Справа №: 272/322/16-к
Провадження № 1-кп/272/48/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка в залі № 4 кримінальне

провадження № за № 0000106, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2016 року відносно ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки с.Субботник Джанкойського району Кримської області,українки,громадянки України,з середньою освітою, не працюючої, не одруженої,маючої на утриманні одну неповнолітню дитину,проживаючої : АДРЕСА_1 , не судимої в силу ст.89 КК України,
за ст. 164 ч.1 КК України, -
встановив:
Згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області № 2-118 від 02.04.2007 року ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто аліменти на користь дитячого закладу, де буде утримуватись дитина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.01.2007 і до повноліття дитини. ОСОБА_5 з 2007 року на поданий час перебуває в комунальному навчальному закладі «Бердичівська спецшкола-інтернат» ( смт.Гришківці,вул.Леніна 155 Бердичівського району Житомирської області).Усупереч вказаному рішенню суду, у період з 11.01.2007 року по 01.03.2016 року ОСОБА_4 аліменти жодного разу не сплачувала, допомоги на утримання та виховання сина не надавала, внаслідок чого станом на 01.03.2016 року заборгованість по аліментам становить 32684 гривень 70 копійок. З моменту присудження аліментів і до цього часу ОСОБА_4 не працювала, на обліку в службі зайнятості як особа, яка шукає роботу не перебуває, заходів до працевлаштування не приймає, свої тимчасові доходи приховує. ОСОБА_4 попереджалась державним виконавцем про необхідність працевлаштування, погашення заборгованості по аліментах та кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, однак на дані попередження ОСОБА_4 ігнорує та своїми діями злісно ухиляється від сплати аліментів.
В судовому засіданні обвинувачена,підтвердивши вищевказані обставини, свою вину визнала в повному обсязі,пояснила,що вона не працює,доходів не має.В скоєному розкаялася, просила суворо не карати,зобов`язалася погасити заборгованість по аліментам.

В судове засіданні представник потерпілого не з`явився,направив заяву про розгляд справи в її відсутність,при обранні покарання поклалася на розсуд суду.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченої в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченої доведеною повністю та вважає правильним кваліфікацію її навмисних дії за ст.164 ч.1 КК України, оскільки вона злісно ухилилася від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої згідно 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України - не має.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При обранні покарання обвинуваченій суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,яке згідно ст.12 КК України відноситься до не тяжких правопорушень,особу обвинуваченої, яка не судима в сулу ст.89 КК України, повністю визнала свою вину і розкаялася у вчиненому,позитивно характеризується по місцю проживання.

Суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкції ст.164 ч.1 КК України у вигляді мінімального терміну обмеження волі з одночасним застосуванням ст.ст.75,76 КК України з обранням мінімального іспитового строку,що буде необхідним та достатнім.
Процесуальні витрати та речові докази за кримінальним провадженням відсутні.
Цивільний позов у встановленому законом порядку не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
засудив :
ОСОБА_4 визнати винною за ч.1 ст.164 КК України та призначити їй покарання у вигляді у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засуджену від відбування призначеного їй покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік.
Зобов?язати засуджену періодично з?являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчу інспеції.

Запобіжний захід відносно засудженої до набрання вироком чинності не обирати.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Андрушівський районний суд Житомирської області, при цьому відповідно ч.3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1