Справа № 154/3869/15-к Провадження №11-кп/773/466/16 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст. 121 ч.1, 296 ч.4 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000803 від 21.09.2015 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 та засудженого на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 07 червня 2016 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Федотово, Вологодського району, Вологодської області, Російської Федерації, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, в порядку ст.89 КК України не судимий, -

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 (чотири) роки у виді позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 4 ст. 187 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено обчислювати з часу його затримання 26 вересня 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України постановлено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 26 вересня 2015 року по день вступу вироку в законну силу включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Вироком вирішено долю речових доказів, процесуальних витрат та цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області,

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 21 вересня 2015р., приблизно о 14 годині, з метою заволодіння чужим майном з корисливих мотивів вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_10 , яка являється особою похилого віку, увійшовши слідом за нею в під`їзд №1 будинку АДРЕСА_2 , застосувавши щодо потерпілої фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, яке виразилося в нанесенні їй кількох ударів у ділянку голови уламком цеглини, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, ІІІ пальця лівої кисті та зламів кісток склепіння та основи черепа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та під час розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 , ОСОБА_8 заволодів належною їй сумкою вартістю 100 грн., разом з мобільним телефоном марки «Самсунг» вартістю 200 грн., сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 10 грн. та грошовими коштами в сумі 834 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1144грн.

Крім того, він же, 23 вересня 2015 року приблизно о 16 год. 30 хв. з метою заволодіння чужим майном з корисливих мотивів вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_13 , яка являється особою похилого віку, переслідуючи її біля залізничної колії, розташованої в районі вул. Клима Савури, в м.Володимир-Волинський, Волинської області, застосувавши щодо потерпілої фізичне насильство, небезпечне для життя і здоров`я особи, яке виразилось в нанесенні потерпілій ОСОБА_13 ударів важким предметом в ділянку голови, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден, забою м`яких тканин голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень та тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку з крововиливами під оболонки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та під час розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_13 , заволодів належною їй жіночою сумкою вартістю 300 грн., з гаманцем вартістю 100 грн., грошовими коштами в сумі 500 грн., мобільним телефоном марки «Самсунг Х 640», вартістю 300 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., пенсійною пластиковою карткою ПАТ «Державний Ощадний банк України» та пенсійним посвідченням на прізвище ОСОБА_13 , заподіявши потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 1210 грн.

Крім того, він же 23 вересня 2015 року о 16 год. 41 хв., в м. Володимирі-Волинському, маючи в своєму розпорядженні банківську пенсійну картку ПАТ «Державний Ощадний банк України», належну потерпілій ОСОБА_13 , якою він заволодів напередодні під час вчинення щодо неї розбійного нападу, керуючись корисливим мотивом та єдиним продовжуваним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме викраденням усіх грошей з банківського рахунку ОСОБА_13 , за допомогою даної банківської картки, через банкомат №9620, відділення №10002-097 ПАТ «Державний Ощадний банк України», що по вул. Ковельській, 134 в м. Володимир-Волинський, повторно, таємно викрав гроші в сумі 1500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, він же будучи особою, яка раніше вчинила розбій, з метою заволодіння чужим майном з корисливих мотивів 25 вересня 2015 року близько 21 год., вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_14 , переслідуючи його по вул. Станіславського, м. Володимирі-Волинському, Волинської області, застосувавши щодо потерпілого фізичне насильство, що є небезпечне для життя і здоров`я особи, яке виразилось в нанесенні йому кількох ударів частиною цеглини в ділянку голови, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритого зламу кісток носа, забійної рани голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та під час даного розбійного нападу заволодів належним потерпілому ОСОБА_14 мобільним телефоном марки «Qumo Quest», вартістю 1500 грн., з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн. з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн., з флешкартою вартістю 120 грн., чохлом мобільного телефону вартістю 95 грн., флешкартою об`ємом 8 Гігабайт, вартістю 80 грн., пластиковою карткою для виплат ПАТ «Державний Ощадний банк України» на прізвище ОСОБА_14 , заподіявши потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 1815 грн.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України 8 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.4 ст. 187 КК України 15 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений вчинив злочини, які відносяться до категорії особливо тяжких, тяжких та середньої тяжкості. Крім того, не врахував суд спосіб вчинення злочинів щодо осіб похилого віку, думку потерпілих, які наполягали на призначенні ОСОБА_8 максимального покарання. Також ОСОБА_8 з початку досудового розслідування вину у вчиненні злочинів не визнавав та намагався вплинути на оперативність досудового розслідування та судового розгляду, усілякими способами затягуючи розгляд справи.

Разом з тим, ОСОБА_8 визнав свою вину лише перед закінченням судового розгляду за наявності беззаперечних доказів у вчиненні ним інкримінованих злочинів. Одночасно не враховано судом поведінку та спосіб вчинення обвинуваченим злочинів, які свідчать лише про надмірну жорстокість ОСОБА_8 та його суспільну небезпечність. Крім того, призначаючи покарання ОСОБА_8 суд взагалі не врахував, що останній раніше неодноразово засуджувався за аналогічні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, знову вчинив нові умисні особливо тяжкі, тяжкий та середньої тяжкості злочини, за які не розкаявся.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, також просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання. Посилається на те, що ОСОБА_8 не визнавав свою вину у скоєних злочинах, щиро не розкаявся, не відшкодував потерпілим завдані злочином збитки, вів себе зухвало, намагався затягнути як досудове, так і судове слідство. Через дії обвинуваченого в потерпілої ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, погіршився стан здоров`я і на даний час потребує постійного догляду та лікування, а потерпіла ОСОБА_13 невдовзі після вчинення щодо неї злочину померла. Крім того, обвинувачений посередньо характеризується, неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, не став на шлях виправлення, знову вчинив аналогічні злочини, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, просить змінити вирок, призначивши йому мінімальне покарання. Зазначає, що він є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, а саме, дружину, малолітню доньку та батька пенсійного віку, що суд безпідставно не визнав обставинами, які пом`якшують його покарання. Вважає, що остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі буде достатнім для його виправлення.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційних скарг, прокурора, який просив скасувати вирок та постановити новий з обранням обвинуваченому більш суворого покарання, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_15 , які просили змінити вирок суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно; розбійному нападі на потерпілого з метою заволодіння його майном, поєднаному з насильством небезпечним для його життя та здоров`я, вчинений особою, яка раніше вчинила розбійний напад; розбійному нападі на потерпілих з метою заволодіння їх майно, поєднаному з насильством, небезпечним для їх життя та здоров`я, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та вчиненому особою, яка раніше вчинила розбійний напад, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами і в апеляційних скаргах прокурора, обвинуваченого та представника потерпілої не заперечується.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд, всупереч даним вимогам Закону, належним чином не врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого та інші обставини, що впливають на ступінь його відповідальності.

Тому доводи прокурора та представника потерпілої в апеляційних скаргах про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчинених ним злочинів внаслідок м`якості заслуговують на увагу.
Так, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187 та ч.4 ст. 187 КК України, які відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких. Він суспільно корисною діяльністю не займається, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову вчинив умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, в тому числі щодо осіб похилого віку, що обґрунтовано визнано судом обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 .

Також суд правильно врахував, що обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_8 , в матеріалах справи немає.

За таких обставин призначення ОСОБА_8 покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої в санкціях ч.2 ст. 187 та ч.4 ст. 187 КК України, та остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна за сукупністю злочинів, є надто м`яким.

Тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_8 не відповідає вимогам закону, що є підставою згідно вимог ст.409 ч.2, 414 КПК України для його скасування з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187 та ч.4 ст. 187 КК України, колегія суддів відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер, ступінь тяжкості та кількості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких, а також дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення та поваги до закону не став, знову вчинив умисні, корисливі середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі злочини, в тому числі проти власності.

Обставин, які пом`якшують покарання, суд не знаходить, до обставин, які обтяжують покарання вчинення злочинів щодо осіб похилого віку.

Разом з тим колегія суддів враховує думку потерпілих та їх представників, які просили суд обрати обвинуваченому суворе покарання.

Із урахуванням наведених обставин в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання, передбаченого санкціями ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 187 КК України та ч.4 ст. 187 КК України, а також за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_8 - скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

Керуючись статтями 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 07 червня 2016 року щодо ОСОБА_16 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: за ч.2 ст.185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі; за ч.2 ст.187 КК України - 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного йому на праві приватної власності; за ч.4 ст. 187 КК України - 12 (дванадцять) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна належного на праві приватної власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна належного йому на праві приватної власності.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даного вироку.

Головуючий
Судді