УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2016 року м. Одеси

Слідчий суддя Приморського райсуду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянув клопотання про скасування арешту за кримінальним провадженням внесеним до ЄРДР №0000497 від 17.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
18.01.2016 р. СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 по справі № 522/628/16-к, проведено обшук приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено 13 системних блоків (кримінальне провадження № 0000497 від 17.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України).
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Установлено, що володільцем вилучених під час обшуку у кримінальному провадженні № 0000497 від 17.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
В удовому засіданні заявник ОСОБА_4 , підтримав доводи свого клопотання та просив задовольнити, оскільки він є власником майна згідно договору оренди комп`ютерного обладнання від 01.04.2016 року.
Представник прокуратури не заперечував проти скасування арешту майна.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя, заслухав доводи ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

13 системних блоків є ОСОБА_4 , який у вказаному кримінальному провадженні не є, відповідно до вимог КПК України, ані підозрюваним, ані обвинуваченим, ані особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Арешт майна ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, не надасть ніяких переваг досудовому слідству, а лише зупинить діяльність, ОСОБА_4 як підприємця, чим будуть знехтувані вимоги ст. 174 КПК України.

Чинний КПК України містить вичерпний перелік заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких, в тому числі, направлено і на процес належного збирання доказів стороною обвинувачення. Системне тлумачення статей КПК України, які регулюють підстави та порядок їх застосування, дозволяє дійти висновку, що заходи забезпечення кримінальною провадження - це передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановлених законом, з метою запобігання і подоланні негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості. Під останньою слід розуміти вирішення завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК. У розумні строки, з дотриманням принципу процесуальної економії.

Відповідно до ст.6 ГК України, одним із принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування їх посадових осіб у господарські відносини. Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Статтею 1 протоколу №1 Конвенції передбачено, що: «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору Його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Відповідно до ст.8 Конституції України в України визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Частинами першою, другою та четвертою ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджайся результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 2 ст.32І ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

За таких обставин, арешт накладений на вищезазначені предмети ОСОБА_4 вважає вже не обґрунтованим, оскільки останній не являється ані підозрюваним, ані обвинувачуваним по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт з майна, за увалою Приморського райсуду м.Одеси від 18.01.2016 року, а саме з: 13 системних комп`ютерних, вилучених в ході проведення обшуку приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000497 від 17.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Копію ухвали надати прокурору, слідчому, для відома та виконання, та ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

29.07.2016