Справа № 317/1331/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника органу виконання покарань: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Севастополя, Автономної Республіки Крим, громадянина України, раніше судимого:

1.06.08.2012 року Бахчисарайським районним судом АРК за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки з випробуванням, строком 2 роки;

2.19.06.2013 року Бахчисарайським районним судом АРК за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців,

засудженого 29 липня 2013 року Бахчисарайським районним судом АРК за ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , АРК,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив суд задовольнити його клопотання, та звільнити його умовно-достроково.

В судовому засіданні представник адміністрації колонії висловив думку, щодо відсутності підстав для задоволення поданого засудженим клопотання, адже засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Суд, вислухавши представника адміністрації, засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання з підстав, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступних висновків.

Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

1.засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

2.засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

Згідно характеристики від 17 березня 2016 року, яку підписано начальником відділення соціально-психологічної служби Біленьківської ВК № 99, узгоджено заступником начальника колонії із соціально-виховної та психологічної роботи і затверджено начальником установи, ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні статті 81 КК України, оскільки він не довів свого виправлення.

Представник адміністрації Біленьківської ВК № 99 в судовому засіданні також зазначив про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 15 березня 2016 року засуджений ОСОБА_5 заохочень не має. Мав три стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про неможливість задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно-дострокового звільнення.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення. Оскарження даної ухвали прокурором зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1