Справа № 438/69/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/204/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 03 листопада 2015 року про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_6

та захисника ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 03 листопада 2015 рокувідмовлено в застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Згідно ухвали ОСОБА_7 у ніч з 30 травня на 31 травня 2004 року у період з 01 години 30 хвилин до 01 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в громадському місці - поблизу житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, вступивши з ними в злочинний зговір, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку і спокою на ґрунті явної неповаги до суспільства та нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі через відкрито виражене та очевидне зневажливе ставлення до громадського порядку та ігнорування існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моралі, добропристойності, умисно вчинив хуліганські дії із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілим, внаслідок розпочатої бійки з раніше незнайомими йому ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

У той же час ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 наносили множинні удари кулаками рук, ногами у взутті та камінням у різні частини тіла ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , спричинивши ОСОБА_16 згідно висновку судово-медичної експертизи № 693 від 02.08.2004 забійні рани в тім`яно-потиличній ділянці голови справа, в обох тім`яних ділянках, садна на слизових оболонках верхньої губи, підшкірні гематоми чола і ділянки лівого вуха та середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді семи колото-різаних поранень в ділянці великого вертлюга правої стегнової кістки, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній та середній третинах, що супроводжувалось розвитком шокового стану середньої важкості і призвело до розвитку після травматичного неврита сідничного нерва справа від рівня верхньої третини стегна із порушенням функції стопи, що в свою чергу викликало тривалий, понад три тижні розлад здоров`я у ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 спричинили згідно висновку судово-медичної експертизи № 695 від 30.06.2004 легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров`я, у вигляді семи колото-різаних ран обох стегон та сідниць, на передній поверхні грудної клітки зліва, підшкірного крововиливу в ділянці правого стегна, після чого покинули місце події.

На дану ухвалу, прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 03.11.2015 якою відмовлено у застосуванні до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, провести судове слідство.

В обґрунтування вказує на те, що суд, при відмовленні в задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 за недоведеністю вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.296 КК України достатньою мірою не врахував обставини справи, докази сторони обвинувачення та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння.

Відповідно до ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Крім того зазначає, що не усім доказам, що були зібрані на досудовому розслідуванні, так і подані у ході судового розгляду надано відповідний аналіз та належну правову оцінку. Так, суд не взяв до уваги та визнав неналежними показання потерпілої ОСОБА_19 та законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_10 , оскільки вони не містять даних на підтвердження вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння. В той же час, судом жодним чином не проаналізовано та упущено показання потерпілого ОСОБА_20 . Таким чином, суд не навів вмотивованого висновку про те, чому він узяв до уваги одні докази та відкинув інші. Також звертає увагу на те, що жодні докази, які здобуті під час досудового слідства та досліджені у судовому засіданні не ґрунтувались на припущеннях, а були зібрані у встановленому законом порядку, тобто були належними та допустимими. Разом з цим, ухвала суду у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінального процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст.513 КПК України, повинна містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки і мотиви прийнятого ним рішення по суті, що також передбачено п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та лікування».
Невизнання судом допустимими зазначених вище доказів, може свідчити також про упередженість суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання поданої ним апеляційної скарги, законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Однак колегією суддів під час розгляду справи встановлено істотні порушення котрі були допущені судом при постановленні оскаржуваної ухвали.
Ухвала суду у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінального процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст.513 КПК України, повинна містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки і мотиви прийнятого ним рішення по суті, що також передбачено п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та лікування».
Згідно з вимогами п.п.1,2 ч.1 ст.513 КПК України, під час постановлення судом ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру він зобов`язаний з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинено суспільно небезпечне діяння (кримінальне правопорушення) особою.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Водночас, згідно з ч.3 ст.513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що саме ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння (кримінальне правопорушення) суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

З системного аналізу наведених вище норм КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд у кожному випадку зобов`язаний встановити факт вчинення суспільно небезпечного діяння (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), вчинення його тією особою щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідити надані сторонами та наявні у справі докази із надання їм юридичної оцінки відповідно до ст.ст.94, 84-89 КПК України.
Окрім цього, як вбачається з п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та лікування», суди повинні мати на увазі, що застосування у справах вказаної категорії скороченої процедури дослідження доказів не передбачено.
З журналу судового засідання від 12.05.2015 року вбачається, що суд ухвалив, заслухавши думку учасників про дослідження доказів тільки в межах заявленого прокурором клопотання, тому колегія суддів приходить до висновку, що такий порядок дослідження доказів по справі, який був обраний судом, а саме дослідження не всіх доказів, котрі були надані суду стороною обвинувачення 03.03.2015 року, зокрема всі матеріали кримінального провадження у трьох томах за клопотанням прокурора відповідно до ст. 317 КПК України, свідчить про неможливість ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, що є істотним порушенням вимог КПК України, передбачених ч.1 ст.412 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також з ухвали суду від 03.11.2015 року вбачається , що не усім доказам, що були зібрані під час досудового слідства так і поданим у ході судового слідства надано відповідний аналіз та належну правову оцінку, зокрема суд, прийшовши до висновку про недоцільність дослідження інших письмових доказів наявних у матеріалах досудового розслідування, а тільки в межах заявленого клопотання прокурором все ж таки визнав неналежними показання потерпілої ОСОБА_19 та законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_10 , одночасно не беручи до уваги покази свідків, потерпілого ОСОБА_20 , що в свою чергу могло істотно вплинути на його висновки.
Згідно ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, у тому числі, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, що перешкоджає ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення, а тому апеляційний суд не вправі ухвалити нову ухвалу, а повинен скасувати оскаржуване рішення у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження слід усунути виявлені порушення кримінального процесуального закону, викладені в мотивувальній частині ухвали, та належним чином вмотивувати ухвалу на підставі досліджених безпосередньо судом доказів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 03 листопада 2015 року про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд в Бориславському міському суді Львівської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4