11-кп/775/380/2016(м)
265/2637/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000002 від 06 січня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , такого, що раніше судимості не мав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік і покладені обов`язки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави за проведення судових експертиз витрати в розмірі 2640,90 грн.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він в червні 2015 року в денний час, знаходячись в околицях м. Волноваха Донецької області, на землі знайшов, тобто умисно незаконно придбав без передбаченого законом дозволу, два корпуси гранати РГД-5 та три запали до них, після чого перевіз їх за місцем свого постійного мешкання в АДРЕСА_2 , де став зберігати без передбаченого законом дозволу.

06 січня 2016 року в період часу з 22.05 год. до 22.55 год. в ході проведення обшуку кв. АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , працівниками поліції в шафі спальної кімнати було виявлено та вилучено два предмети зовні схожі на корпуси гранат РГД-5, три предмети схожі на запали до гранат, які є двома ручними осколковими гранатами РГД-5 (без запалу), які є боєприпасами, промислового виготовлення, споряджені зарядом вибухової речовини - тротил (100-115г.), використовуються для ураження живої сили противника у наступі та обороні; три предмети зовні схожі на запали до гранат є двома запалами УЗРГМ та одним УЗРГМ - 2 (уніфікований запал ручної гранати модернізований), які є боєприпасами, промислового виготовлення, що відносяться до засобу детонування (пристрій призначений для створення вибухового імпульсу), використовуються для підриву розривного заряду гранат Ф-1, РГД-5 та РГ-42, які ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу.

Не погодившись із вироком суду, прокурор Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку. Прокурор, посилаючись невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати й ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення судових експертиз витрати в розмірі 2640,90 грн.; речові докази: залишки після проведення вибухово-технічної експертизи № 83, № 84, що передані до камери схову Маріупольського ВПНП в Донецькій області знищити.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та обвинуваченого, які не підтримали апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведенні в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ст. 349 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, що ґрунтуються на всебічному, повному і безпосередньому дослідженні всіх обставин вчинення злочину, яким дана належна правова оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Доводи апеляції прокурора про скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 у зв`язку з м`якістю призначеного покарання колегією суддів до уваги не приймаються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 за наслідками розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цим вимогам закону відповідає.

Відповідно до вимог ст. 65 УК України, суд при призначенні покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд взяв до уваги те, що останній раніше судимості не мав, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утримання трьох неповнолітніх дітей.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність апеляційних підстав для скасування вироку суду, вважає подані апеляції необґрунтованими, а призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст.263 КК України, відповідно до ст.65 КК України, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його м`якість колегія суддів не вбачає.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Будь-які дані, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які б перешкоджали або могли б перешкоджати повно і всебічно розглянути справу, у тому числі і ті, про які йде мова в апеляційних скаргах, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2