11-кп/775/320/2016(м)
264/3373/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000406 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 24.11.2011 року Першотравневим районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки, 13.04.2012 року за постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя скасовано іспитовий строк та направлено до місць позбавлення волі;

2) 16.10.2012 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

3) 13.02.2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 24.06.2014 року,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 04.04.2015 р. по 14.04.2016 р. включно;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, що має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,

ВСТАНОВИЛА :

За вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними і засуджені за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

10 лютого 2015 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та невстановленою в ході досудового слідства особою на ім`я ОСОБА_12 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, заздалегідь розподіливши обов`язки, згідно з якими ОСОБА_7 стояв на вулиці та спостерігав за обстановкою з метою попередити на випадок виникнення небезпеки, а ОСОБА_6 та невстановлена в ході досудового слідства особа на ім`я ОСОБА_12 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом розбиття віконного скла, проникли до буд. АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_13 , всього на загальну суму 174 081 гривень. Після цього з місця вчинення злочину втекли. В подальшому зазначене майно останні поділили та розпорядилися ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяли ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 174 081,00 гривень, яка в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є великим розміром.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що судом порушено право обвинуваченого при розгляді клопотання про його арешт. Зазначає, що судом не були допитані свідки, які дали суттєві свідчення для прийняття вірного рішення. Призначене покарання не відповідає дійсності та підлягає перекваліфікації за ст. 396 КК України. Також, вказує, що конфісковані особисті речи не мають відношення до справи та придбалися за особисті кошті заздалегідь. Просить вирок скасувати та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, встановити дату арешту обвинуваченого та скасувати рішення щодо конфіскації майна.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що судом порушено право обвинуваченого при розгляді клопотання про його арешт. Зазначає, що судом не були допитані свідки, які дали суттєві свідчення для прийняття вірного рішення. Призначене покарання не відповідає дійсності та підлягає перекваліфікації за ст. 396 КК України. Просить виправдати його.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги обвинувачених, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Доводи обвинувачених, викладені в їх апеляційних скаргах, відносно встановлення дати їх фактичного затримання перевірялись судом першої інстанції і внаслідок цієї перевірки фактично були частково задоволені. Так, суд прийшов до висновку, що є доведеним факт затримання обвинувачених до обрання відносно них запобіжного заходу ухвалою слідчого судді. Інших доказів на підтвердження наведених доводів в апеляційних скаргах обвинувачених не наведено, тому вони не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційних скарг стосовно того, що ОСОБА_7 не приймав участі у скоєнні крадіжки також перевірялись судом першої інстанції. Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ці свідчення є бажанням ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності та намаганням ОСОБА_6 допомогти ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності. З цим висновком погоджується колегія суддів.

Щодо доводів апеляційної скарги про повернення обвинуваченому ОСОБА_6 його речей, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки ці речі були видані органу досудового слідства ОСОБА_14 , який пояснив, що ці речі залишили йому на зберігання обвинувачені, оскільки серед вказаних речей знаходилось і майно, викрадене у потерпілої, орган досудового слідства обґрунтовано визнав всі ці речі речовими доказами, а суд відповідно до вимог КПК України вирішив долю речових доказів. Таким чином, порушень вимог закону в цій частині судом першої інстанції не допущено, тому доводи апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неврахування судом його повного визнання вини, щиросердного каяття та допомоги слідству спростовуються матеріалами провадження. Так, в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив що вину він визнає частково. Також обвинувачений не відшкодував і не намагався відшкодувати потерпілій спричинену шкоду, що також підтверджує відсутність щирого каяття з його боку. Такими чином, вказані доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Покарання, призначене обвинуваченим, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки визначено в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до положень загальної частини КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, конкретних обставин даного провадження, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, ролі кожного у скоєнні злочину. На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене покарання обвинуваченим є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження нових злочинів. Отже, підстави для зміни вироку в частині призначеного покарання в даному провадженні відсутні.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційні скарги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду Донецької області від 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: