Справа № 461/737/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2014 за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробовуванням, із призначення іспитового строку 1 рік, знятий з обліку в Сихівськомого РВ КВІ м. Львова по кінцю терміну відбуття покарання згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 02.11.2015 р. -,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 10.09.2015, приблизно о 18 год. 45 хв., перебуваючи у приміщенні перукарні «Прованс», що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Зернова, 3, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно заволодів машинкою для стрижки волосся марки «Moser», вартістю 2500 гривень, та грошовими коштами в сумі 180 гривень, що належить ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2680 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем свого проживання, раніше судимого, не працює, перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

10 жовтня 2014 року вироком Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 засуджений за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з встановлення іспитового строку строком на 1 рік; Відповідно до довідки Сихівського РВ КВІ м. Львова від 16.01.2016р. ОСОБА_4 , 17.12.2015 року знятий з обліку Сихівського РВ КВІ м. Львова по кінцю терміну згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 02.11.2015 р. у зв`язку з відбуттям покарання. Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, оскільки згідно з вимогами ст. 71 КК України суд приєднує до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а ОСОБА_4 на цей час повністю відбув покарання за попереднім вироком.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому частини статті КК України у виді позбавлення волі та відповідно до ст.75 КК України необхідно звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1