Справа № 381/2601/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1367/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 16.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
« 16 » листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фастів, українця, гр.України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.07.2012р. Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
13.01.2014 р. Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом - Київського обласного спеціалізованого психіатрично-наркологічного об`єднання КОСПНМО №1 (Київська область, смт.Глеваха, вул. Вокзальна, 1.),
в с т а н о в и л а:

Згідно ухвали суду про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

26.04.2015р. близько 20 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на кухні за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вживав спільно із своєю бабусею ОСОБА_10 алкогольні напої. Вживши більшу частину спиртного, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин, виникла сварка, під час якої ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілій спочатку кулаком, а потім долонями рук наніс останній тілесні ушкодження по голові і обличчю, після чого, скинувши потерпілу на підлогу, продовжив руками та ногами наносити їй удари, завдавши їй своїми умисними діями тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки і речовину головного мозку, множинними крововиливами в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні, ранами, саднами, синцями і подряпинами голови, закритої травми грудної клітки з переломами ребер справа, рани і синці на передпліччях, синець на правій кисті, синці на стегні і коліні зліва.
Після цього, ОСОБА_9 , піднявши потерпілу та розмістивши її на стільці в приміщенні кухні, наніс їй один удар ножем, спричинивши проникаюче колото-різане поранення живота, з ушкодженням брижі тонкого кишківника і кореня брижі, та крововиливом в черевну порожнину, внаслідок чого, від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла о 22 год.15 хв. 26.04.2016р. у приміщенні Фастівської ЦРЛ.
Застосовуючи до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, суд І інстанції мотивував своє рішення тим, що згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №185 від 1.06.2016р., ОСОБА_9 страждає на психічні розлади у вигляді псевдоменції (синдрому Ганзера) (МК-10;F44.80) та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з посиленим наглядом.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, як незаконну у зв`язку з неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді І інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд І інстанції, застосувавши до ОСОБА_9 положення ст. 19 КК України, не з`ясував чи перебував ОСОБА_9 у стані осудності чи неосудності під час вчинення злочину, що свідчить про неповноту судового розгляду, не взяв до уваги лист комісії Комунального закладу Київської обласної ради «Обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання» №170 від 18.08.2016р., відповідно до якого ОСОБА_9 на даний час по своєму психічному стану може бути направлений до суду з метою вирішення питання про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи для уточнення діагнозу.

Крім того апелянт зазначив, що суд повинен був доручити проведення експертизи для встановлення питання перебування ОСОБА_9 в стані осудності чи неосудності під час вчинення злочину експертній установі, незалежно від наявності клопотання, у порядку п.2 ч.2 ст. 332 КПК України на підставі ч.2 ст. 509 КПК України та лише після отримання висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи вирішувати питання можливості застосування до ОСОБА_9 положень ст. 19 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги в частині неповноти судового розгляду та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 409 КПК України серед інших підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з ухвали, суд І Інстанції обмежився посиланням на висновки амбулаторної судово-психіатричної експертизи №185 від 1.06.2016р. та як наслідок прийшов до висновку про застосування до ОСОБА_9 , як до особи яка до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними та не підлягає покаранню, примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ч.3 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Відповідно до ст. 513 КПК України та п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" від 3.06.2005 року при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Ухвала у справі має відповідати вимогам вищевказаної статті КПК України і містити в собі як формулювання суспільно-небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Всупереч вищевказаним вимогам закону, суд не встановив всі обставини справи, допустив суттєву неповноту та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №185 від 1.06.2016р., ОСОБА_9 страждає на психічні розлади у вигляді псевдоменції (синдрому Ганзера) (МК-10;F44.80) та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Також у вказаному висновку, на питання про те чи страждав ОСОБА_9 до вчинення та під час вчинення інкримінованого йому діяння на психічні розлади та чи міг він усвідомлювати свої дії та керувати ними, експерти зазначили, що на момент проведення експертизи немає можливості відповісти, внаслідок того, що психічний стан ОСОБА_9 не дозволяє отримати необхідні для цього відомості.
Разом з цим, під час судового розгляду до суду І інстанції надійшов лист комісії Комунального закладу Київської обласної ради «Обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання» №170 від 18.08.2016р., відповідно до якого ОСОБА_9 на час розгляду справи в суді по своєму психічному стану може бути направлений до суду з метою вирішення питання про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи для уточнення діагнозу.

Однак, судом І інстанції вказаному листу не було надано жодної правової оцінки та як наслідок, питання осудності чи неосудності ОСОБА_9 на момент вчинення інкримінованого йому діяння залишилося нез`ясованим, що свідчить про неповноту судового розгляду.

З`ясування вказаної обставини має вирішальне значення для вирішення питання про застосування до ОСОБА_9 положень ст.19 КК України, оскільки ч.2 ст. 19 КК України визначає підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а положення ч.3 ст. 19 КК України визначають підстави для звільнення від кримінального покарання.

За таких обставин ухвала суду І інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді 1 інстанції, під час якого повно всебічно дослідити обставини справи і, в залежності від встановленого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407,419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року, якою ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом - Київського обласного спеціалізованого психіатрично-наркологічного об`єднання - скасувати.
Призначити новий розгляд у суді 1 інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній перебування під наглядом в психіатричному закладі з посиленим наглядом.

Судді