Справа№1-кс/760/5951/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:
11 травня 2016 року заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в провадженні детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження №0000007 від 10.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.206-2 КК України

У скарзі вказує, що 22.04.2016, будучи представником ОСОБА_3 на адресу НАБУ подано заяву про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілої у кримінальному провадженні.

Постановою детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 22.04.2016 року відмовлено у визнані ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що відповідно до диспозиції ст.206-2 КК України предметом злочинного посягання є майно підприємства, у т.ч. акції, паї його засновників, учасників, акціонерів, членів. З прийнятим процесуальним рішенням детектива заявник не згоден, вважає його незаконним та суперечить нормам кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, а також доводів, викладених у скарзі, заявник просить скасувати постанову детектива та визнати ОСОБА_5 потерпілим в рамках кримінального провадження. Також заявник в скарзі зазначає, що зазначену постанову ним отримано тільки 05.05.2016 року.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходжу до висновку про необхідність повернення скарги.

Статтею 303 КПК України передбачено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження учасників кримінального провадження.

Із змісту вказаної норми вбачається, що предметом оскарження слідчому судді в порядку КПК України можуть бути: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з ст.169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими Главою 39 КПК України.

Таким чином, до слідчого судді можуть бути оскаржені рішення прокурора та (або) слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст.55 КПК України, права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відтак, рішенням слідчого чи прокурора про відмову у визнанні потерпілим, яке може бути оскаржене слідчому судді, є відповідна постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді. Іншою передбаченою ч.2ст.304 КПК України підставою для повернення скарги є її подання після закінчення строку, передбаченого ч.1 цієї статті, і не ініціювання особою, яка її подала, питання про поновлення цього строку або відсутності підстав для його поновлення.

Неподання заявником до скарги належних доказів щодо часу його отримання заявником, з урахуванням вимог ст.ст.7, 26 КПК щодо диспозитивності кримінального провадження, унеможливлює визначення слідчим суддею питання щодо додержання встановлених ч.1 ст.304 КПК України строків оскарження рішення органу досудового розслідування, що має істотне значення при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_2 підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.7, 26, 303, 304, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим повернути заявнику.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1