Справа №490/9832/15-к 25.02.2016 25.02.2016 25.02.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4 .
Учасник судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Скасувати зазначену ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт грошових коштів на банківському рахунку підприємства.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
провадження № 11-сс/784/82/16 слідчий суддя ОСОБА_7
категорія: оскарження арешту доповідач апеляційного суду
грошових коштів ОСОБА_1 .
Узагальнені доводи апелянта.
Зазначає, що слідчим суддею ухвала постановлена з істотним порушенням вимог ст.ст. 170,173 КПК України. Висновки суду не відповідають обставинам кримінального провадження. Відносно ТОВ «Грета-ЮГ» не здійснюється кримінальне провадження в порядку ст. 96-3 КК України як щодо юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру.
Зазначає, що слідчий суддя не навів жодного належного та допустимого доказу, який би прямо чи непрямо підтверджував існування умислу на ухилення від сплати податків з боку посадових осіб ТОВ «Грета-ЮГ», що суперечить ст. 62 Конституції України стосовно того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, та на припущеннях. Дослідження ГУ ДФС в Миколаївській області від 20.11.2015 р., яким нібито встановлено ухилення від сплати податку на прибуток посадовими особами цього підприємства, повинно оцінюватися критично через те, що спеціаліста не попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Посилання слідчого ОСОБА_8 на те, що ТОВ «Грета-ЮГ» ухилялося від сплати податку на прибуток у зв`язку з тим, що база податків була сформована з комісійної винагороди, а не з доходу від реалізованої продукції, спростовується положеннями ст. 136 Податкового кодексу України, які діяли на час вчинення господарських операцій. Такою ж є правова позиція, яка викладена у відповідній ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.06.2015 р.
Зазначає, що в ухвалі слідчого судді не зазначено підстав, за яких необхідно накласти арешт: чи виникнуть труднощі у виконанні вироку щодо забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову у разі незастосування цього заходу; чи буде перешкоджати встановленню істини приховування чи відчуження такого майна.
Вказує, що діючим законодавством не передбачено арешт майна осіб, які не є підозрюваними або осіб, які в силу закону не несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. З цього приводу посилається на узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 р.
Також вказує на недотримання слідчим суддею вимог ст. 173 ч.4 КПК України через те, що підприємство позбавлено можливості здійснювати свою діяльність у звичайному режимі, що приведе до банкрутства внаслідок неможливості виконання своїх обов`язків за ухваленими господарськими договорами.
Вважає помилковим висновок суду про необхідність накладення арешту на грошові кошти підприємства в безготівковому вигляді та що вони є предметом кримінального правопорушення.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Рішення про задоволення клопотання слідчого обґрунтовано слідчим суддею тим, що з матеріалів кримінального провадження слідує, що на території Миколаївської області створено ряд підприємств, які використовуються для перерахування грошових коштів за нібито поставлену продукцію сільськогосподарського виробництва за відсутності реального здійснення таких поставок з метою незаконного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору економіки: Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (), ТОВ «Кернел-Трейд» (), ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» (), ТОВ «Діонісій VN» (), ТОВ «АДМ Україна» (), ТОВ «Нью Ворлд Грейн Юкрейн» (), Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями «Сантрейд» (), ТОВ «Грiнтур-Екс» (), Підприємство з іноземними інвестиціями «Сєрна» (), ТОВ «Асті Україна» (), ТОВ «Iст Грейнс» (), ТОВ «ВТД «Тропік Ойл» (), ТОВ «Гермес-Трейдінг» () та ПАТ «Рамбурс» ().
Так, за рахунок підприємств транзитерів, а саме: ПП «Аладея» (), ПП «Фортуна Світ» (код 38525188), ТОВ «Грета-Юг» (код 34993157) було здійснено документальне оформлення фінансово-господарських операцій з зазначеними вище підприємствами реального сектору економіки, в результаті чого перераховані у безготівковій формі грошові кошти на рахунки ПП «Аладея» (), ПП «Фортуна Світ» (), ТОВ «Грета-Юг» () були зняті готівкою фізичними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_9 для передачі їх у готівковій формі. В результаті таких дій було вчинено легалізацію грошових коштів у загальній сумі понад 11 млн. грн.
За матеріалами кримінального провадження також встановлено, що службовими особами ТОВ «Грета-ЮГ» (), отримано кошти від групи підприємств у вигляді оплати за сільськогосподарську продукцію, які в подальшому частково були перераховані на користь ОСОБА_5 як фінансова допомога.
З інших матеріалів кримінального провадження вбачається, що ТОВ «Грета-Юг» () відкрило рахунки в Миколаївському РУ ПАТ КБ «Приватбанк», м. Миколаїв (МФО 326610): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , для проведення розрахунків у валюті українська гривня.
Наведені обставини дають достатні підстави вважати, що було вчинено злочин, передбачений ст. 212 ч.1 КК України, а грошові кошти, які знаходяться на вказаному банківському рахунку, мають ознаки майна, про які йдеться у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора ОСОБА_6 на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального, судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення) слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 КПК України та ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, може бути арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій заінтересованій особі, оскільки інакше не буде досягнута мета застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Не має правового характеру узагальнення судової практики з питань застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 р. суду касаційної інстанції, на яке посилається апелянт, зазначаючи про відсутність у слідчого судді підстав для арешту майна осіб, які не є підозрюваними. Є помилковим визначення апелянтом положень, висловлених в даному узагальненні, як правових позицій.

Не здійснення відносно ТОВ «ГРЕТА ЮГ» кримінального провадження на підставі ст. 96-3 КК України як стосовно юридичної особи, до якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, також не перешкоджає застосуванню арешту майна за умови відповідності майна критеріям, визначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, тобто, з іншої правової підстави.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею вивчалися матеріали кримінального провадження № 0000069 від 28.09.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 212 ч.1 КК України, за фактом ухилення службовими особами ПП «ФОРТУНА СВІТ» та ТОВ «ГРЕТА ЮГ» від сплати податків у значних розмірах та іншого кримінального провадження. Цим іншим кримінальним провадженням є кримінальне провадження № 0000007 від 10.01.2014 р. за ознаками злочину, передбаченого ст. 209 ч.3 КК України (легалізація доходів, одержаних злочинним шляхом, з переведенням їх у готівку). Відповідною постановою від 29.10.2015 р. вказані кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за № 0000007. З вказаної постанови вбачається, що є достатні підстави вважати про вчинення зазначених злочинів однією особою (особами).

В оскаржуваній ухвалі визначено критерії, яким відповідають грошові кошти, що розміщені на банківських рахунках підприємства за п.4 ч.2 ст. 167 КПК України, тобто, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них. Тому посилання апелянта в цій частині є безпідставними.
Не є предметом розгляду в даному провадженні питання, які повязані з доведеністю умислу посадових осіб ТОВ «ГРЕТА ЮГ» на ухилення від сплати податків, з перевіркою правильності формування бази податків у відповідності до Податкового кодексу України, що вирішується за результатами дослідження доказів, перевірки їх процесуальних джерел, та оцінки доказів за правилами ст. 94 КПК України при розгляді кримінального провадження по суті.

Пояснення слідчого в судовому засіданні при розгляді клопотання про скасування арешту грошових коштів, які оспорюються апелянтом, слідчим надані як стороною кримінального провадження стосовно предмету судового розгляду. До визначених законом процесуальних джерел доказів пояснення слідчого не належать.

Не ґрунтується на законі посилання апелянта на необхідність попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок спеціаліста фіскального органу, яким проведено дослідження від 20.11.2015 р. з питань сплати податку на прибуток посадовими особами підприємства. Статтею 384 КК України передбачено кримінальну відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок. Кримінальна відповідальність спеціаліста за проведене ним дослідження не передбачена.

Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. При постановленні слідчим суддею оскаржуваної ухвали зазначені вимоги закону дотримані.

Матеріали кримінального провадження містять певні відомості про організацію службовими особами ПП «ФОРТУНА СВІТ» та ТОВ «ГРЕТА ЮГ» схеми ухилення під сплати податків та конвертації безготівкових грошових коштів у готівку, тобто, що було вчинено злочин, передбачений ст. 212 ч.1 КК України.

Оскільки є достатні підстави вважати, що грошові кошти, які знаходяться на зазначених рахунках підприємства, можуть бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, слідчим суддею обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав, накладено арешт на грошові кошти, що запобігає їх зникненню, а також необхідно для належного встановлення їх походження.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб (п. 4 ч. 2 ст. 173 КПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення). Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Однак, у даному кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, що грошові кошти підприємства, на які накладено арешт, з правомірною підприємницькою діяльністю не повязані.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2015 року про накладення арешту на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках ТОВ «Грета-Юг» () - № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкрито в Миколаївському РУ ПАТ КБ «Приватбанк», м. Миколаїв (МФО 326610) - залишити без зміни.

Апеляційну скаргу ТОВ «ГРЕТА ЮГ» в особі його директора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: