Справа № 465/8459/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/208/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

справу за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

встановила:
цією ухвалою матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003169 26 жовтня 2015 року, які поступили в Франківський районний суд м. Львова з Львівської місцевої прокуратури №3 30 грудня 2015 року, повернуті прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував зокрема і тим, що ОСОБА_9 й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури №3, що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, обвинувальний акт складений, затверджений та вручено його копії 28 грудня 2015 року, а до суду матеріали передані тільки 30 грудня 2015 року, тобто через 2 дні після затвердження обвинувального акту, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду.

В апеляційній скарзі прокурор покликається на те, що вказаний висновок суду є неправильним, оскільки ч.1 ст. 291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Таким чином, слідчий відповідно до вищезазначеної норми, після складання обвинувального акта відносно ОСОБА_9 направив останній в прокуратуру для затвердження. З другої сторінки обвинувального акта видно, що він складений і підписаний слідчим та затверджений прокурором. Окрім цього, норми ст. 291 КПК України не містять вказівки про заборону зазначення в обвинувальному акті інформації про скерування слідчим обвинувального акта для затвердження прокурору.

Зазначає, що згідно ч.2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду. Відтак, виходячи із вказаної норми, твердження суду про те, що ОСОБА_9 перебуває в статусі підозрюваного не відповідає наведеній вище нормі КПК. В обвинувальному акті не зазначено процесуального статусу ОСОБА_9 , як підозрюваного, а лише зазначено, що така процесуальна дія, як повідомлення про підозру була вчинена, що в свою чергу дає право прокурору звернутися до суду з обвинувальним актом.

Крім цього, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України прокурором правильно сформульовано обвинувачення ОСОБА_9 про те, що останній вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15- ч.1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а тому підстав вважати, що ОСОБА_9 після висунення йому обвинувачення перебуває у статусі підозрюваного, немає як це зазначив суд.

Звертає увагу, що в ухвалі суду зазначено, що обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури №3, що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_6 , а остання відповідно до вимог ст. 36 КПК України, повинна б скерувати його до суду.

Однак вважає, що ОСОБА_10 є керівником Львівської місцевої прокуратури №3, що вказано у супровідному листі, яким скеровано обвинувальний акт з додатками. Відповідно до положень ст. 121 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 13 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 14 жовтня 2014 року зі змінами та доповненнями), керівник місцевої прокуратури представляє місцеву прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, державними органами, особами, установами та організаціями. Крім цього, згідно п.9.5.2. Інструкції з діловодства органів прокуратури України, документи підписуються повноважними особами органів прокуратури, як правило, на першому примірнику документа відповідно до їх компетенції, встановленої чинними нормативно-правовими актами. На підставі наведеного, супровідний лист про скерування обвинувального акта до суду адресується на ім`я голови місцевого суду та підписується керівником прокуратури.

Акцентує, що не є порушенням вимог ст. 291 КПК України і підставою для повернення обвинувального акту те, що такий поступив на розгляд суду 30 грудня 2015 року, в той час, коли був затверджений прокурором 28 грудня 2015 року.

Звертає увагу, що судом порушено вимоги п.1 ч.1 ст. 372 КПК України, зокрема у вступній частині ухвали не зазначено прізвище, ім`я і по батькові обвинуваченого, року, місця і дня його народження, місця народження і місця проживання, а також сторін кримінального провадження, і такі зазначені лише в мотивувальній частині рішення суду.

Просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, виступ захисника ОСОБА_8 про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній наявний обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 15-ч.1 ст. 185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003169 26 жовтня 2015 року, підписаний слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 та прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , і затверджений останнім, з відповідними додатками (а.с.2-8).

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги щодо форми і змісту обвинувального акта визначені у ст. 291 КПК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали обвинувального акта, не знаходить порушень, які б були підставою для повернення судом обвинувального акта прокурору та погоджується з доводами прокурора в апеляційній скарзі, що обвинувальний акт направлений до суду з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

На думку колегії суддів, безпідставними є твердження суду першої інстанції про те, що зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_9 й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, обвинуваченим, згідно ст. 42 КПК України є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України. Таким чином, станом на день складення та погодження обвинувального акта, ОСОБА_9 фактично перебував в статусі підозрюваного, а тому підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, натомість процесуальний статус останнього змінився з часу скерування обвинувального акту до суду.

Мотивація суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт скерований до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури №3, на думку колегії суддів, є теж безпідставна, оскільки обвинувальний акт підписаний слідчим та затверджений прокурором ОСОБА_6 , яка здійснювала нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а керівником Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 лише підписано супровідний лист, яким направлено матеріали обвинувального акта відносно ОСОБА_9 до суду.

Безпідставним, колегія суддів вважає і покликання суду першої інстанції на те, що обвинувальний акт поданий з порушенням вимог ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду, так як підозрюваний та його захисник отримали копію обвинувального акта 28 грудня 2015 року, а до суду він надійшов 30 грудня 2015 року, оскільки норми КПК України не містять вказівки на конкретно визначений строк, впродовж якого прокурор зобов`язаний скерувати обвинувальний акт до суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що згідно положень п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу підготовчого судового засідання Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2016 року, якою матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003169 26 жовтня 2015 року, повернуті прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд матеріалів обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003169 26 жовтня 2015 року, в Франківському районному суді м. Львова.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4