У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
пр. № 1-кс/759/2032/16

ун. № 759/8699/16-к

22 червня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката (захисника) ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0011319 внесеного до ЄРДР 14.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишевичі, Радомишльського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

22.06.2016 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, №0011319 внесеного до ЄРДР 14.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 13.11.2015, в період часу з 02 години 15 хвилин до 05 години 15 хвилин, за попередньою змовою з невстановленою особою, з проникненням в житло в кв. АДРЕСА_3 , таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , завдавши останньому майнову шкоду на загальну суму 65820 грн.

Так, ОСОБА_5 , не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також припускаючи, що в кв. АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_7 , наявна схованка з цінними речами, разом з невстановленою особою вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належало ОСОБА_7 з метою обернення його на свою користь і особистого збагачення, вступивши між собою в попередню злочинну змову.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа, заздалегідь пересвідчившись у відсутності ОСОБА_7 за місцем проживання, в кв. АДРЕСА_3 , 13.11.2015, у нічний час, приблизно з 02 години 15 хвилин, прибули до буд. АДРЕСА_4 . Оскільки кв. АДРЕСА_5 розташована на 3 поверсі, то ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа, пересвідчившись у відсутності перехожих, піднялись на дах прибудови відділення банку, розташованого на першому поверсі вказаного будинку, після чого, діючи згідно раніше досягнутої домовленості, ОСОБА_5 , перебуваючи на даху вказаної прибудови, почав спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередити про появу сторонніх осіб, а невстановлена слідством особа, шляхом пошкодження скла, проникла на балкон квартири АДРЕСА_3 , а звідти, розбивши скло в балконних дверях в середину помешкання, звідки таємно викрала чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , передавши їх через балкон ОСОБА_5 , який продовжував знаходитись зовні на даху прибудови, а саме:

- шліфувальну машину «Мastermax MBS-1800», вартістю 3500 грн.;

- перфоратор «Craft СВН-700», вартістю 2000 грн.;

- електропилку - «болгарка», вартістю 1500 грн.;

- електрорубанок, вартістю 3000 грн.;

- шуруповерт «Мastermax», вартістю 1800 грн;

- гравірувальну машинку вітчизняного виробництва, вартістю 3000 грн, ;

- вудку-спінінг, вартістю 3000 грн.;

- 5 катушок для спінінгів, одна з яких вартістю 600 грн., решта 4 - по 400 грн. кожна, на загальну суму 2200 грн.;

- металевий ящик-сейф, розміром приблизно 40х20х20 см, вартістю 1000 грн.;

- 3 настінних світильники та 3 комплекти внутрішнього устаткування до них, на загальну суму 2800 грн.;

- 5 срібних кавових ложок, вартістю по 1500 грн. кожна, на загальну суму 7500 грн.;

- кухонний ніж «Бергхоф», вартістю 600 грн.;

- набір столових приборів, вартістю 10000 грн.;

- срібний підстаканник з кришталевим підстаканником та срібною ложечкою, вартістю 6000 грн.;

- офісний набір письмового приладдя з червоного дерева, вартістю 300 грн.;

- спортивний арбалет, вартістю 3000 грн.;

- сувенірний кортик з настінною дошкою, вартістю 500 грн.;

- 7 мисливських ножі, вартістю по 1500 грн. кожен, на загальну суму 10500 грн.;

- сувенір у вигляді сокири-томагавку, вартістю 500 грн.;

- 2 театральних біноклі в корпусах слонової кості в шкіряних футлярах, вартістю по 300 грн., на загальну суму 600 грн.;

- бінокль з 20-кратним збільшенням, вартістю 1020 грн.;

- 3 фотоапарати («Зеніт ТТЛ», «Зеніт-Е» та «Чайка 72к») в футлярах, вартістю по 500 грн., на загальну суму 1500 грн.,а всього майна на загальну суму 65820 грн.,

А також речі, які не становлять майнової цінності, однак мають особисту пам`ятну цінність:

- державні нагороди СРСР: 2 ордени «Червоної Зірки», 1 орден Вітчизняної війни 1 ступеню; медаль «За Відвагу», медаль «За перемогу над Німеччиною у ВОВ 1941-1945 р.р.», медаль «20 років Перемоги у війні 1941-1945 р.р.», 3 медалі «25 років Перемоги у війні 1941-1945 р.р.», медаль «20 років Перемоги у війні 1941-1945 р.р.», медаль «70 років Збройних сил СРСР», медаль «В пам`ять 1500 річчя Києва», медаль «Ветеран Праці СРСР», орденську колодку га 9 нагород;

- державна нагорода України «Ветеран війни. Учасник Бойових дій»;

- медаль «Ізраїльского союзу інвалідів та ветеранів війни з нацизмом» до 50-річчя перемоги над Німеччиною;

- нагородна чемпіонська стрічка «Чемпіон Воронізької області 1953 року» червоного кольору, з чемпіонськими значками за досягнення у стендовій стрільбі;

- колекцію ювілейних монет СРСР за період 1961-1991, розміщену в шкіряному альбомі;

- 2 альбоми з колекціями поштових марок;

- паперові банкноти дореволюційного та довоєнного періоду;

- коробку з монетами різних країн,

Після цього, ОСОБА_5 невстановлена слідством особа, діючи спільно, в період часу з 02 години 15 хвилин до 05 години 15 хвилин, 13.11.2015 спустили вказане чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , з даху прибудови банку на прибудинкову територію буд. АДРЕСА_4 , після чого з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд та цим завдавши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду, на загальну суму 65820 грн.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами зокрема:

- показами потерпілого ОСОБА_7 ;

- показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду місця події, згідно якого в приміщенні кв. АДРЕСА_6 , оглянуто та вилучено належні ОСОБА_7 речі, а саме: монети, нагороди, набори марок, викрадені ОСОБА_5 з помешкання останнього;

- протоколом огляду та аналізу інформації 12.02.2016, згідно якого оглянуто CD-R диск та наявний на ньому документ, вилучений 11.01.2016 у оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Соломянська, 11-А, згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів відповідно на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_11 від 24.12.2015 пр. № 1-кс/759/5283/15 ун. № 759/19693/15-к, за якою суддею надано тимчасовий доступ інформації щодо абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 в момент вчинення даного злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в житло, таємного викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_12 , тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

02.03.2016 року о 11:00 годині ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Однак у подальшому підозрюваний ОСОБА_5 ухилився від явки до слідчого відділу, вжитими заходами встановити його місцезнаходження не надалось можливим.

17.03.2016 підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

21.06.2016 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, ніде не працює та не має постійних джерел доходів, переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, на даний час не має визначеного місця проживання, не має стійких соціальних зв`язків, тому і далі може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжувати вчиняти інші злочини, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий та прокурор просили клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор, підтримали дане клопотання із зазначених у ньому підстав.

У судовому засідання 22.06.2016 року, підозрюваний заперечував проти обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_6 , у судовому засіданні 22.06.2016 року, заперечував щодо обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими слідчий та прокурор обґрунтовували доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення клопотання, щодо тримання під вартою підозрюваного та вважає за необхідне застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_7 ;

- показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду місця події, згідно якого в приміщенні кв. АДРЕСА_6 , оглянуто та вилучено належні ОСОБА_7 речі, а саме: монети, нагороди, набори марок, викрадені ОСОБА_5 з помешкання останнього;

- протоколом огляду та аналізу інформації 12.02.2016, згідно якого оглянуто CD-R диск та наявний на ньому документ, вилучений 11.01.2016 у оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Соломянська, 11-А, згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів відповідно на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_11 від 24.12.2015 пр. № 1-кс/759/5283/15 ун. № 759/19693/15-к, за якою суддею надано тимчасовий доступ інформації щодо абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 в момент вчинення даного злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

02.03.2016 року о 11:00 годині ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

17.03.2016 підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

17.03.2016 року слідчим, винесено постанову про зупинення кримінального провадження.

21.06.2016 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено.

21.06.2016 року слідчим, винесено постанову про відновлення кримінального провадження.

22.06.2016 року о 09:20 годині, підозрюваний ОСОБА_5 , отримав копію клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали.

Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 2 3, 4 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтверджені належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Згідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, в клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, в порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.

Слідчим суддею встановлено, що 02.03.2016 року підозрюваного повідомлено про підозру, 17.03.2016 року було зупинено кримінальне провадження, 21.06.2016 року відновлено кримінальне провадження. Таким чином встановлено, що досудове розслідування, в даному кримінальному провадження, тривало з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину 15 днів.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах досудового розслідування на строк 45 днів.

Керуючись вимогами статей 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 219, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0011319 внесеного до ЄРДР 14.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його не відлучатись з місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , в перiод доби з 20 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі зобов`язання: 1) прибувати до слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №8 визначеного по даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді діє 45 діб до 06.08.2016 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_13

Копію цієї ухвали мені вручено 22.06.2016 року

о __ год. __ хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

підозрюваний ОСОБА_5 ______________