Єдиний унікальний номер 234/500/16-к
Номер провадження 11-сс/775/67/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , Махіні Анатолія Яковлевича, ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2016 року, якою у кримінальному провадженні № 0000017від 15 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України, задоволено клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області, про накладення арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області, про накладення арешту та накладено арешт на майно яке було тимчасово вилучено протоколом огляду місця події від 14 січня 2016 року та яке були визнано речовими доказами: 354105 (триста п`ятдесят чотири тисячі сто п`ять) гривень; 450 (чотириста п`ятдесят) доларів США; банківські картки номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_53 , НОМЕР_54 , НОМЕР_55 , НОМЕР_56 , НОМЕР_57 , НОМЕР_58 , НОМЕР_58 ; мобільний телефон keneksik6 imei НОМЕР_59 ; мобільний телефон Samsung GT-EI2001 imei НОМЕР_60 ; мобільний телефон lenovo А2010а imei НОМЕР_61 ; мобільний телефон keneksi Х5 іmei НОМЕР_62 ; мобільний телефон РІХІ402D-2DFLUA1 imei НОМЕР_63 ; мобільний телефон NOKIARМ-1133 іmei НОМЕР_64 ; мобільний телефон lenovo А2010а imеі НОМЕР_65 ; мобільний телефон sigma ІТ68 imеі НОМЕР_66 ; мобільний телефон lenovoА6010 imei НОМЕР_67 ; мобільний телефон NOKIA 8800; портативний планшет LENOVO imеі НОМЕР_68 ; портативний планшет LENOVO imеі НОМЕР_69 ; портативний планшет LENOVO imеі НОМЕР_70 ; портативний планшет UNIPAD 7 imei НОМЕР_71 ; банківські чеки, які свідчать про зняття готівки на 121 арк.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя послався на те, що постановою прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 від 15.01.2016 р., зазначене тимчасово вилучене майно було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, також судом встановлено, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно, яке було вилучено протоколом огляду місця події від 14.01.2016 р., може бути майном, що є предметом, засобом та доказом злочину (гроші, банківські картки, мобільні телефони, планшети, банківські чеки), оскільки гроші, банківські картки та банківські чеки були приховані при перевезенні через КПВВ «Зайцеве» у спеціально пристосованій сумці із подвійним дном, зазначені гроші були зняті з банківських карток, власники яких не відомі, що свідчить про їх сумнівне походження. У даному випадку метою арешту є забезпечення кримінального провадження, встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню.

Особа, у якої було вилучене майно, ОСОБА_6 подав апеляцію на зазначену ухвалу слідчого судді. На обґрунтування апеляції зазначив, що кошти та банківські картки, на які оскаржуваною ухвалою накладено арешт, переважно є коштами та банківськими картками пенсіонерів м. Стаханова, Луганської області, яким він намагався допомогти, оскільки вони не в змозі виїхати на територію підконтрольну Україні з тимчасово непідконтрольній владі України території, та самостійно отримати свої кошти. Слідчий суддя, в порушення кримінально-процесуального закону, не зазначив в оскаржуваній ухвалі правові підстави для арешту майна. Також зазначає, що слідчий суддя, при ухваленні свого рішення про накладення арешту на вилучене у нього майно, безпідставно не звернув увагу на те, що він не має статусу підозрюваного та/або обвинуваченого у кримінальному провадженні, також слідчий суддя безпідставно не встановив відповідні відомості щодо третіх осіб, а саме власників арештованого майна. Зазначає, що клопотання про арешт майна не відповідає ст. 171 КПК України.

Крім того, були подані апеляційні скарги особами які вважають себе власниками деяких банківських карток та грошових коштів, а саме апеляційні скарги надійшли від: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_41 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 всі вони на обґрунтування своїх апеляцій зазначили, що вони є власниками коштів та банківських карток які перевозив їм ОСОБА_6 за їх проханням, оскільки вони самостійно отримати свої пенсії не можуть тому, що не мають можливості виїхати з тимчасово непідконтрольної території владі України на підконтрольну Україні територію. А влада не забезпечує їх пенсією на тій території де вони знаходяться, хоча повинна це робити. Крім того апелянти зазначають, що слідчий суддя, в порушення кримінально-процесуального закону, не зазначив в оскаржуваній ухвалі правові підстави для арешту майна. Також зазначають, що слідчий суддя, при ухваленні свого рішення про накладення арешту на вилучене у ОСОБА_6 майно, безпідставно не звернув увагу на те, що ОСОБА_6 не має статусу підозрюваного та/або обвинуваченого у кримінальному провадженні, також слідчий суддя безпідставно не встановив відповідні відомості щодо третіх осіб, а саме власників арештованого майна. Зазначає, що клопотання про арешт майна не відповідає ст. 171 КПК України.

В судове засідання апеляційного суду представник заявників та заявники не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який просив відмовити в задоволені апеляцій, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляцій, апелянтам необхідно поновити оскільки у апеляційного суду відсутні данні про час отримання апелянтами копії ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, в той же час колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст..404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ними.

Відповідно до вимог ст..55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Тобто, в підтвердження своїх апеляційних вимог, на думку колегії суддів, апелянти повинні були надати суду копії договорів чи довідок про те, що саме вони укладали договори з банками та саме їм належать банківські картки які були заарештовані слідчим суддею.

Але, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме картки апелянтів були заарештовані за рішенням суду.

Відомості про пенсіонерів, чиї картки та гроші були вилучені та арештовані, які надав ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вони не завірені належним чином та до них не надано копій договорі чи довідок про те, що саме апелянтам належать банківські картки на які накладено арешт.

А тому їх доводи про те, що кошти на які накладено арешт це нарахована їм пенсія та грошова допомога, кошти перевозилися їм як власникам цих коштів та власникам банківських карток, є на думку колегії суддів безпідставними, оскільки підтверджень того, що саме вони апелянти, є власниками цих коштів і банківських карток, ними суду не надано. А тому безпідставними є доводи апелянтів і про те, що відносно них порушений порядок виплати їм пенсій та грошової допомоги.

Відповідно до вимог ст..170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчинення злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якого може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів, доданих до клопотання про накладення арешту, вбачається, що 15.01.2016 року до ЄРДР внесено відомості щодо скоєння невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-5 ч.2 КК України. Слідчий суддя дійшов вірного висновку, що є всі підстави вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.п.1,3 ч.2 ст. 167 КПК України.

На думку колегії суддів банківські картки (з яких зняті кошти для фінансування тероризму) відносяться до майна, що використане як засіб вчинення кримінального правопорушення, тобто відносяться до предметів матеріального світу, що застосовуються злочинцем при вчиненні суспільно небезпечного діяння, а грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, тобто є предметами матеріального світу, у зв`язку з якими чи з приводу яких вчиняється злочин, а картки та гроші разом з мобільними телефонами, планшетами та банківськими чеками є доказами, про що прокурор виніс постанову визнавши їх речовими доказами (а.с.24,25). А відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повній мірі вказав правові підстави для задоволення клопотання про арешт майна.

Так в своїй ухвалі слідчий суддя послався на вимоги ст.ст.167,170 КПК України.

А відповідно до вимог ст.167 ч.2 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, що до яких є достатні підстави вважати, що вони: використані як засоби кримінального правопорушення; є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст..170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчинення злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якого може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на майно на підставі ст..170 ч.1 КПК України. В зв`язку з чим посилання апелянтів на вимоги ст.. 170 ч.2 КПК України, в частині того, що арештоване майно може бути лише підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, - є безпідставними, оскільки в ч.2 ст.170 КПК України, законодавець визначає в чому полягає мета арешту майна, і вказує, що метою арешту майна є і забезпечення конфіскації, а відповідно до санкції ст..258-5 ч.2 КК України, по якій розпочате дане кримінальне провадження, вона передбачає обов`язкову конфіскацію майна.

На думку колегії суддів є безпідставними і посилання апелянтів на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст..171 КПК України. Так, з протоколу огляду місця події від 14.01.2016 року (а.с.7-20) та пояснення ОСОБА_6 (а.с.21), вбачається, що в нього були вилучені речі, частина яких належить йому, а частина іншим особам, яким він хотів допомогти за винагороду, про що він не заперечував, чим підтвердив факт володіння ним та іншими особами майном на яке накладено арешт, та про що було вказано в клопотанні про арешт майна (а.с.1(оборот)), що не суперечить вимогам п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, згідно до яких у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання ОСОБА_6 на те, що на одну з банківських карток двічі був накладений арешт, а інша картка не містить повний перелік цифр її номера. Згідно протоколу огляду місця події від 14.01.2016 року (а.с.7-20) та ухвали слідчого судді, арешт був накладений на банківські картки саме на ті, які були вилучені при огляді місця події.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає також і практиці ЄСПЛ. Так, в рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87 , 22 лютого 1994року ЄСПЛ зазначив: « п.27. …арешт, поза сумнівом,застосували як проміжковий захід, що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності. Такий захід виправданий загальними інтересами, і, якщо взяти до уваги надзвичайно небезпечну економічну владу такої «організації», якою є мафія, не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті. Отже, жодного порушення статті 1 Протоколу № 1 …за цим пунктом оскарження не встановлено». Тобто, особлива небезпека фінансування тероризму, можливість конфіскації майна в разі визнання осіб винними, встановлений державою особливий порядок перевезення вантажу та грошових коштів на тимчасово не підконтрольну територію свідчить про те, що накладення арешту в даному випадку відповідає меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Строк на подачу апеляційних скарг ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_52 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_60 , ОСОБА_41 , ОСОБА_61 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_66 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2016 року, якою у кримінальному провадженні № 0000017 від 15 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, задоволено клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області, про накладення арешту, - поновити.

Апеляційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_86 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2016 року, якою у кримінальному провадженні № 0000017 від 15 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, задоволено клопотання прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області, про накладення арешту, - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: