Справа № 152/1552/14-к
У Х В А Л А

28 серпня 2014 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області

ОСОБА_1 ,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ

Шаргородського

РВ УМВС ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна,

встановив:

27.08.2014 року слідчий СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що ним розглядаються матеріали кримінального провадження №0000324 від 10.08.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, в ході розгляду яких встановлено, що ОСОБА_5 , що проживає в АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме в тому, що навесні 2014 року на присадибній ділянці посіяв рослини маку з метою збуту. Після дозрівання рослин маку ОСОБА_5 зрізав та висушив рослини маку для подальшої реалізації. 11.08.2014 року о 17 годині 03 хвилини ОСОБА_5 , перебуваючи у домогосподарстві в АДРЕСА_1 , збув за грошові кошти в сумі 50 грн. ОСОБА_6 фрагменти стебел та плодів-коробочок рослин маку.

Крім цього, зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що перебуваючи в АДРЕСА_1 , під час проведення оперативної закупівлі повторно збув ОСОБА_6 рослини маку за грошові кошти в сумі 400 грн.

Кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч.2 ст.307 КК України.

Просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема, домоволодіння загальною площею 51,9 кв. м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та причіп В- КАМА-500 «СЛУЧЬ», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер шассі НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

В обґрунтування клопотання про арешт майна посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. У зв`язку з тим, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації, вважає, що слід арештувати майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 його підтримав, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав частково, посилаючись на те, що з метою забезпечення виконання додаткового покарання у виді конфіскації слід накласти арешт на майно підозрюваного, але лише на будинок, що належить підозрюваному і знаходиться в АДРЕСА_2 , оскільки з пояснення в судовому засіданні підозрюваного ОСОБА_5 вбачається, що ним фактично здійснено реалізацію автомобільного причіпа.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час судового розгляду заперечував щодо накладення арешту на будинок за АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що будинок придбаний не за його власні кошти, а за кошти його бабусі для забезпечення житлом його дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Щодо причепа легкового В- КАМА-500 «СЛУЧЬ» пояснив, що три роки тому здав його на металолом, а виручені від цього кошти були спрямовані ним на погашення заборгованості перед ВДВС Шаргородського РУЮ.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого Шаргородського РВ УМВС ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужити певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку… Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч.1 ст.172 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч.2 ст.173 КПК України).

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, яке підлягає арешту; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; 4) заборону розпоряджатися або користуватися майном, у разі її передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали (ч.5 ст.173 КПК України).

З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що 10.08.2014 року та 18.08.2014 року до ЄРДР внесено повідомлення про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України (а.п.3).

18.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні 11.08.2014 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та 26.08.2014 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні 11.08.2014 року та 17.08.2014 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.п. 7-9).

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів (а.п.10-11).

Вказані обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»)».

Відтак, наявні правові підстави для арешту майна та докази, що вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Крім того, з матеріалів, доданих до клопотання, також вбачається, що за підозрюваним ОСОБА_5 зареєстровано причіп легковий В КАМА-500 «СЛУЧЬ», з державним номером НОМЕР_1 , номер шассі НОМЕР_2 , 2008 року випуску. Проте, з пояснень в судовому засіданні підозрюваного вбачається, що вказаний причіп ним фактично продано на металолом, а грошові кошти від продажу причепа спрямовано на погашення заборгованості по виконавчих провадженнях, що знаходилися у ВДВС Шаргородського РУЮ щодо його сина.

Доказів на спростування зазначеного ствердження слідчим СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 суду не представлено, оскільки з його пояснень вбачається, що фактичну наявність майна він не перевіряв.

Також, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_5 має у власності будинок за АДРЕСА_2 . Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, копією договору купівлі-продажу будинку від 17.08.2005 року. Домоволодіння по АДРЕСА_2 , складається із житлового будинку під літерою «А», трьох житлових кімнат, має відсоток зносу 50%, вартістю 15977 грн. (а.п.6, 12-13).

Отже, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є власником будинку за АДРЕСА_2 загальною площею 51,9 кв.м., з господарськими будівлями.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України (а.п.9), санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відтак, з метою забезпечення можливої конфіскації, клопотання слідчого СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна підлягає частковому задоволенню: в частині арешту належного підозрюваному ОСОБА_5 житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

При цьому, слідчий суддя вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження підозрюваного про те, що будинок придбавався не ним та не за його кошти, а також, що він придбавався для забезпечення житлом дітей, так як ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним обставин, тоді як із договору купівлі-продажу та із витягу про державну реєстрацію майна вбачається, що означений будинок придбаний саме підозрюваним і в Реєстрі прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 зареєстрований власником будинку АДРЕСА_2 .

Негативних наслідків арешту майна для інших осіб не встановлено. Обмеження права власності ОСОБА_5 шляхом арешту належного йому будинку є розумним та співрозмірним із завданнями кримінального провадження щодо підозрюваного.

В задоволенні решти клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на належний підозрюваному ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2005 року будинок за АДРЕСА_2 , загальною площею 51,9 кв. м., житловою площею 32,8 кв.м., який складається із трьох жилих кімнат, з господарськими будівлями хлівом, кам`яною прибудовою, кам`яним льохом, огорожею, загальною вартістю 15977 грн.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 , прокурором.

Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Скасування арешту майна здійснюється в порядку, передбаченому ст.174 КПК України.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1