АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1173/16 Справа № 191/2077/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року.
Цією ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, засудженому 20.09.2010 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.ст. 70,71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, було відмовлено в задоволенніклопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як не обґрунтовану і незаконну, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, при цьому зазначив, що він своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосована ст.81 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції засудженого та просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покараннязасудженого, є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а й тяжкість і характер вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийняв законне рішення, при цьому з матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання за тяжкі злочини.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні зазначеного клопотання засудженого обґрунтовано послався на те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, за період відбування покарання мав 9 стягнень та 4 заохочення, також згідно характеристики, наданої адміністрацією Синельниківської виправної колонії №94, засуджений характеризується посередньо, не працевлаштований, бажання працювати не висловлює, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом дотримується з метою отримання поблажливого ставлення, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участь у виховних заходах, які проводяться в установі не приймає, приймати участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу не бажає, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій не бере, вину у скоєному злочині визнає, розкаюється не щиро.

Тобто вбачається, що засуджений ОСОБА_7 майже весь строк відбування покарання був злісним порушником режиму, не маючи жодного заохочення і лише в останній рік стягнень не має, а заробив три заохочення. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 ще не став на шлях виправлення.

Крім цього з матеріалів провадження вбачається, що рішенням комісії установи 01.04.2014 року засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосування ст.82 КК України, в зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення та 15.10.2015 року відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляції засудженого не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та задоволення апеляції, оскільки, згідно даних наданих адміністрацією Синельниківської виправної колонії №94 де відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , останній своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці не довів свого виправлення.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року, якоюзасудженому ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенніклопотання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який відбуває покарання в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4