Справа № 556/1396/16-к
Провадження № 1-кс/565/192/16
У Х В А Л А
10 листопада 2016 року м.Вараш
Колегія суддів Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі:
- головуючого - судді ОСОБА_1 ,
- судді ОСОБА_2 ,
- судді ОСОБА_3 ,
- секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
- прокурора - ОСОБА_5 ,
- представника потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
- обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ,
- захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_14 ,
- захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_15
- захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_16 ,
- захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_17 ,
- захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_18 ,
- перекладачів - ОСОБА_19 і ОСОБА_20 ,
В С Т А Н О В И Л А:
В даному кримінальному проваджені ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбою), скоєного за попередньою змовою групою осіб та поєднаного із проникненням у житло.
Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року, строк дії якої закінчується о 11 годині 00 хвилин 13 листопада 2016 року, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_12 на 60 (шістдесят) днів.
В судовому засіданні прокурор, який включений у групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у даному кримінальному провадженні, та бере участь у його розгляді в суді, (далі по тексту прокурор) ОСОБА_5 повністю підтримав зазначене клопотання прокурора ОСОБА_22 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 на 60 (шістдесят) днів з мотивів наведених у клопотанні. Згідно з доводами прокурора в даному випадку доказами справи (показаннями потерпілих, показаннями свідків, письмовими і речовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження) підтверджується обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Ці ризики, на думку прокурора ОСОБА_5 , не зменшилися на даний час та посилились поведінкою обвинуваченого ОСОБА_12 в суді, в тому числі 13 вересня 2016 року і 21 вересня 2016 року (пошкодження металевого загородження, яке відокремлює обвинувачених від складу суду і присутніх громадян, відмова від виходу із спецавтомобіля та конвоювання до залу судового засідання, порушення порядку у судовому засіданні та неповага до суду), яка свідчить про суспільну небезпечність вказаної особи.
Потерпілі: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не з`явилися у судове засідання, 24 жовтня 2016 року подали в суд письмові заяви про продовження розгляду даного кримінального провадження без їх участі до стадії дослідження доказів. У судових засіданнях 21 липня 2016 року і 14 вересня 2016 року під час розгляду попередніх клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою потерпілі підтвердили обставини про погрози з боку нападників (обвинувачених) фізичною розправою, в тому числі щодо їх малолітнього сина, в разі звернення до правоохоронних органів, які, на їх думку, є реальними.
Представник потерпілого ОСОБА_6 і потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 зазначив, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 є обгрунтованим. При цьому представник потерпілих підтвердив наявність ризику незаконного впливу обвинувачених на потерпілих, покликаючись на показання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з цього приводу, що були надані суду. В обґрунтування реального існування цього ризику адвокат ОСОБА_8 також вказав про погрози фізичною розправою потерпілим з боку присутньої в залі Кузнецовського міського суду Рівненської області у судовому засіданні 13 вересня 2016 року ОСОБА_23 , яка при цьому, на його думку, діяла від імені обвинувачених, з приводу чого до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину та здійснюється досудове розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_12 і його захисник адвокат ОСОБА_17 вважають необґрунтованим і безпідставним клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.176-178, 184, 199 КПК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_12 і його захисник покликалися на необґрунтованість підозри та обвинувачення у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, відсутність ризиків, наведених у клопотанні прокурора, ненадання стороною обвинувачення суду доказів, які б підтверджували існування вказаних ризиків, нез`ясування і неврахування прокурором наявності в обвинуваченого роботи та родини (батьків - пенсіонерів, які перебувають на його утриманні) та відсутності попередньої судимості згідно з ст.89 КК України. Згідно з доводами обвинуваченого ОСОБА_12 при пошкодженні металевого загородження, яке відокремлює обвинувачених від складу суду і присутніх громадян, 13 вересня 2016 року він не мав наміру втечі та переховування від суду. Факт відмови від виходу із спеціального автомобіля та конвоювання до залу судового засідання 21 вересня 2016 року обвинувачений ОСОБА_12 пояснив своїм небажанням перебувати у металевій клітці та зазначив, що при цьому не мав наміру перешкоджати розгляду кримінального провадження. За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_12 і адвокат ОСОБА_17 просили суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_12 інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Обвинувачені: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 заперечили проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою, як відносно себе, так і відносно інших обвинувачених. На думку обвинувачених, вказані клопотання прокурора необґрунтовані та безпідставні, тому задоволенню не підлягають.
Захисники обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 адвокати ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_18 заперечили проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , зазначивши про його необґрунтованість.
У відповідності до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Заслухавши думки учасників процесу, за наявними доказами, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 та наявність підстав для його задоволення.
Колегія суддів вважає, що надані суду матеріали та висновок органу досудового розслідування свідчать про обґрунтованість підозри щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. При цьому суд врахував, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, а також те, що саме через поведінку обвинувачених (порушення порядку в судових засіданнях, перешкоджання здійснення судового розгляду справи та зловживання правами) на даний час судом не досліджено жодного доказу.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 проживає на території іншої області, віддаленій від місця знаходження Кузнецовського міського суду Рівненської області, на розгляд якого надійшло дане кримінальне провадження, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений проти здоров`я особи, що негативно його характеризує, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України.
На наявність ризику переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином вказує подальша поведінка обвинуваченого ОСОБА_12 під час судового розгляду кримінального провадження, яка спрямована на створення обставин неможливості проведення судових засідань та свідчить про затягування ним судового провадження і відтермінування розгляду справи по суті (повторне порушення порядку у залі судового засідання 13 вересня 2016 року та пошкодження металевого загородження, яке відокремлює обвинувачених від складу суду і присутніх громадян, необгрунтована відмова від виходу із спецавтомобіля та конвоювання до залу судового засідання 14 вересня 2016 року і 21 вересня 2016 року).
Існування ризику здійснення незаконного впливу на потерпілих, які на даній стадії ще не надавали суду показань щодо обставин події злочину та суті обвинувачення, підтверджується наданими у судових засіданнях 21 липня 2016 року і 14 вересня 2016 року поясненнями потерпілих щодо погроз фізичною розправою.
На наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_12 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, вказує, як поведінка обвинуваченого у залі судового засідання (пошкодження металевого загородження, яке відокремлює обвинувачених від складу суду і присутніх громадян), так і вчинення ним раніше злочину проти здоров`я особи.
Згідно з п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії»).
Продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 в даному випадку також виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, який, є першим завданням кримінального провадження згідно з ст.2 КПК України та, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Виходячи із вищезазначених обставин, доведених у ході розгляду клопотання прокурора ОСОБА_22 , і зазначених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що єдиним дієвим запобіжним заходом для обвинуваченого ОСОБА_12 в даному випадку є тримання під вартою, строк якого необхідно продовжити до 60 (шістдесяти) днів. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого і буде недостатнім для запобігання його спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Отже, підстави для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні. При цьому колегією суддів також враховано тяжкість злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , зокрема те, що це особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Таким чином, аргументи «за» і «проти» звільнення ОСОБА_12 з-під варти, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, наведені на підставі фактичних даних та не оцінювались судом абстрактно. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, оцінений не лише на підставі ступеня тяжкості можливого покарання, а й з врахуванням вищевказаних конкретних фактів, які підтверджують існування такої небезпеки.
При прийнятті даного судового рішення колегія суддів також прийняла до уваги, що завершити судовий розгляд даного кримінального провадження по суті до закінчення дії ухвали суду від 14 вересня 2016 року, тобто до 11 години 00 хвилин 13 листопада 2016 року, є об`єктивно неможливим у зв`язку із значним обсягом доказів, які підлягають дослідженню, віддаленістю місця судового розгляду від місця проживання потерпілих, свідків і місцязнаходження захисників обвинувачених, а також зумовлено неявками у судові засідання учасників кримінального провадження та поведінкою обвинувачених у судових засіданнях.
Наявні у справі матеріали, які характеризують обвинуваченого за місцем його проживання та нинішнім місцем його утримання в Рівненському слідчому ізоляторі, в тому числі щодо стану здоров`я, не спростовують вищезазначених висновків суду щодо наявності обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились та виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків та наявності обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.
Враховуючи наведені обставини, в даному випадку колегія суддів визнала клопотання прокурора ОСОБА_22 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 на 60 (шістдесят) днів обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 392, 395 КПК України, колегія суддів, -
Клопотання прокурора, який бере участь у розгляді кримінального провадження в суді, ОСОБА_22 від 03 листопада 2016 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 на 60 (шістдесят) днів.
Дана ухвала суду про продовження строку тримання під вартою закінчує свою дію о 13 годині 00 хвилин 09 січня 2017 року.
Виконання ухвали суду покласти на Головне управління Національної поліції України в Рівненській області (Кузнецовський відділ поліції та ізолятор тимчасового тримання №2) і Рівненський слідчий ізолятор.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3