АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2030/16 Справа № 185/4789/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесененого до ЄРДР №0001225 за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Першотравенську Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.01.2016 року за ч.1 ст.186 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України повернутий керівнику Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області для приведення у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону.

Приймаючи вказане рішення, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки зазначені в ньому відомості щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідають дійсності. Прийняті судом міри щодо забезпечення участі обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні, а саме виклик в судове засідання, неодноразове застосування приводу - не дали належних результатів, в зв`язку з не проживанням обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою, зазначеною в обвинувальному акті.

На вказану ухвалу прокурор Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції, в зв`язку з невідповідністю висновку суд фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило прийняти законне обґрунтоване рішення.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в обвинувальному акті слідчим зазначено те місце проживання обвинуваченого, яке було встановлено на момент закінчення досудового розслідування і обвинувачений зник після направлення обвинувального акта до суду і в даний час його місце перебування невідоме. При таких обставинах вважає, що суд повинен був зупинити судове провадження та оголосити обвинуваченого в розшук. Зазначає, що слідчий і прокурор позбавлені можливості проводити будь-які слідчі або інші процесуальні дії спрямовані на місцезнаходження обвинуваченого, у тому числі оголосити його в розшук.

Обвинуваченому ОСОБА_7 був направлений виклик за місцем його проживання відповідно до обвинувального акту в судове засідання апеляційного суду на 04 жовтня 2016 року, проте в судове засідання він не з`явився з невідомих причин. Приймаючи до уваги обставини провадження та причини повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора без участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, вивчивши надані апеляційному суду матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

По даному кримінальному провадженню суд першої інстанції прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинні міститися, в тому числі, і відомості про місце проживання обвинуваченого.

В обвинувальному акті зазначено місце реєстрації та проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 . Як вбачається з матеріалів провадження, за вказаною адресою ОСОБА_7 викликався в підготовче судове засідання на 21 червня 2016 року, проте в судове засідання він не з`явився, в зв`язку з чим ухвалами суду від 21 червня, 05 та 12 серпня 2016 року відносно нього був застосований привід в підготовче судове засідання відповідно на 05, 12 та 26 серпня 2016 року.

Як установлено судом із рапорту працівника поліції (а.п. 23) ОСОБА_7 за вищезазначеною адресою не проживає на протязі тривалого часу та місце його знаходження не відоме.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 за місцем проживання, на який послався орган досудового розслідування, відсутній, суд позбавлений можливості виконати вимоги ч.1 ст.314 КПК України, належним чином викликати його в підготовче судове засідання та прийняти рішення, передбачені ч.3 ст.314 КПК України, що порушує право підозрюваного на захист.

В матеріалах провадження відсутні дані, що ОСОБА_7 умисно ухиляється від явки в судове засідання, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, оскільки суд не зміг належним чином повідомити його про виклик, а тому обґрунтовано відмовив прокурору в клопотанні про розшук обвинуваченого. Крім того, положення ст. 335 КПК України підлягають застосуванню у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, а в даному випадку встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 на час надходження обвинувального акта до суду першої інстанції вже не проживав за зазначеною стороною обвинувачення адресою, виходячи з чого суд і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органом досудового розслідування не встановлено та не зазначено в обвинувальному акті, як того вимагає п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України, місце проживання ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, безпідставними є доводи прокурора щодо визначення достовірного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування, а також його твердження, що ОСОБА_7 залишив місце проживання після направлення обвинувального акта до суду. Доказів на підтвердження вказаних обставин прокурором не надано.

Не ґрунтується на чинному кримінальному процесуальному законі твердження сторони обвинувачення в апеляційній скарзі про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. У відповідності з приписами ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінальних проваджень, з дотриманням прав та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Виходячи з зазначеної норми закону, суд першої інстанції не допустив порушення принципу розгляду кримінального провадження в розумні строки, а повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 з метою належного встановлення стороною обвинувачення місця проживання останнього, що в подальшому буде забезпеченням виконання положень ст. 2 КПК України.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду щодо ОСОБА_7 та задоволення апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ч. 1 ст. 404, ст. 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді