УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/3798/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 190 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №296/3798/14-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2015 року, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-01.11.2013 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч.1 КК України на 2 місяці арешту;
-21.01.2014 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 383 ч.1, 384 ч.1, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки, -
засуджено за ст. 190 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 21.01.2014 року і визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі.
Час відбування обвинуваченим ОСОБА_8 покарання вирішено рахувати з 28.05.2015 року.
Згідно вироку суду, у невстановлений день та час літа 2013 року ОСОБА_9 , зловживаючи довірою ОСОБА_10 , маючи намір привласнити його кошти, домовився із останнім про продаж йому мопеда марки «VІPER ТХМ 150А», д.н.з. НОМЕР_1 , за 1500 грн. При цьому сторони домовились, що ОСОБА_11 буде виплачувати кошти за мопед частинами і лише після повного розрахунку транспортний засіб перейде у власність ОСОБА_10 .
Користуючись тим, що ОСОБА_11 не мав доступу до приміщення гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Папірник», що за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська 18, в якому зберігався вищевказаний транспортний засіб, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом зловживання довірою, у невстановлений день та час літа 2013 року, після сплати ОСОБА_12 завдатку, демонтував з мопеда марки «VIPER ТХМ 150А», д.н.з. НОМЕР_3 , заднє колесо та продав його невстановленій слідством особі за 150 грн.
Знаючи про те, що транспортний засіб розукомплектований, тобто його вартість значно знижена, ОСОБА_13 , маючи намір незаконно, повторно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , зловживаючи його довірою, продовжував отримувати від нього чергові платежі восени 2013 року та взимку 2014 року.
У невстановлений день та час лютого 2014 року, після того як ОСОБА_11 , сплативши останній платіж та маючи намір забрати належний йому мопед, прийшов до приміщення гаражу № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Папірник», в якому зберігався транспортний засіб, де при свідках виявив, що мопед розукомплектований, а саме: відсутнє заднє колесо в зборі.
Таким чином ОСОБА_13 повторно заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою, тим самим спричинивши ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 600 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок суду, перекваліфікувати його дії на ч.1 ст. 190 КК України, змінити призначене йому покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі та зарахувати йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України. Вказує, що злочин ним скоєно у 2013 році, а не в 2014, як зазначено у вироку суду. Вважає, що в його діях відсутня ознака повторності, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України. Крім того, просить допитати свідків та потерпілого.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника в часткове підтримання апеляційної скарги, за виключенням допиту свідків та потерпілого в апеляційному суді, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у повторному, заволодінні коштами ОСОБА_10 визнав, не заперечував щодо спричинення шкоди потерпілому внаслідок зловживання довірою. Вказані обставини потерпілий ОСОБА_15 підтвердив.
Також, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 , крім показань потерпілого, підтверджується:
- протоколом огляду місця події від 15.03.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно якого оглянуто гаражне приміщенні № НОМЕР_2 гаражного кооперативу « Папірник», що за адресою у м. Житомирі, по вул. Слобідській, 18, в якому виявлено розукомплектований мопед марки «VIPER ТХМ 150А», д.н.з. НОМЕР_3 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.03.2014 року, згідно якого ОСОБА_11 повідомив про скоєний відносно нього злочин;
- довідкою ФОП ОСОБА_16 , згідно якої вартість заднього колеса в зборі від мопеда марки «VIPER», моделі ТХМ 150 А, бувшого у використанні станом на 01.02.2014 року становить 600 гривень;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2014 року за участю ОСОБА_8 , згідно якого останній на місці розповів про обставини вчинення ним розукомплектування мопеда марки «VIPER», моделі ТХМ 150А.
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, місцевий суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено доведена повністю.
З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Доводи апелянта про те, що в його діях відсутня ознака повторності, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними.
Так, відповідно примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186, 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 на протязі 2013 2014 років отримував від потерпілого ОСОБА_15 гроші за мопед марки «VІPER ТХМ 150А». Останній платіж обвинувачений ОСОБА_9 отримав в лютому 2014 року, що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_15 , будучи засудженим вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2013 року за ст. 185 ч.1 КК України.
Отже, судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 190 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав щире каяття, обставиною, що обтяжує його покарання суд визнав рецидив злочинів Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий, суд першої інстанції з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого, вважав, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі та призначив останньому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.
З наведеним висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд та вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не можна визнати несправедливим внаслідок суворості.
Місцевим судом вірно застосовано правила ст.ст. 71, 72 КК України та визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої чатини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 21.01.2014 року.
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Отже, істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів за матеріалами провадження не виявлено, тому вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 слід залишити без зміни.
Проте, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч.5 ст.72 КК України зараховується при призначенні покарання за наслідками судового розгляду. Дія правила зарахування судом строку попереднього ув`язнення розповсюджується не лише на осіб, зазначених у п.2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року.
Відповідно до витягу з особової справи строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 29 травня 2015 року і до набуття вироком суду законної сили.
За таких обставин, на виконання вимог зазначеного закону слід зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29 травня 2015 року до 23 березня 2016 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2015 року щодо нього - без зміни.
Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28 травня 2015 року до 16 березня 2016 року ( з 29 травня 2015 року до 22 березня 2016 року) (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 протягом трьох місяців з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: