У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначеного судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінально процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Разом з тим, вказані вимоги кримінального процесуального закону засудженим не дотримані.

Так, засуджений у касаційній скарзі зазначає, що оскаржуваний ним вирок був предметом перегляду судом апеляційної інстанції і ухвалою апеляційного суду вирок суду залишений без зміни. Однак, засуджений у касаційній скарзі не порушує питання про перегляд зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції і не наводить доводи щодо її незаконності, що не узгоджується з положеннями ст. ст. 436, 438 КПК.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте, посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, засуджений фактично наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів, що, відповідно до вимог ст. ст. 438, 433 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Поряд з цим, доводів, з огляду на положення ст. 412 КПК, у чому саме полягають істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, які перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, засуджений у касаційній скарзі не наводить.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.
У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3