Справа № 278/2272/15-к
В И Р О К
Іменем України
10 березня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000304, відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою вищою освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
7 березня 2015 року близько 17 години ОСОБА_9 , знаходячись поблизу магазину «Магазинчик» по вул. Незалежності 1-А в с. Дениші Житомирського району, під час сварки з ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті існуючих особистих неприязних відносин, наніс йому один удар кулаком в область правої частини обличчя, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої половини обличчя у вигляді масивного синця в правій навколоорбітальній дільниці, тотального крововиливу під кон`юнктиву правого ока, перелому нижнього краю правої очниці та забійної поверхневої рани внутрішньої поверхні правої щоки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину в інкримінованому діянні не визнав та показав суду, що 7.03.2015 він близько 17 години перебував у магазині «Магазинчик» в с. Дениші разом із Пілецькою та Лопотинцем. У дверях магазину він зустрів Ярушинського із двома єгерами, яким останній, вказавши на Ваната із Лопотинцем, повідомив, що це браконьєри. Після цього ОСОБА_11 з ОСОБА_12 відійшли від входу до магазину, інші особи залишились біля входу. Ярушинський почав тягнути Ваната, розірвав йому куртку та розлив каву. При цьому ОСОБА_11 штовхнув Пілецьку. Захищаючи її, він ОСОБА_12 , відштовхнув від неї Ярушинського. На цьому конфлікт припинився. Ярушинський перебував у стані алкогольного сп`яніння.
В той же вечір від матері ОСОБА_13 дізнався, що до неї приїжджали якісь особи, які представились міліціонерами та вимагали 20 000 доларів за те, що він, ОСОБА_12 , нібито побив ОСОБА_11 .
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.
Зокрема, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що він є директором державного підприємства «Тригірське мисливське господарство». 7.03.2015 після 17 години він перебував у магазині в с. Дениші разом із своїми підлеглими єгерами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , куди заїхали попити кави. В магазині вони зустріли ОСОБА_12 із ОСОБА_16 , яких раніше затримував за браконьєрство. ОСОБА_12 перебував у стані алкогольного сп`яніння та запропонував ОСОБА_11 вийти на вулицю поговорити, на що той погодився. На вулиці між ним та ОСОБА_12 виникла сварка з приводу полювання, в ході якої ОСОБА_12 вибив з руки потерпілого стакан із кофе та наніс йому один удар кулаком в обличчя. Пам`ятає, що в нього на обличчі була кров, і хтось давав йому рушника. 9.03.2015 року звернувся з приводу тілесних ушкоджень до лікаря, однак від госпіталізації відмовився. У подальшому у зв`язку із погіршенням стану здоров`я проходив стаціонарне лікування з 16 по 25 березня 2015 року.
Свої показання потерпілий ОСОБА_8 деталізував при проведенні слідчого експерименту (а.п. 43-45).
Свідок ОСОБА_17 показав, що 6 чи 7 березня 2015 року він разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_14 перебували після роботи біля 17 години в магазині в с. Дениші. До них при виході з магазину підійшов ОСОБА_12 та запропонував вийти на вулицю порозмовляти. Тоді всі вийшли на вулицю, ОСОБА_12 із потерпілим відійшли в бік, про щось розмовляли між собою. Бачив, як ОСОБА_12 вибив кофе з рук ОСОБА_18 та наніс йому один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого в потерпілого з носа пішла кров. Тоді він, ОСОБА_15 , втрутився у конфлікт, у зв`язку з чим його було припинено. Після конфлікту потерпілий поїхав додому.
Свої показання свідок ОСОБА_15 деталізував при проведенні слідчого експерименту (а.п. 56-60).
Свідок ОСОБА_19 показав, що 7.03.2015 близько 18 години після роботи вони із ОСОБА_11 та ОСОБА_15 перебували у магазині в с. Дениші. Біля магазину до них підійшов ОСОБА_12 та запропонував ОСОБА_11 відійти поговорити. Ванат з ОСОБА_11 відійшли у бік від входу до магазину, де ОСОБА_12 вибив у Ярушинського з рук каву та наніс потерпілому два удари кулаком в обличчя. Від нанесених ударів потерпілий присів, на обличчі в нього була кров. Свідок бачив, як у конфлікт втрутився ОСОБА_15 . Швидку для потерпілого не викликали.
Свої показання свідок деталізував при проведенні слідчого експерименту (а.п. 61-65).
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 також підтверджується:
- даними виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 9.03.2015 № 100, відповідно до якої ОСОБА_8 звернувся до травматологічного пункту комунальної установи Центральна міська лікарня № 1 м. Житомира 9.03.2015 об 11-30 з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, навколоорбітальної гематоми, субкон`юктивального крововиливу, забою нижньої щелепи справа та забійної рани слизової правої щоки. При зверненні повідомив, що 7.03.2015 о 17 годині побили відомі в побуті. Від госпіталізації потерпілий відмовився (а.п. 19);
- даними висновку судово-медичної експертизи від 11.03.2015 № 483, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлено закриту тупу травму правої половини обличчя у вигляді масивного синця в правій навколоорбітальній ділянці, тотального крововиливу під кон`юктиву правого ока, перелому нижнього краю правої очниці та забійної поверхневої рани внутрішньої правої щоки, які утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в результаті нанесення в обличчя удару (ударів) рукою за обставин та в терміни, що вказані у постанові про призначення експертизи, тобто 7.03.2015 близько 17 години (а.п. 18);
- даними висновку судово-медичної експертизи від 20.03.2015 № 584, відповідно до якого виявлена у ОСОБА_8 закрита тупа травма правої половини обличчя могла утворитися в результаті нанесення удару кулаком в праву половину обличчя (а.п. 52);
- даними висновку судово-медичної експертизи від 24.03.2015 № 604, відповідно до якого виходячи з характеру виявлених у ОСОБА_20 тілесних ушкоджень, враховуючи відсутність ушкодження цілісності шкірних покровів виличної ділянки, утворення їх при падінні на асфальтобетон можна виключити (а.п. 54).
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_9 та розцінює їх як захисну позицію обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд не бере до уваги як докази невинуватості ОСОБА_9 показання свідка ОСОБА_21 , яка була присутня під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , однак початку конфлікту не бачила, оскільки вийшла на вулицю з магазину через деякий час після Ваната та бачила, як ОСОБА_11 смикнув Ваната, потім смикнув її та бився головою у ворота, при цьому тілесних ушкоджень у Ярушинського не було. Показання свідка ОСОБА_21 є нелогічними та протирічать вищезазначеним показанням потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_19 , даним висновків судово-медичної експертизи. Також суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_22 , оскільки остання не була очевидцем події, а її показання про відсутність у потерпілого тілесних ушкоджень суперечать наведеним його показанням та показанням свідків очевидців події.
Суд також не бере до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_23 про те, що 7.03.2015 увечері потерпілий ОСОБА_8 приїжджав разом з іншими особами до матері ОСОБА_9 ОСОБА_13 , при цьому в потерпілого були відсутні видимі тілесні ушкодження, оскільки суд враховує умови, за яких свідки нібито бачили ОСОБА_8 (темна пора доби на вулиці за декілька метрів) та відсутність у свідків належної медичної освіти.
Суд не враховує дані листа Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф від 28.08.2015 № 567, відповідно до якого 7.03.2015 до ОСОБА_8 в с. Дениші швидку допомогу не викликали, оскільки ці дані узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_19 та не спростовують показань потерпілого, свідків очевидців події та даних висновків судово-медичної експертизи.
Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що дані слідчих експериментів, проведених із потерпілим ОСОБА_20 , свідками ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , є недопустимими доказами, оскільки, на думку захисту, для участі в їх проведенні не запрошувався обвинувачений ОСОБА_9 , що суперечить його праву, закріпленому у ст. 42 КПК України, бути присутнім при проведенні процесуальних дій. Суд звертає увагу на те, що передбачене ст. 42 КПК України право обвинуваченого бути присутнім при проведенні процесуальних дій не є абсолютним та не зобов`язує слідчого запрошувати обвинуваченого для проведення кожної процесуальної дії, а стосується лише тих дій, присутність при яких обвинуваченого випливає з їх характеру.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що висновки судово-медичної експертизи № 483 та № 584 спростовують отримання ОСОБА_8 тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості саме 7.03.2015, оскільки 9.03.2015 при обстеженні потерпілого у нього не виявлено будь-яких кістково-травматичних змін. Також на думку захисту, експертом невірно визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , оскільки згідно даних медичної документації останній перебував на стаціонарному лікуванні лише 10 днів. Однак допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_24 показав, що проведене 9.03.2015 ОСОБА_8 рентгенологічне дослідження було низької якості та не дозволяло виявити тілесні ушкодження такого характеру, у зв`язку з чим 11.03.2015 було проведено додаткове рентгенологічне дослідження пазух носа, під час якого у ОСОБА_8 виявлено перелом нижньоочного краю справа (переривання його лінії в ділянці носового відростку верхньощелепної кістки). Дане тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за тривалістю розладу здоров`я, при цьому така тривалість визначається не тривалістю лікування, а саме тривалістю відновлення здоров`я до нормального стану, яке може тривати після виписки хворого. Виявлення тілесного ушкодження саме 11.03.2015 не виключає його спричинення й 7.03.2015.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, є умисним злочином проти здоров`я особи середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_9 не судимий, неодружений, зі слів утримує дитину 13-тирічного віку, офіційно не працює, однак займається суспільно-корисною працею, має постійне місце проживання.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_9 (який є непрацюючим), відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про неможливість призначення покарання у виді виправних робіт та призначає покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України. Разом з тим, приймаючи до уваги позиції потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, та позиції державного обвинувача, яка просила суд звільнити обвинуваченого від відбування покарання, суд, зважаючи на всі вищеперераховані обставини в їх сукупності приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від його відбування з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Приймаючи до уваги призначене покарання та поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 під час досудового слідства та судового розгляду, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року восьми місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1