Провадження № 1-кс/520/2149/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
24.09.2016 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна.
23.09.2016 за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 26.08.2016 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в процесі якого були вилучені наступні речі та документи:
1.Ноутбук Lenovo №YB03111836;
2.Патрони для відстрілу гумовими кулями калібру 9мм RWS у кількості 20 шт.
3.Рюкзак сірого кольору;
6.Пневматичний ключ;
7.Годинник марки ULYSSE NARDIN №004/263-93;
Прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна обґрунтовуючи його тим, що вилучені під час обшуку речі та документи необхідні для належної кваліфікації вчиненого діяння, розкриття правопорушення, проведення ряду слідчих (розшукових) дій та експертиз. В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вважаючи що воно підлягає задоволенню в повному обсязі.
Власник майна ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що вказане майно яке було вилучено за місцем її проживання належить їй на праві власності, вона по справі не є ні підозрюваною, ні навіть свідком. Вважає клопотання прокурора не обґрунтованим.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, вважаю, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).
Зважаючи на викладене, враховуючи обставини як вони викладені в клопотанні прокурора, правове обґрунтування клопотання, приходжу до висновку про відсутність будь яких правових підстав для накладення арешту на вилучені речі, вважаю не доведеним прокурором у судовому засіданні будь яких обґрунтованих підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволені клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 .
Вилучені речі та документи:
1.Ноутбук Lenovo №YB03111836;
2.Патрони для відстрілу гумовими кулями калібру 9мм RWS у кількості 20 шт.
3.Рюкзак сірого кольору;
6.Пневматичний ключ;
7.Годинник марки ULYSSE NARDIN №004/263-93;
Виконання ухвали покласти на слідчого або прокурора.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1