Провадження № 1-в/317/1272/2016
Справа № 317/4441/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05.11.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

засудженого 27.11.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. Клопотання мотивоване тим, що рішенням адміністративної комісії Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області йому було відмовлено в застосуванні заохочувальної пільги, передбаченої ст. 82 КК України, у зв`язку з чим комісією було порушено ст. 3 Конституції України, Постанову Пленуму Верховного суду України № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р., ч.ч. 2, 3 ст. 82 КК України, ст.ст. 3, 5, 13, 21, 28 КПК України. Керуючись ст.ст. 2, 21, 22, 142 КПК України, просить розглянути відносно нього правильність рішення вищевказаної комісії. Вважає, що своєю добросовісною, чесною працею і позитивною поведінкою він довів, що твердо став на шлях виправлення і готовий чесно і добросовісно працювати в виправному центрі в колективі та приносити користь державі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що на його думку він став на шлях виправлення, він працює та навчається, має позитивні характеристики, має два заохочення та чотири стягнення, три з яких погашені. Участі в роботі самодіяльних організацій не приймає.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ставлення до праці ОСОБА_5 задовільне, враховуючи наявність непогашеного стягнення вважає застосування ст. 82 КК України передчасним.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки засуджений не став на шлях виправлення, він має непогашене стягнення, участі в роботі програм диференційованого виховного впливу він не приймає.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.10.2013 року. Під час тримання у слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 07.02.2015 року відбував покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99, порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 21.07.2015 року відбував покарання у слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська, характеризувався негативно. Допустив порушення режиму відбування покарання, яке виразилось у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до відповідальності правами начальника СІЗО. З 25.03.2016 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99. Допустив два порушення режиму відбування покарання, які виразилися у порушенні форми одягу та порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правам начальника установи. Одне стягнення зняте у встановленому законом порядку, одне стягнення погашене у встановленому законом порядку, ще одне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався два рази правами начальника колонії. На виробництві установи працевлаштований різноробочим. У взаємовідносинах до засуджених не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом з метою отримання поблажливості. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний вид. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під наглядом. Роботи з самообслуговування виконує під наглядом. До виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу. На заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо. Провину у скоєному злочині визнає, за вироком суду позову не має.

14.04.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

14.04.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

29.08.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, так як засуджений не довів своє виправлення.

В даній характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, передчасно.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має два заохочення, мав чотири стягнення, два з яких зняті, одне погашене у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною. Під час відбування покарання стягнення та заохочення засудженого чергуються. Наразі засуджений має не зняте та не погашене стягнення, накладене 03.11.2016 р.

Крім того судом встановлено, що засуджений не приймає участі у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій, на заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо, вимоги виконує тільки під наглядом, до виконання робіт із благоустрою ставиться посередньо.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про те, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1