Єдиний унікальний № 495/1515/16-к
Провадження № 1-кп/500/250/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
24 травня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ЯОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Молодежна Аркаликського району Тургайської області Республіки Казахстан, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, колишнього інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 2 категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 , прапорщика, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), 18 листопада 2015 року о 09:00 годинні не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, до 30 листопада 2015 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», провівши час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину та пояснив, що в обвинувальному акті усе вірно зазначено, він проходив військову службу у ППС Вилкове НОМЕР_2 прикордонного загону на посаді інспектора службової собаки. 18 листопада 2015 року він не з`явився на службу, у зв`язку з тим, що перебував вдома із сім`єю у с. Табаки Болградського району, оскільки його маленька донька, 2013 р.н., захворіла та він мав допомогти своїй вагітній з другою дитиною дружині. З`явився він на службу, коли труднощі зникли, а саме 30 листопада 2015 року. У вчиненому щиро розкаюється, просив затвердити укладено між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

24 лютого 2016 року на стадії досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду. 24 травня 2016 року між сторонами угоди у присутності захисника ОСОБА_4 вказана угода уточнена та викладена в новій редакції.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затверджені угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

За умовами вказаної угоди від 24.02.2016 р. та уточнень до неї від 24.05.2016 р. прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, щиро покаятися, активно сприяти розкриттю злочину, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені йому п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялася в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки не з`явився вчасно на службу без поважних причин у зв`язку з хворобою його малолітньої дитини, суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати ці обставини виключними та погоджується з умовами угоди про призначення ОСОБА_5 основного покарання із застосуванням положень ч. 1 ст.69 КК України, тобто іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого, і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2016 року з уточненнями від 24 травня 2016 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_6