АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2256/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №628/4025/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників-адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прокурора Куп`янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Куп`янськ Харківської області,
громадянин України, українець, з середньо
спеціальною освітою, не одружений, не працюючий,
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше
судимий 18 вересня 2012 року Куп`янським
міськрайонним судом Харківської області за ч.1
ст.311, ч.1 ст.317 КК України до 3 років позбавлення
волі, із застосуванням ст.75 КК України з
випробуванням строком на 2 роки, -
засуджений за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2012 року, та остаточно призначено покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Вирішено питання про процесуальні витрати.
Вироком встановлено, що 13 липня 2013 року, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , дівчиною на ім`я ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 знаходилися в квартирі АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_17 з одного боку, та ОСОБА_9 з іншого, неодноразово виникали конфлікти, які припинялись присутніми у квартирі.
Близько 23 години 00 хвилин, того ж дня, в приміщенні кухні вказаної квартири, залишились ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , які продовжували розпивати спиртні напої. В процесі розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочалася сварка, під час якої вони висловлювали образи один одному. По мірі розвитку конфлікту, ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_9 , який сидів на стільці, та обхопив його руками за шию. Останній підвівся і в цей час до них, з метою зупинення назріваючої бійки, наблизилася ОСОБА_17 .
ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою помсти за нанесені, як він вважав, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 образи, виник умисел на їх вбивство, тобто на протиправне заподіяння смерті двом особам.
Реалізуючи цій умисел, ОСОБА_9 схопив зі столу ніж, та, обернувшись до ОСОБА_11 , наніс йому три удари ножем в область грудної клітини та живота, де знаходяться життєво важливі органи людини.
В процесі нанесення ударів ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , бажаючи припинити дії ОСОБА_9 , схопила його за одяг та почала відтягувати в бік від ОСОБА_11 .
ОСОБА_9 , бажаючи у повному обсязі реалізувати умисел, спрямований на вбивство двох осіб, повернувся до ОСОБА_17 та наніс їй два удари ножем в область грудної клітини, де знаходяться життєво важливі органи людини, та два удари в область верхніх кінцівок.
Від нанесених ОСОБА_9 ударів ОСОБА_11 упав на підлогу, а ОСОБА_17 встигла викликати «швидку допомогу».
ОСОБА_9 , вважаючи, що ним виконані всі дії, які необхідні для реалізації умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , втік з місця вчинення злочину відразу ж після його вчинення.
Внаслідок дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_11 було спричинено по одній колото-різаній рані по боковій поверхні правої половини грудної клітини в проекції 10-го ребра і передньої черевної стінки, проникаючі в черевну порожнину з ушкодженням правої долі печінки, клубової кишки та її брижки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя; колото-різану рану в області правого тазостегнового суглобу по боковій поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; потерпілій ОСОБА_17 були спричинені по одній колото-різаній рані на грудній клітині справа по заднє - пахвовій лінії в 5-му міжребер`ї і зліва по переднє-пахвовій лінії в 4-му міжребер`ї, проникаюче в плевральну порожнину, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя; по колото-різаній рані по задній поверхні лівого плеча і по долонній поверхні нижньої треті правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_11 та ОСОБА_17 не настала внаслідок незалежних від волі ОСОБА_9 обставин, тому що потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_17 було своєчасно надано медичну допомогу.
В апеляційних скаргах:

-обвинувачений ОСОБА_9 ,не оспорюючи факт нанесення ОСОБА_11 та ОСОБА_17 тілесних ушкоджень при обставинах зазначених у вироку, вважав, що він діяв в стані необхідної оборони і з цих підстав просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на ст.124 КК України, застосувати до нього закон України «Про амністію у 2014 році» та зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Крім того вказує, що у обвинувальному акті та вироку не зазначені та не доказані спосіб, час, місце, мотив та умисел злочину, не надано оцінки висновкам судово-медичній експертизі щодо отримання ним тілесних ушкоджень, не прийнято до уваги віктимну поведінку потерпілих, які спричинили йому тілесні ушкодження та знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, не враховано, що ОСОБА_11 був агресивний, володіє навиками рукопашного бою, не прийнято до уваги, що він сам припинив свої дії та покинув місце злочину, потерпілі в цей час були живі;
- захисник-адвокат ОСОБА_8 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на ст.124 КК України, призначивши покарання в межах санкції цієї статі, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильну правова кваліфікацію дій обвинуваченого.

В доводах апеляційної скарги він зазначає, що в діях ОСОБА_9 відсутній прямий умисел на протиправне позбавлення життя, він захищався від дій потерпілих та перевищив межі необхідної оборони, не надано оцінки судово-медичній експертизі щодо отримання ним тілесних ушкоджень, не встановлено мети і мотиву вчинення злочину, судом не перевірена та не дана оцінка версії обвинуваченого щодо перевищення меж необхідної оборони. Також, вказує, що судом у вироку не мотивовано не застосування до ОСОБА_9 закону України «Про амністію у 2014 році»;

-захисник-адвокат ОСОБА_7 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на ст.124 КК України, призначивши покарання в межах санкції цієї статі, застосувати до ОСОБА_9 положення закону України «Про амністію у 2014 році», обґрунтовуючи свої доводи неправильним застосуванням кримінального закону, не данням оцінки версії обвинуваченого щодо перевищення меж необхідної оборони, поведінці обвинуваченого та потерпілих, судово-медичній експертизі щодо отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень, мотивів спричинення тілесних ушкоджень. Також зазначає, що в діях ОСОБА_9 відсутній прямий умисел на протиправне позбавлення життя двох осіб, та докази, на підтвердження цього умислу.

-потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_17 просять скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 зч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на ст.124 КК України у звязку з неправильною кваліфікацією його дій, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, суворістю призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпілі зазначають, що суд не в повній мірі врахував, що вони не мають до ОСОБА_9 претензій, їм повністю відшкодовані завдані збитки, ОСОБА_9 вибачився перед ними, щиро покаявся, страждає на тяжке захворювання, завдані їм тілесні ушкодження не потягли за собою тяжких наслідків для їх здоровя та були спричинені внаслідок перевищення ОСОБА_9 меж необхідної оборони, який знаходився в стані сильного душевного хвилювання, оскільки потерпілий ОСОБА_11 захопив ОСОБА_9 за шию та почав душити;
-прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2012 року, остаточно призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та вважав, що відсутні підстави для задоволення інших апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції у встановленому кримінально-процесуальному порядку, і їм дана належна правова оцінка.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 , показав в суді першої інстанції і під час апеляційного розгляду, що умислу на позбавлення життя потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_17 не мав, його дії були направлені на захист свого здоров`я та життя від протиправних дій потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_17
13 липня 2013 року, в ході вживання спиртних напоїв разом з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , між ним та потерпілими неодноразово виникали сварки, в ході однієї із яких ОСОБА_11 ззаду обхопив його за шию, демонструючи прийом рукопашного бою. У відповідь ОСОБА_9 схопив зі столу складний ніж, розвернувся обличчям до ОСОБА_11 та двічі вдарив його ножем у живіт. У цей час ОСОБА_17 напала на нього ззаду і він, відмахуючись ножем, наніс і їй удари, скільки не пам`ятає, але припинив наносити їй удари, як тільки вона його перестала утримувати, а ОСОБА_11 вже в цей час припинив застосовувати фізичну силу та впав. Після цього, ОСОБА_9 вибіг з квартири, повернувся, коли швидка допомога забрала ОСОБА_11 та ОСОБА_17 до лікарні.
Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував факт нанесення ножем ударів у живіт потерпілому ОСОБА_11 та ножових ударів ОСОБА_17 , але він не визнав вини у замаху на їх вбивство.

Як вбачається із даних протоколу слідчого експерименту від 23 вересня 2013 року за участю ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_9 показав та надав детальні пояснення про нанесення ножових поранень потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_17 (т.3 а.с.74-75).

Окрім показань обвинуваченого, досліджені в судовому засіданні докази давали суду належні підстави визнати обвинувачення доведеним, виходячи з наступного.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_17 встановлено, що 13 липня 2013 року, у квартирі АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та дівчиною ОСОБА_16 розпивали спиртні напої.
В ході розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_11 обхопив ОСОБА_9 за шию та нагнув його обличчям до столу. Після цього, ОСОБА_9 схопив зі столу ніж та наніс ОСОБА_11 удари, при цьому вони знаходилися обличчям один до одного. Коли вона побачила, що ОСОБА_9 наносить удари ножем ОСОБА_11 , з метою припинити дії ОСОБА_9 , вона схопила ОСОБА_9 ззаду за одяг і стала відтягувати його від ОСОБА_11 , отримавши в цей момент від ОСОБА_9 ножові поранення. Після спричинення їй та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 втік, в цей час ОСОБА_11 знаходився без свідомості, а вона ще встигла викликати швидку допомогу.
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 27 серпня 2013 року у ОСОБА_17 мали місце тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення на грудній клітині справа по задньо-пахвовій лінії в 5-му міжребер`ї і зліва по передньо-пахвовій лінії в 4-му міжребер`ї, що проникають в плевральну порожнину; по колото-різаній рані по задній поверхні лівого плеча і по долонній поверхні треті правого передпліччя. Дані тілесні ушкодження виникли від колото-різаної дії гострого предмета (предметів). Проникаючі колото-різані поранення грудної клітини праворуч і ліворуч за ступеням тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, а вищевказані колоті-різані рани лівого плеча і правого передпліччя відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер і локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень, можливо сказати, що ОСОБА_17 було нанесено чотири удари колючо-ріжучим предметом (предметами), в момент їх нанесення ОСОБА_17 могла знаходитися у різних положеннях, при яких області виявлених тілесних ушкоджень були повернені до вістря колючо-ріжучого предмета, а нападаючий, ймовірно всього, знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, на близькій відстані від потерпілої (т.2 а.с.244-246).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 04 жовтня 2013 року, в показаннях ОСОБА_9 , які він дав в ході слідчого експерименту від 23 вересня 2013 року про механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , відсутні дані про механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , їх кількості та частинах тіла, у які наносилися удари колючо-ріжучим предметом (предметами), а тому встановити відповідність показань ОСОБА_9 даним судово-медичної експертизи ОСОБА_17 не надалося можливим. Враховуючи приблизні розміри шкіряних ран, вказаних в наданій медичній документації і параметри представленого на експертизу ножа, не виключено, що тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі у ОСОБА_17 , могли бути спричинені клинком вищевказаного ножа (т.3 а.с.14-15).
Показаннями потерпілого ОСОБА_11 встановлено, що він не пам`ятає обставин події 13 липня 2013 року, при яких він отримав ножові поранення. Отямився у лікарні від наркозу. З ОСОБА_9 познайомився 13 липня 2013 року, вживали спиртні напої. В армії проходив курси рукопашного бою. В ході допиту слідчим встановлювалися обставини події зі слів свідків.
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 27 серпня 2013 року у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: по одній колото-різаній рані по боковій поверхні правої половини грудної клітини в проекції 10-го ребра і передньої черевної стінки, що проникають в черевну порожнину з ушкодженням правої долі печінки, клубової кишки та її брижки; колото-різаної рани в області правого тазостегнового суглобу по боковій поверхні. Дані тілесні ушкодження виникли від колото-різаної дії гострого предмета (предметів). Проникаючі колото - різані поранення по боковій поверхні правої половини грудної клітини і передньої черевної стінки з ушкодженням правої долі печінки, клубової кишки та її брижки за ступеням тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, а вищевказана колото-різана рана в області тазостегнового суглоба по боковій поверхні відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер і локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 було нанесено три удари колючо-ріжучим предметом (предметами), в момент їх нанесення ОСОБА_11 міг знаходитися у різних положеннях, при яких області виявлених тілесних ушкоджень були повернені до вістря колючо-ріжучого предмета, а нападаючий, ймовірно всього, знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, на близькій відстані від потерпілого (т.2 а.с.254-256).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 04 жовтня 2013 року, що показання ОСОБА_9 , які він дав в ході слідчого експерименту 23 вересня 2013 року про механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 в область живота, загалом не суперечать даним судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , але відсутні дані про механізм спричинення тілесного ушкодження в область правого тазостегнового суглобу ОСОБА_11 . Враховуючи приблизні розміри шкіряних ран, вказаних в наданій медичній документації і параметри представленого на експертизу ножа, не виключено, що тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі у ОСОБА_11 , могли бути спричинені клинком вищевказаного ножа (т.3 а.с.5-6).
Показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , в цій частині, є послідовними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_13 встановлено, що в липні 2013 року разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 вживав спиртні напої. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 протягом вечора неодноразово виникали сварки, після чого, ОСОБА_11 обхопив однією рукою ОСОБА_9 за шию та нагнув його до столу, а другою рукою наніс йому не менше 2-х ударів по голові. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 сталася бійка і він побачив, що ОСОБА_11 впав і у нього кровоточить живіт. ОСОБА_9 захищався від ОСОБА_11 , але прямої загрози від ОСОБА_11 не було, ОСОБА_17 розбороняла ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з її боку загрози життю ОСОБА_9 не було. Після вчиненого ОСОБА_9 втік.
Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що безпосередньо він не бачив, як ОСОБА_9 наніс ножові поранення ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , оскільки після того, як ОСОБА_11 схопив ОСОБА_9 за шию за допомогою захвату та став його стягувати зі стільця, він вийшов на подвір`я. До цього ОСОБА_11 з ОСОБА_9 сварилися, ОСОБА_11 ображав ОСОБА_9 .. Всі знаходилися в стані алкогольного сп`яніння. Він бачив ножові поранення на руці ОСОБА_17 і в області печінки ОСОБА_11 . З їх слів, ножові поранення їм наніс ОСОБА_9 .
Показаннями свідка ОСОБА_14 встановлено, що 13 липня 2013 року, під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_9 виникали сварки. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 почав ображати ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 обхопив ОСОБА_9 за шию та розмахнувся кулаком, а свідок, злякавшись, вибігла на вулицю. Через деякий час на вулицю вийшла ОСОБА_17 , тримаючись за бік, на ній була кров, а та їй сказала: « ОСОБА_20 нас порізав».
Із показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що у складі оперативної групи виїздила до приймального відділення Куп`янської лікарні, куди були доставлені чоловік та жінка з ножовими пораненнями, у яких були вилучені речі. Зі слів ОСОБА_17 ножові поранення їм спричинив ОСОБА_22 . У ході огляду місця події ОСОБА_9 поясняв, що відбувся словесний конфлікт і він спричинив ОСОБА_11 та ОСОБА_17 ножові поранення, вказавши на складний ніж на полиці у кухні, яким він наніс тілесні ушкодження. Пояснень про те, що мали місце обставини, за яких йому необхідно було оборонятися від кого-небудь, ОСОБА_9 не давав. У ході огляду таких обставин також не було встановлено. ОСОБА_9 по телефону повідомив своїй матері, що порізав людей і його забирають до міліції.
Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , є послідовними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 14 липня 2013 року в квартирі АДРЕСА_2 , на дверях у будинок, кімнату, туалет, на бетонній підлозі, у веранді на підлозі та підлозі у кухні виявлені та зафіксовані сліди та згустки крові; на полиці у кухні - складний ніж з рукояткою коричневого кольору, загальна довжина ножа - 11,5 см, леза - 9,5 см, на поверхні якого виявлені нашарування речовини червоного кольору. ОСОБА_9 поясняв, що саме цим ножем він спричинив тілесні ушкодження жінці та чоловікові. Сліди крові виявлені на стіні та дверях у коридорі, а також зафіксований перевернутий дерев`яний стілець. Вилучено два ножа, відбитки рук, змиви з підлоги кухні, стіни у коридорі, які було визнано в якості речових доказів (т.1 а.с.29-34, т.3 а.с.95-96).
Із даних протоколів огляду місця події від 14 липня 2013 року вбачається, що було о вилучено у приймальному відділенні Куп`янської лікарні одяг та взуття ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , які знаходилися на них в момент спричинення їм ножових поранень. На одязі маються нашарування речовини червоного кольору, а також сліди від знаряддя злочину у вигляді прорізів, які було визнано в якості речових доказів (т.1 а.с.26-27, т.3 а.с.95-96).
Згідно висновків судово-цитологічних експертиз встановлено, що:

- на клинку і рукоятці представленого ножа виявлені сліди крові людини, змішані зі слідами поту. При серологічному дослідженні виявлені антигени А, В і Н. Мало місце змішання слідів крові від людини з груповою діференцировкою крові А з ізогемагглютинином анти-В з супутнім антигеном Н, якими могли бути як ОСОБА_17 так і ОСОБА_11 , і слідів поту людини з групою крові В з ізогемагглютинином анти-А, яким міг бути ОСОБА_9 (т.2 а.с.146-154);
- при дослідженні зразків піднігтьового вмісту нігтьових зрізів з пальців правої руки ОСОБА_17 виявлені сліди крові людини з антигеном А і Н, які характерні для групи крові А (ІІ) з ізогемагглютинином анти-В (з супутнім антигеном Н). Дані сліди крові могли виникнути від любої людини, групова приналежність крові якої А (ІІ) з ізогемагглютинином анти-В (в крові виявлено супутній антиген Н), в тому числі, як від самої ОСОБА_17 , так і від ОСОБА_11 . Від ОСОБА_9 дані сліди крові виникнути не могли (т.2 а.с.205-211);
- при дослідженні марлевого тампона зі слідами підлоги з кухні, вилученого при огляді місця події, були виявлені сліди крові людини. В зазначеному об`єкті виявлені антиген А, Н і ізогемагглютинином анти-В. Враховуючи групову характеристику осіб, які проходять по справі, конкретні обставини справи, можна вважати, що дані сліди крові могли походити від людей, групова приналежність яких А (ІІ) з ізогемагглютинином анти-В (в крові виявлено супутній антиген Н), в тому числі, і від потерпілого ОСОБА_11 , і від потерпілої ОСОБА_17 (т.2 а.с.84-90);
- в результаті проведення судово-медичної експертизи марлевого тампона зі слідами зі стіни у коридорі, вилученого при огляді місця події, були виявлені сліди крові людини з антигеном А, Н і ізогемагглютинином анти-В. Враховуючи групову характеристику осіб, які проходять по справі, конкретні обставини справи, можна вважати, що дані сліди крові могли походити від людей, групова приналежність яких А (ІІ) з ізогемагглютинином анти-В (в крові виявлено супутній антиген Н), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 , і від потерпілої ОСОБА_17 (т.2 а.с.98-103);
- в результаті проведення судово-медичної експертизи марлевого тампона - змиву з дверей №2, вилученого при огляді місця події, виявлені сліди крові людини, в яких виявлено антигени А і Н, які характерні для групи крові А (ІІ) з ізогемагглютинином анти-В (з супутнім антигеном Н). Враховуючи групову характеристику осіб, які проходять по справі, конкретні обставини справи, можна вважати, що дані сліди крові могли походити від людей, групова приналежність яких А (ІІ) з ізогемагглютинином анти-В (в крові виявлено супутній антиген Н), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 , і від потерпілої ОСОБА_17 (т.2 а.с.111-116).
Згідно висновків судово-імунологічних експертиз встановлено, що:

-на брюках спортивних, вилучених 14 липня 2013 року у ОСОБА_9 у ході огляду місця події, виявлені сліди крові людини групи А з ізогемагглютинином анти-В, походження якої від потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_11 не виключається. Від ОСОБА_9 ці сліди крові не можуть походити (т.2 а.с.162-164);
-на футболці, належній ОСОБА_9 , виявлена кров людини групи А з ізогемагглютинином анти-В, походження якої від ОСОБА_17 і ОСОБА_11 виключити не можна. На цій же футболці має місце змішання крові групи А з ізогемагглютинином анти-В, походження якої від ОСОБА_17 і ОСОБА_11 не виключається, з кров`ю групи В з ізогемагглютинином анти-А, яка властива самому ОСОБА_9 (т.2 а.с.172-175);
-на правому капці, який був вилучений 14 липня 2013 року у ОСОБА_9 в ході огляду місця події, виявлена кров людини та виявлені антигени А і В. Походження сліду крові від однієї людини з групою крові АВ, не виключається. Однак, не можна виключити походження цього сліду крові за рахунок змішання крові від людини з групою крові А з ізогемагглютинином анти-В, якими є потерпілі ОСОБА_17 і ОСОБА_11 , з кров`ю людини з групою крові В з ізогемагглютинином анти-В, яким може бути ОСОБА_9 , при наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувалися внутрішньою кровотечею на момент вказаних подій (т.2 а.с.183-185).
Із даних протоколу пред`явлення речей до впізнання від 31 жовтня 2013 року вбачається, що ОСОБА_9 серед пред`явлених для впізнання ножів, впізнав за розміром, формою, кольором рукоятки складний ніж, розташований під биркою №2, яким він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 і ОСОБА_17 , та який було вилученого під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 (т.3 а.с.94).
Згідно висновку судово-криміналістичної експертизи від 28 серпня 2013 року встановлено, що ніж, наданий на експертизу, є туристичним ножем, належить до категорії ножів господарсько-побутового призначення і до холодної зброї не відноситься (т.2 а.с.232-236).
Цими доказами суд повно і об`єктивно встановив фактичні обставини справи, та обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Доводи апеляцій потерпілих про те, що завдані їм тілесні ушкодження не потягли за собою тяжких наслідків для їх здоровя, суперечать висновкам судово-медичних експертів, якими встановлено, що спричинені тілесні ушкодження є небезпечними для життя в момент заподіяння. Відшкодування обвинуваченим шкоди, заподіяної злочином, суд врахував при призначенні покарання.

Що ж стосується доводів потерпілих, захисників і обвинуваченого про те, що він діяв в стані необхідної оборони, але перевищив її межі, а також того, що обвинувачений не мав умислу на вбивство, колегія суддів вважає їх безпідставним, виходячи з наступного.

Із наведених доказів убачається, що між обвинуваченим та потерпілими протягом дня на ґрунті вживання алкогольних напоїв неодноразово виникали конфлікти, які припинялись іншими особами.

Близько 23-ї години виник черговий конфлікт, під час якого потерпілий ОСОБА_11 застосував фізичне насильство щодо обвинуваченого, про що свідчать показання свідків та легкі тілесні ушкодження, виявлені у обвинуваченого (т.2 а.с.61-62).

Характер насильства охоплення рукою шиї, попередня поведінка учасників конфлікту, їх мотив особиста неприязнь, присутність при цьому інших осіб, які неодноразово припиняли дії конфліктуючих, а також нанесення чотирьох ударів ножем ОСОБА_10 , яка намагалась припинити конфлікт і її дії ніяким чином не загрожували життю або здоров`ю ОСОБА_9 , свідчать про те, що обвинувачений не захищався від суспільно небезпечного посягання, а домінуючим мотивом його дій була особиста неприязнь, яка виникла на ґрунті побутового конфлікту і бажання помсти за образи. Отже, відсутні підстави вважати, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони, або з перевищенням її меж, а також знаходився в стані сильного душевного хвилювання.

Многократне нанесення обвинуваченим ножем загальною довжиною 204 мм, з довжиною клинка 95 мм, із достатньою силою ударів у життєво важливі органи, про що свідчать глибина проникнення, локалізація та ступень тяжкості тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, його дії після скоєння злочину негайно залишив місце його вчинення - дають підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілих.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» задоволенню не підлягає, оскільки положеннями п.в ч.1 ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» встановлено, що амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний особливо тяжкий злочин, а саме до таких осіб належить ОСОБА_9 .
Наведені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілих доводи про невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є непереконливими.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від кофексу, за місцем реєстрації характеризується задовільно, не працює, страждає на хронічне захворювання - остемієліт грудного кінця правої ключиці, раніше судимий і знову вчинив особливо тяжкий злочин в період іспитового строку, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, також судом враховано думку потерпілих, які претензій до ОСОБА_9 не мають та покладаються на розсуд суду щодо обрання стосовного нього покарання.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16 вересня 2013 року, ОСОБА_9 на теперішній час ознак психозу, недоумства не виявляє, виявляє синдром залежності від опіоідів, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, находився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними(т.3 а.с.133-136).

Згідно із ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав добровільне відшкодування заподіяної потерпілим шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнав рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_9 , є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, захисників-адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: