Справа № 333/4787/16-к
Пр. № 1-кп/333/497/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000101 відносно: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 1303/2014 4 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу 03 квітня 2014 року ОСОБА_4 призвано за, мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено на службу до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
03 квітня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ солдата ОСОБА_4 призначено на посаду діловода бюро перепусток (об`єкта № 53) 11 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися, Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок,],бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчийків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з
розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
04 листопада 2014 року під час перевірки особового складу було виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 на місці несення служби, у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 .
Діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настанця, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 04 листопада 2014 року, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ, що дислокується за адресою АДРЕСА_2 .
12 липня 2016 року солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України.
У період з 04 листопада 2014 року по 12 липня 2016 року ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ, та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та: ухилявся, від проходження служби.
Обвинувачений допитаний в судовому засіданні визнав свою вину повністю та пояснив, 03 квітня 2014 року його призвано за, мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено на службу до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. 03 квітня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ солдата його призначено на посаду діловода бюро перепусток (об`єкта № 53) 11 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону. 04 листопада 2014 року, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ, що дислокується за адресою АДРЕСА_2 . 12 липня 2016 року він самостійно з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України.
Крім, повного визнання обвинуваченим своєї вини, вона знайшла своє підтвердження в сукупності зібраних на досудовому розслідуванні доказів, а саме: - поясненнями обвинуваченого,
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що докази зібрані по справі є достатніми, допустимими і повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які суд кваліфікує:
- за ч. 1 ст. 408 КК України, як дезертирство, самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з`явленням із зізнанням.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання відсутні.

При визначені міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має на утримані неповнолітню дитину, інші обставини справи, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарского районного
суду м.Запоріжжя ОСОБА_1