Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/6304/16-к
Провадження № 1-кп/523/424/16
І м е н е м У к р а ї н и
08.07.2016 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, засудженого:
вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 9 червня 2003 року за ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 цього ж кодексу, до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком 3 р.;

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20 січня 2005 року за ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ст.71 цього ж кодексу, до 4 років і 6 місяців позбавлення волі;

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 6 січня 2012 року за ст.15, ч.5 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 цього ж кодексу, до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком 3 роки;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого:

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2007 року за ч.3 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 цього ж кодексу до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 6 березня 2009 року за ч.3 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.ст.70 та 71 цього ж кодексу, до 4 років і 6 місяців позбавлення волі;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
Близько 19 години 15 хвилин 17 березня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи непогашену судимість за ч.3 ст.187 КК України, з корисливих мотивів, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, визначили об`єктом злочинного посягання залишений ОСОБА_4 на розташованій в АДРЕСА_3 , автостоянці автомобіль марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 . Маючи спільний умисел на таємне заволодіння чужого майна ОСОБА_6 в момент постановки автомобіля на сигналізацію просканував за допомогою спеціального пристрою її радіохвилі, після чого, відімкнув замки автомобіля, а ОСОБА_7 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив водійські двері та викрав залишену в салоні автомобіля жіночу сумку із поміщеними до неї мобільним телефоном марки «Lenovo А650», вартістю 3000 грн., а також іншими речами, що не становили для потерпілої матеріальної цінності, чим отримав можливість розпорядитися викраденим майном.
8 липня 2016 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_4 , кожною особою окремо, було укладено угоди про примирення, відповідно до яких сторони погодились на призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному окремо, покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки, з наступним звільненням від даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ч.1 ст.76 КК України. Заподіяна матеріальна шкода відшкодована потерпілій в повному обсязі під час досудового розслідування.
Обвинуваченим та потерпілій роз`яснено характер пред`явленого ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачення, вид та розмір узгодженого покарання, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, в тому числі про обмеження права оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності його учасників, не дослідження доказів у судовому засіданні або оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин, обмеження права обвинуваченого на відмову давати показання, подавати та досліджувати докази, внаслідок чого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , кожна особа окремо, заявили про розуміння роз`ясненого, добровільність укладення кожної із угод.

Оскільки укладені угоди про примирення відповідають вимогам ст.471 КПК України, не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також вимоги матеріального і процесуального законів, за відсутності заперечень прокурора та захисника, суд вважає можливим їх затвердити, призначивши обвинуваченим узгоджену сторонами міру покарання.

При цьому суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний окремо, вчинив дії, які підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Суд визнає щире каяття, а також добровільне відшкодування заподіяної майнової шкоди в якості обставин, що пом`якшують покарання кожному з обвинувачених. Суд також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про наявність на утриманні у ОСОБА_6 неповнолітньої дитини, а також факт неофіційного працевлаштування ОСОБА_7 в якості вантажника.

З урахуванням вищевикладеного, позиції потерпілої, яка фактично вибачила кожного з обвинувачених, та відсутності невідшкодованої майнової шкоди, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного окремо, без відбуття узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку максимальної тривалості, у зв`язку із чим, до обвинувачених слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності с положеннями ст.100 КПК України, із зняттям арешту з даного майна.

Внесену за ОСОБА_6 заставу в розмірі 27560 грн. слід повернути заставодавцю. Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоди про примирення, укладені 8 липня 2016 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 2-4 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання та періодично прибувати до нього на реєстрацію.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 17 березня 2016 року до 31 березня 2016 року у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави скасувати, Внесену за ОСОБА_6 заставу в розмірі 27560 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 2-4 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання та періодично прибувати до нього на реєстрацію.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 17 березня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 8 липня 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою скасувати.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду.

Арешт, накладений на майно, що було вилучено у потерпілої ОСОБА_4 , а також ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скасувати.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- жіночу сумку з поміщеними до неї мобільним телефоном марки «Lenovo А650», а також іншими речами, що не становили для потерпілої матеріальної цінності, вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 ;

- електронні пристрої для сканування радіохвиль та відмикання замків дверей автомобіля знищити встановленим порядком;

- автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_2 , яким фактично користувалися обвинувачені, - вважати повернутим власнику ОСОБА_9 ;

- вилучені у обвинувачених мобільні телефони, банківські карти, ключі, квитанції та карту пам`яті 32 GB повернути ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1