Єдиний унікальний номер 233/4020/13-к
Номер провадження 11-кп/775/455/2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, українця, має вищу освіту, не працює, інвалід 2 групи, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч. 1 ст. 296 КК України та звільнено від відбування покарання. Стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 686,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. на користь ОСОБА_8 . Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_6 07 квітня 2013 року у період часу з 19 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин, будучі у стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Суворова, навпроти будинку № 32 в м. Костянтинівка, діючи умисно, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, з мотивів явної неповаги до суспільства, застосовуючи предмет, схожий на камінь, на протязі приблизно 45 хвилин, у вечірню годину, не зважаючи на присутність на вулиці інших прохожих та інших мешканців району, порушуючи їх спокій, пошкоджував автомобіль ВАЗ 21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_8 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 5686,80 грн.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити. Зазначає, що вирок винесено незаконно, в зв`язку з тим, що висновки суду викладені в невідповідністю з фактичними обставинами справи. Судом не встановлено, чи дійсно мав факт створення аварійної ситуації, на яку послався ОСОБА_9 , що могло вплинути на умисел щодо скоєння злочину. Також захисник вказує на те що автомобіль, не належить потерпілому ОСОБА_10 , так як події мали місце бути в 2013 році, а довіреність на потерпілого була складена в 2015 році.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, обвинуваченого та захисника, підтримавших апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, за яке він засуджений, при викладених у вироку обставинах, підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та наведеними у вироку.

Суд правильно зазначив, що хуліганством може бути визнане таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, знищенням чи пошкодженням майна, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю або такі, які особа тривалий час уперто не припиняла.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що свої дії обвинувачений здійснив в громадському місці, на вулиці у вечірній час доби, біля житлових будинків, що супроводжувалось знищенням майна потерпілого, та дії обвинуваченого були тривалими у часі.

Його дії порушили громадський порядок та громадської спокій, прав та свобод людини в повазі та ставленні громадян до членів суспільства. Суд правильно не погодився з доводами сторони захисту, що своїми діями обвинувачений не порушив громадський порядок а хотів покарати винного на його думку власника автомобіля який порушив правила дорожнього руху.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 на той час був працівником міліції та маючи юридичну освіту, перебуваючи в громадському місці в пізній час доби, в той час коли відпочивають мешканці вказаний будинків, безумовно усвідомлював, що його дії посягають на громадський порядок, та не мають під собою правових підстав, розумів що його дії позбавленні будь-якої необхідності та існує інший встановлений законом порядок для вирішення подібних відносин, але не зважаючи на це продовжував вчиняти хуліганські дії.

Бажаючи показати свою винятковість, пов`язану з неповагою до громадян, людської гідності, та байдужим ставленням до законів і правил поведінки, скоїв злочин в вечірній час, в громадському місці, вчиняв злочин тривалий час, діяв з особливою зухвалістю порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось пошкодженням майна.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги захисника, про те, що автомобіль марки ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 не належить ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що факт належності на праві власності пошкодженого ОСОБА_6 автомобіля тієї чи іншої особі жодним чином не впливає на кваліфікацію його хуліганських дій, крім того факт правомірного користування ОСОБА_8 ніким не спростований, тому жодних юридичних наслідків не тягне.

На підтвердження своїх висновків суд першої інстанції навів показання свідків та потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що залишив автомобіль на вул. Суворова у м. Костянтинівка Донецької області. Приблизно о 20 годині йому подзвонив знайомий та повідомив, що якийсь незнайомець б`є його автомобіль Коли він вийшов до свого автомобіля, побачив, що авто дійсно побите та поряд з ним стояв ОСОБА_6 , в руці якого був камінь та з руки якого йшла кров. Запитавши у ОСОБА_6 , чи не він пошкодив автомобіль та чи може він бачив хто це зробив, ОСОБА_6 сказав, що це не він зробив та швидко пішов вгору по вул. Суворова. Потерпілий ОСОБА_8 одразу подзвонив в міліцію.

На думку колегії суддів, показання ОСОБА_8 спростовують версію ОСОБА_6 про те, що його умисел був спрямований на пошкодження майна, оскільки побачивши власника автомобіля він жодних претензій до, нібито його кривдника, не висловлював, а навпаки заперечив свою причетність до такого пошкодження та швидко залишив місце злочину, тому не встановлення судом факту чи мав місце вигаданий ОСОБА_6 наїзд на нього не завадило суду правильно встановити на що був спрямований його умисел.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю - хуліганство.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дав належну оцінку позиції обвинуваченого, який заперечував свою причетність до вчинення злочину та правильно визначив, що вона обрана з метою уникнути кримінальної відповідальності.

При призначені покарання суд врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, не одружений, не працює є інвалідом 2 групи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно та навівши мотиви прийнятого рішення звільнив його від призначеного покарання.

За таких обставин, підстав для закриття провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді