Справа № 368/503/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/768/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 29.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
29 червня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст. 72 КК України, а саме просив зарахувати до терміну відбутого ним покарання строк перебування його в СІЗО з 28.04.2015 року по 27.05.2015 року, тобто 29 днів.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15.04.2016 року клопотання засудженого задоволено частково та зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2016 року строк попереднього ув`язнення з 16.12.2015 року по 16.03.2016 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України. В решті клопотання відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року засуджений за ст. 286 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.03.2015 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.12.2015 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25.03.2015 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до апеляційного інстанції. 16 березня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області скасував вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та постановий новий вирок, згідно якого ОСОБА_7 засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
До вступу вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року в законну силу засудженому ОСОБА_7 запобіжний захід було залишено підписка про невиїзд.
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.04.2015 року ОСОБА_7 було затримано після вступу вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та ухвали Апеляційний суду Житомирської області від 25.03.2015 року.
Вирок щодо засудженого ОСОБА_7 набрав законної сили 16.03.2016 року та зараховано у строк відбуття покарання з 28.04.2015 року.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції зарахував засудженому ОСОБА_7 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 16.12.2015 року по 16.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки до вступу вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року засудженому ОСОБА_7 було залишено запобіжний захід підписка про невиїзд і затримано його лише після розгляду Апеляційним судом Житомирської області, то на думку суду перебування його у СІЗО з 28.04.2015 року по 27.05.2015 року не підпадає під дію ч. 5 ст. 72 КК України, а тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання в цій частині.
В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що на його думку суд першої інстанції не повно перерахував його строк попереднього ув`язнення у строк покарання, а саме не зарахував до терміну відбутого ним покарання строк перебування його в СІЗО з 28.04.2015 року по 27.05.2015 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після вступу в силу вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року, його 28.04.2015 року було затримано та фактично скасовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. Оскільки, Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.12.2015 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25.03.2015 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до апеляційного інстанції, а 16 березня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області скасував вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та постановий новий вирок, згідно якого ОСОБА_7 засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки і він весь цей час перебував у місцях позбавлення волі, то на думку засудженого, суд зобов`язаний зарахувати до терміну відбутого ним покарання строк з моменту його фактичного затримання до остаточного набрання вироком суду законної сили.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який проти апеляційної скарги засудженого заперечував та просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, прередбачених цим кодексом.

Як вбачається з наданих матеріалів клопотання ОСОБА_7 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року засуджений за ст. 286 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.03.2015 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року залишено без змін.
Згідно протоколу затримання від 28.04.2015 року ОСОБА_7 було затримано після набрання законної сили вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та ухвали Апеляційний суду Житомирської області від 25.03.2015 року.
16.12.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25.03.2015 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до апеляційного інстанції.
16.03.2016 року Апеляційний суд Житомирської області скасував вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року та постановий новий вирок, згідно якого ОСОБА_7 засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15.04.2016 року зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2016 року строк попереднього ув`язнення з 16.12.2015 року по 16.03.2016 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

З даним рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки воно є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно п.2 Прикінцевих положень вказаного Закону, цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України, вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, а у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Посилання засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не вірно зараховано строк попереднього ув`язнення є необґрунтованим, оскільки засудженого 28.04.2015 року було затримано для відбування покарання після вступу вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2015 року в законну силу. Тобто, після 28.04.2015 року ОСОБА_7 відбував покарання за вироком суду, що не є попереднім ув`язненням (запобіжним заходом), а тому цей строк не підпадає під дію ч.5 ст. 72 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно відмовив засудженому у задоволенні клопотання в цій частині та вірно зарахував ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними ч.5 ст. 72 КК України за період з 16.12.2015 року по 16.03.2016 року, а тому ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 15 квітня 2016 року є законною, обгрунтованою і вмотивованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київськоїобласті від 15.04.2016 року, якою клопотання засудженого задоволено частково та зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2016 року строк попереднього ув`язнення з 16.12.2015 року по 16.03.2016 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України залишити без змін.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4