АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/6970/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/740/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

власника - ОСОБА_7 ,

представника власника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687 від 26.08.2015, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як зазначено в ухвалі, 28.04.2016 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно.

Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що належний ОСОБА_7 автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме клопотання відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова по справі 640/6970/16-к,п/п 1-кс/640/3743/16 від 29.04.2016 р. в частині накладення арешту на автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.05.2016р. на імя ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та постановити нову, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про арешт майна, в частині накладення арешту на автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апелянта ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, прокурора, що заперечував проти апеляції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання про арешт майна, вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України і вилучене майно та документи мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження , в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші , цінності та інші речі , набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а про арешт майна, передбачений ч.2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування , виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.(а.с.2-3)

Апелянтом при викладенні доводів апеляції не враховано зміни до ст.170 КПК України що вступили в силу 29.02.2016 року та те, що слідчий суддя при винесенні ухвали від 22 березня 2016 року щодо накладення арешту на майно керувався саме новою редакцією статті.

За таких обставин посилання на узагальнення ВССУ судової практики від 7.02.2014 року та Пленум ВССУ від 7 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», що стосуються застосування норм КПК України до внесення згаданих змін, не обгрунтоване.

Між тим, в ч.3 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Апелянту при викладенні апеляційних вимог слід враховувати, що апеляційний суд перевіряє законність ухвали слідчого судді в межах судових матеріалів щодо розгляду клопотання про накладення арешту, а чинний КПК України не покладає на суд жодних функцій органів досудового розслідування.

Постанова слідчого винесена в порядку ст. 98 КПК України про визнання майна речовим доказом по у кримінальному провадженні № 0000687 не є предметом апеляційного розгляду, більш того вона не підлягає оскарженню до слідчого судді відповідно до вимог КПК України, а тому судова колегія позбавлена процесуальної можливості надати їй правову оцінку.

Посилання в апеляції на незаконність процесуальних дій судова колегія до уваги не приймає оскільки статтею 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора при досудовому розслідуванні
Крім того згідно ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2016 року щодо накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: