5 захисника під час проведення впізнання, а також у відводі відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1