Справа No 4 - 17 / 2012 р.
ПОСТАНОВА

31 травня 2012 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючої - судці Тетервак Н.А., при секретарі - Євтушенко В.Д.,

з участю прокурора - Сосюри О.М.,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Іванків скаргу ОСОБА_1 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого помічника Прип»ятської спедпрокуратури від 13.02. 2012 року.

ОСОБА_2 посилається на те,що ним було подано скаргу до Ворошиловського РВ ГУ МВС України м.Донецька на дії працівників міліції від 18 травня 2011 року,на яку старшим помічником Прип»ятської спец прокуратури ОСОБА_3 винесено постанову від 13.02. 2012 року. lt

18.05. 2012 року він отримав копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно працівників міліції зони ЧАЕС ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які 18 травня 2011 року,під час виконання постанови слідчого про його примусовий привід.

ОСОБА_2 стверджує,що 17.05. 2011 року працівники міліції відділу зони ЧАЕС ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхали в м.Донецька по вул.. Генерала Антонова,2б,до його місця проживання, щоб виконати постанову про доставку його до слідчого,для виконання слідчих Дій.

На протязі дня, 17.05. 2011 року працівники міліції спілкувалися з ним, його дружиною, що можуть підтвердити свідки. Вони їздили з ним в лікарню,де лікується його дружина,а вірніше, він сам їх туди возив. Дані факти він навіть зафотографував.

Проте, у своїх рапортах, міліціонер ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали неправдиву інформацію, що його не було за місцем свого проживання, і вони його не бачили,що є завідомо неправдивими відомостями,внесеними до офіційного документу і які слід кваліфікувати як злочин за ст. Збб 4.2 КК України.

Проте, ст.помічник Прип»ятського спец прокурора, не вивчив матеріали Ворошиловської спец прокуратури м.Донецька,не взяв до уваги покази свідків, які підтвердили факт його спілкування 17 травня 2011 року з працівниками міліції відділу зони ЧАЕС, а тому він вважає,що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.02. 2012 року стосовно працівників міліції зони ЧАЕС ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а матеріали слід повернути Прип»ятському спец прокурору для проведення додаткової перевірки.

ОСОБА_2 просить прийняти його заяву та розглянути в строки, встановлені ст. 236-2 ККПК України.

В судове засідання скаржник не з»явився.

Відповідно до ст. 236-2 КПК України скарга на постанову прокурора, слідчого,органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи розглядається суддею одноособово не пізніше десяти днів з дня її надходження до суду.

Скарга ОСОБА_1 на постанову прокурора від 13.02. 2012 року надійшла до Іванківського районного суду 25 травня 2012 року та була призначена на 31 травня 2012 року, про що телеграмою повідомлений скаржник.

ОСОБА_2 надіслав до суду телеграму, в якій просить відкласти розгляд скарги на 13 червня ,оскільки на цю дату він придбав квиток.

Прокурор скаргу не визнав.

Вивчивши матеріали справи №4-17/ 12 та Матеріали перевірки в порядку ст. 97 КПК України КОЗП №2-/12 за заявою ОСОБА_1 відносно незаконних дій з боку працівників відділу зони ЧАЕС , суд прийшов до наступного.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 на ім.»я прокурора Ворошиловського району м.Донецька ОСОБА_6М.( а.с. 7) в 2006 році Прип»ятською спец прокуратурою щодо нього,ОСОБА_1,було порушено кримінальну справу , яка розслідувалася на протязі 5-ти років і, як він вважає,з порушеннями КПК України.

В травні 2011 року,в період виконання вимог ст. 218 КПК України , ознайомлення з матеріалами справи та підписання протоколу, він знаходився дома з своєю малолітньою дитиною.

Про те,що він не може з»явитися для виконання ст. 118 КПК України, він повідомив слідчу ОСОБА_7, проте, вона порушила клопотання від 18.05. 2011 року про доставку його приводом для виконання вимог ст. 218 КПК України.

Про це він дізнався від працівників міліції, які 17 травня 2011 року прибули до його будинку в м.Донецьку, для виконання постанови про примусовий привід.

Поспілкувавшись з ним 17.05. 2011 року, працівники міліції не стали виконувати постанову про його привід,пояснивши йому,що постанова незаконна,завіривши його в тому, що про це вони доповідатимуть своєму керівництву.

Як виявилося потім, працівники міліції відділу зони ЧАЕС ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які виконували незаконну постанову слідчого, надали неправдиву інформацію(Матеріали перевірки за заявою ОСОБА_1, а.с. 10-11), вказавши,що 17.05. 2011 року вони його не бачили.

Скаржиник просив порушити щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальну справу за ст. Збб ч.2 КК України,тобто: складання,видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів,внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей,інше підроблення офіційних документів,( частина 2)- що спричинило тяжкі наслідки.

Пом.прокурора Прип»ятської спец прокуратури відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову ст. пом прокурора Прип»ятської спец прокуратури Київської області від 13.02. 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, суд вважає надуманою, а мотиви відмови у порушенні кримінальної справи як те, що рапорт-не є офіційним документом,за подання в якому неправдивої інформації наступає кримінальна відповідальність за ст. Збб КК України, крім того, вони не були підставою для винесення якихось документів, прийняття рішень, суд вважає слушними .

ОСОБА_2 вказує,що працівники міліції 17.05. 2011 року повідомили йому про постанову слідчого від 18.05. 2011 року(на а. 2 пояснень ОСОБА_1 прокурору Ворошиловського району м.Донецьк - матеріали перевірки а.6)),хоча 18.05. 2011 року ще не наступило; не вказав, які тяжкі наслідки для нього наступили у зв»язку з невиконанням працівників міліції постанови слідчого про його доставку, які відбулися відпискою, а перевіркою даний факт також встановлений не був.

Та інформація, яка ніби-то працівниками РВ була викладена у рапорті працівниками відділу міліції зони ЧАЕС,можна розцінити не чим іншим, як оправдання невиконання ними постанови про доставку ОСОБА_1 до слідчого, та тягнути за собою дисциплінарну відповідальність працівник міліції,оскільки працівник міліції ,згідно Статуту, мав

виконувати постанову, а не оцінювати її законність,відписуючись в рапорті якимись відговорами.

З огляду на викладене, скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 236-1,236-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_8 на постанову ст.помічника Прип*ятської спецпрокуратури ОСОБА_3 від 13.02. 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ст. 366 ч.2 КК залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 7 днів з моменту її винесення.

Суддя: