Ухвала
іменем україни
31 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року за касаційними скаргами заступника прокурора Вінницької області та представника потерпілої ОСОБА_6 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинянець, Немирівського району, Вінницької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,

засуджено за ст. 124 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 23 203 грн., моральної шкоди 30 000 грн. та за надання правової допомоги 5 000 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він скоїв умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони за наступних обставин.

20 квітня 2014 року в приміщенні кафе с. Кудлаї Немирівського району Вінницької області між ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 , її співмешканцем, виник конфлікт, який перейшов в бійку. Однак, конфліктна ситуація залишилася невирішеною.

В травні 2014 року потерпіла ОСОБА_8 зателефонувала до своїх друзів у м. Вінницю до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і попросила приїхати до неї в гості в с. Кудлаї та вирішити конфліктну ситуацію з ОСОБА_7

17 травня 2014 року, в період часу з 20 до 21 год. ОСОБА_8 разом зі своїми друзями автомобілем «Daewoo Lanoz» приїхали до домогосподарства ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 . Де в дворі, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин вчинила сварку із сім`єю ОСОБА_7 , нанесла останньому удар рукою в обличчя та удар рукою ОСОБА_13 , прийомному сину підсудного, в результаті чого від завданого удару спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді синця в тім`яно-скроневій ділянці голови зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому ОСОБА_8 та її друзі висловлювали в сторону підсудного, членів його сім`ї, синів та дружини погрози щодо фізичної розправи.

В результаті чого, ОСОБА_7 розуміючи, що перед ним знаходяться особи фізично здорові, які значно переважають його за фізичними даними, захищаючись від спричинення йому тілесних ушкоджень, та тілесних ушкоджень більш тяжкого ступеню тяжкості прийомному сину ОСОБА_13 , бажаючи припинити протиправні дії прибулих, та маючи раптово виниклий намір на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, і реалізуючи його, та не маючи іншої змоги припинити протиправні дії по відношенню до нього та прийомного сина з боку ОСОБА_8 в тій ситуації, яка склалася, побіг до господарського приміщення де взяв незареєстровану мисливську гладкоствольну рушницю та швидко підійшов до прибулих і здійснив постріл з рушниці, влучивши в область правого плеча ОСОБА_8 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді вогнепального (дробового) поранення правого плеча з відкритим багато уламковим переломом правої плечової кістки, з контузією променевого нерва, які ускладнилися в послідуючому післятравматичною нейропатією правого променевого нерва, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили загрозливі для життя явища в момент їх заподіяння.

У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на необґрунтовану перекваліфікацію дій засудженого ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 121 на ст. 124 КК. Стверджує, що суд апеляційної інстанції, при перегляді вироку місцевого суду, порушуючи вимоги ст. 419 КПК, не розглянув всі доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до безпідставної перекваліфікації дій засудженого на ст. 124 КК. Вказує, що апеляційним судом не були розглянуті доповнення до апеляційної скарги прокурора стосовно проведення часткового судового слідства та повторного дослідження доказів.
У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та про направлення справи на новий апеляційний розгляд. Мотивуючи свої вимоги зазначає, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 121 на ст. 124 КК. Стверджує, що під час апеляційного розгляду суд належним чином не перевірив та безпідставно залишив без задоволення доводи апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги прокурора та представника потерпілої підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі статтями 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду повинна бути законною й обґрунтованою.
Мотивувальна частина такого судового рішення має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожний із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію кримінального правопорушення, міру покарання, не можна визнавати такою, що відповідає вимогам цього Закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор та представник потерпілої, не погоджуючись із вироком міського суду, подали апеляційні скарги в яких порушували питання про скасування вироку суду та постановлення нового вироку і засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК.
Мотивуючи свої доводи, прокурор та представник потерпілої зазначали, що вирок міського суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджували, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 121 КК на ст. 124 КК, оскільки його винність доведено зібраними у справі доказами, які, на думку прокурора та представника потерпілої, суд залишив поза увагою. Посилалися на відсутність об`єктивних даних про те, що ОСОБА_7 вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.
Крім того, прокурором були подані доповнення до апеляційної скарги в яких він ставив питання про проведення апеляційним судом часткового судового слідства та повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні (т. 2 а.п. 52).
Проте, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд у мотивувальній частині не виклав всіх доводів прокурора та представника потерпілої, наведених в апеляційних скаргах і взагалі не розглянув доповнення прокурора, та, залишивши скарги прокурора та представника потерпілої без задоволення, не зазначив підстав, із яких їх визнано необґрунтованими. Суд обмежився загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст.124 КК. При цьому суд не розкрив суті зібраних у справі доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляцій та не розглянув доводи прокурора та представника потерпілої про неправильну кваліфікацію дій засудженого.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи прокурора та представника потерпілої і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 за ст.124 КК та взагалі не розглянув доповнення прокурора до апеляційної скарги.
Враховуючи, що при розгляді апеляцій прокурора та представника потерпілої апеляційний суд залишив поза увагою доводи, які ставлять під сумнів правильність застосування кримінального закону судом першої інстанції щодо засудженого, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК як підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження судом апеляційної інстанції, під час якого слід усунути згадані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи апеляцій, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку та постановити рішення, яке б відповідало вимогам ст. 419 КПК.

З огляду на викладене касаційні скарги прокурора та представника потерпілої підлягають задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
Керуючись статтями 433436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційні скарги прокурора та представника потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2