Справа №639/5375/16-к
Провадження №1-кп/639/369/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за №0000149 від 23.03.2015 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , уродженця с. Волохів Яр Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
06 червня 2012 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі - НГУ) ОСОБА_5 , який прибув для подальшого проходження служби після закінчення ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_2 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому 18 червня 2014 року наказом командира вказаної військової частини останнього призначено на посаду командира 3 патрульного взводу спеціальної патрульної роти патрульного батальйону.
Положеннями ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року, проведення мобілізації оголошено протягом 2015 року у три черги строком на 210 діб з дня набрання чинності даним нормативно-правовим актом.
Відповідно до вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст.2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
Однак, ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, вирішив стати на злочинний шлях, самовільно залишивши місце несення військової служби з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в порушення вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст.2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з метою ухилитись від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників та поважних на те причин, 10 березня 2015 року самовільно залишив місце несення військової служби - військову частину НОМЕР_2 НГУ, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи на території Російської Федерації.
09 червня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 був затриманий працівниками Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області та переданий співробітникам військової служби правопорядку, у супроводі яких доставлений до військової прокуратури Харківського гарнізону.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.408 КК України.
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині за ч.3 ст.408 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочину.

Під час допиту у судовому засідання підсудний ОСОБА_5 надав показання, що він був призначений на посаду командира 3 патрульного взводу спеціальної патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. Місце його проживання розташовується в АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться на відстані більше ніж 100 кілометрів від місця розташування військової частини. За час проходження служби неодноразово звертався до командирів частини, щоб йому та членам його родини надали житло в межах м. Харкова, однак житло видано не було. За час проходження військової служби отримував заробітну плату у розмірі 2300 грн. в місяць, у зв`язку з чим не мав можливості орендувати житло в межах м. Харкова, оскільки грошові кошти необхідні були для забезпечення малолітньої дитини. У зв`язку із зазначеними обставинами, подавав рапорти про переведення для проходження служби до окремої роти № НОМЕР_3 , яка розташовується неподалік від місця проживання, на відстані 27 кілометрів, однак позитивно це питання також вирішено не було. За час військової служби проходив ЛКК, визнаний обмежено придатним для служби.
Після цього, у зв`язку із вищезазначеними сімейними обставинами, 3 (три) рази подавав рапорти про звільнення з військової служби за власним бажанням, однак протягом тривалого час рішення за рапортами прийнято не було.
З показань підсудного ОСОБА_5 , в березні 2015 року він самовільно залишив місце несення військової служби та не прибував до військової частини НОМЕР_2 . В період з березня по квітень 2015 року, а також з травня 2015 року по лютий 2016 року виїжджав в АДРЕСА_3 , де працював механізатором, оскільки був вимушений заробляти кошти для утримання родини та малолітньої дитини. При цьому, він розумів правові наслідки самовільного залишення місця несення військової служби.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом підсудного ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, що характеризують його особу. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються підсудним ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України), є доведеною.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 вчинено дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.408 КК України.
Вивченням особи підсудного ОСОБА_5 встановлено, що він був призначений на посаду командира 3 патрульного взводу спеціальної патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, має спеціальне військове звання старший лейтенант, наказом №3 від 06.01.2016 року звільнений у запас Збройних Сил України відповідно до п. «е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через службову невідповідність, за місцем служби характеризується позитивно.
Досліджуючи дані про особу підсудноговстановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких (хронічних) захворювань чи інвалідності не має, на даний час офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім цього, підсудний проживає та має на утриманні непрацездатних батьків, а саме: батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, а також матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є пенсіонером за віком.

Обставинами, які відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким умисним злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу підсудного, його відношенні до скоєного злочину, конкретні обставини вчинення злочину, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції за ч.3 ст.408 КК України.

На підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції від суспільства.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.52, ст.54 КК України, підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення військового звання не має, з урахуванням виключно позитивних характеристик особи за місцем служби, наявності у нього подяк, нагород пам`ятними знаками та нагороди «За зразкову службу», а також враховуючи відсутність шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, про що також зазначено у обвинувальному акті від 30.06.2016 року.

До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_5 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, який було застосовано на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Речових доказів та процесуальних витрат по кримінальному провадженню не має.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До набрання вироком законної сили продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на обвинуваченого обов`язку не залишати місце проживання у період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1