Дата документу Справа № 328/130/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/57/16
Єдиний унікальний № 328/130/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001400 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, який має середньо освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий;
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційними скаргами представника потерпілого СВК «Мирний» - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційних скаргах:

- представник потерпілого СВК «Мирний» - адвокат ОСОБА_8 посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого зазначає, що суд не врахував, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному, на досудовому слідстві активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував в повному обсязі завдану матеріальну шкоду, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у кримінально-виконавчій інспекції та лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, мешкає з матір`ю, неповнолітніми братами та сестрами, а також думку прокурора, представника потерпілого та самого обвинуваченого про застосування до останнього положень ст. 75 КК України, а тому безпідставно призначив обвинуваченому, який офіційно не працевлаштований за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу, ще й у максимальному розмірі 1 700 гривень, тобто покарання, яке неможливо реально виконати, а також покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту, що є надто суворим.

Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за принципом поглинення призначених покарань, у виді 3 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- обвинувачений ОСОБА_6 вважаючи вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і його особі та неповноту судового розгляду в цій частині вказує, що суд не взяв до уваги, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв слідству у розкритті кримінальних правопорушень, відшкодував завдані збитки, неофіційно працевлаштований, має на утриманні родину, внаслідок чого безпідставно призначив йому за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу, ще й в максимальному розмірі, хоча він на момент ухвалення вироку отримував нерегулярний та мізерний дохід, та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту, яке є надто суворим.

З огляду на вказане, просить постановити ухвалу, якою змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який просив апеляційні скарги задовольнити; прокурора, який вважав, що вирок по наведеним у скаргах доводам зміні чи скасуванню не підлягає; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника потерпілого СВК «Мирний» - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 місяців арешту.
Запобіжний захід не обирався. Початок строку відбування покарання обвинуваченому ухвалено обчислювати з моменту взяття під варту. Вирішена доля речових доказів.
Згідно з вироком, 15.09.2014 року близько 23 години, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з території МТФ СВК «Мирний» по вул. Гришина в с. Виноградне Токмацького району Запорізької області, використовуючи автомобіль АЗЛК 2141 «Москвич» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «Бобер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , таємно із корисних мотивів викрав 50 листів шести хвильового шиферу розміром 175 см х 110 см вартістю 8 гривень за 1 штуку, загальною вартістю 4 000 гривень, що належить вказаному сільськогосподарському виробничому колективу, чим завдав СВК «Мирний» матеріальну шкоду на вказану суму.

17.09.2014 року близько 23 години, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з території МТФ СВК «Мирний» по вул. Гришина в с. Виноградне Токмацького району Запорізької області, використовуючи автомобіль АЗЛК 2141 «Москвич» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «Бобер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , повторно, таємно із корисних мотивів викрав 40 листів шести хвильового шиферу розміром 175 см х 110 см вартістю 80 гривень за 1 штуку, загальною вартістю 3 200 гривень, що належить вказаному сільськогосподарському виробничому колективу, чим завдав СВК «Мирний» матеріальну шкоду на вказану суму.

20.09.2014 року близько 22 години, ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з території МТФ СВК «Мирний» по вул. Гришина в с. Виноградне Токмацького району Запорізької області, використовуючи автомобіль АЗЛК 2141 «Москвич» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «Бобер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , повторно, таємно із корисних мотивів викрав 40 листів шести хвильового шиферу розміром 175 см х 110 см вартістю 80 гривень за 1 штуку, загальною вартістю 3 200 гривень, що належить вказаному сільськогосподарському виробничому колективу, чим завдав СВК «Мирний» матеріальну шкоду на вказану суму.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевий суд врахував, що останній щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, повністю відшкодував завдану ним шкоду, за місцем проживання характеризується задовільно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому призначив йому найбільш м`які види покарання, які передбачені санкціями ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого СВК «Мирний» - адвоката ОСОБА_8 про те, що районний суд необґрунтовано призначив обвинуваченому види покарання у вигляді штрафу та арешту, відповідно, замість видів покарання у вигляді обмеження волі та позбавлення волі на певний строк, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, повністю відшкодував завдану ним шкоду, а також те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у кримінально-виконавчій інспекції та лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, мешкає з матір`ю, неповнолітніми братами та сестрами, районний суд обґрунтовано призначив останньому найменш суворі види покарання, які передбачені санкціями ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки призначення цих видів покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому колегія суддів вважає, що доводи апелянтів про призначення обвинуваченому найбільш суворих видів покарання у вигляді обмеження волі та позбавлення волі на певний строк, враховуючи позитивні дані, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, та обставини, що пом`якшують покарання, не тільки суперечить вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, а також не відповідають вимогам ч. 1 ст. 421 КПК України, оскільки апелянти фактично ставлять питання про погіршення правового становища обвинуваченого, що в даному випадку є недопустимим.

Необґрунтованими є доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого СВК «Мирний» - адвоката ОСОБА_8 і про те, що суд безпідставно призначив обвинуваченому, який офіційно не працевлаштований за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу, ще й у максимальному розмірі 1 700 гривень, тобто покарання, яке неможливо реально виконати, оскільки із змісту скарги обвинуваченого вбачається, що він «влаштувався на роботу, має постійний та регулярний дохід, а не тимчасові та нестабільні заробітки». Більш того, обвинуваченому ОСОБА_6 не потрібно платити штраф, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, йому судом було призначене остаточно покарання у вигляді трьох місяців арешту.

Не заслуговують на увагу і доводи представника потерпілого СВК «Мирний» - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до останнього ст. 75 КК України, оскільки вид покарання у вигляді арешту, не входить до переліку видів покарання, до яких може застосовуватися звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційні скарги представника потерпілого СВК «Мирний» - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді: