АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/366/16 Справа № 201/3411/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
30 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника скаржниці ОСОБА_7
скаржниці ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2016 року, -
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження щодо винесення суддями Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська завідомо неправосудних рішень та заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.375, ч.4 ст.190 КК України.
Мотивуючи судове рішення про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, слідчий суддя зазначив, що за дорученням прокурора в ході оперативно-розшукових заходів встановлено місце фактичного мешкання судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_9 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності його матері ОСОБА_8 , де і було проведено обшук, в результаті якого вилучене вищезазначене майно, яким користувався саме ОСОБА_9 , а не його мати, тому для встановлення відомостей про обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень слідчий суддя вважав необхідним накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.
З вказаною ухвалою не погодилася захисник ОСОБА_7 , яка просить поновити строки на апеляційне оскарження, оскільки на її неодноразові звернення до суду їй не тільки не повідомили про час розгляду клопотання прокурора, але й не видали копії ухвали слідчого судді, хоча цією ухвалою арештоване майно, яке належить третій особі ОСОБА_8 . Також просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути грошові купюри номіналом 100 доларів США у кількості 250 штук у сумі 25 000 доларів США та повернути вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно.
Зазначила, що клопотання, в порушення вимог ч.2 ст.174 КПК України, було розглянуто без повідомлення та за відсутності власниці вищезазначеної квартири ОСОБА_8 . На її думку, ухвала слідчого судді про накладення арешту є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу суду, що починаючи з серпня 2015 року та до теперішнього часу жодній особі у даному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри, процесуальний статус скаржника у справі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 взагалі не визначений, будь-які документи, які б свідчили про відношення арештованого майна до кримінального провадження надані не були. Подане клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими визначено належність майна, не викладено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене в квартирі АДРЕСА_2 майно, в тому числі грошові кошти в іноземній валюті, відповідає критеріям, зазначених у ч.3 ст.170 КПК України і яким саме. Крім того, в матеріалах провадження відсутній перелік вилучених грошових купюр, що є порушенням Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства та суду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника скаржниці, скаржницю, які підтримали доводи апеляції та просили задовольнити їх у повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п.п.1,4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Колегія суддів вважає, що цивільний позов, що міститься у матеріалах за клопотанням прокурора про накладення арешту на майно, заявлений 04.03.2016 потерпілими Кривошея до ОСОБА_9 , як відповідача, не є належною підставою для арешту грошових коштів, оскільки процесуальний статус ОСОБА_9 у кримінальному провадженні щодо винесення суддями Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська завідомо неправосудних рішень та заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.375, ч.4 ст.190 КК України, не визначений, йому навіть не було повідомлено про підозру, а тому колегія суддів вважає, що в цьому випадку відсутні передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту грошових коштів.
Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: