У Х В А Л А

21 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_4, розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року, якою залишено без зміни вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 7 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій та строк 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна, та позбавлено 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2015 року щодо нього.

У заяві захисник вказує, що підставою для перегляду є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, зокрема засудження ОСОБА_2 за частиною третьою статті 368 КК України, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Захисник просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу провадженням закрити, у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною третьою статті 368 КК, оскільки виходячи з його службових повноважень, він не міг вчиняти дії на виконання прохання ОСОБА_3

Ключовою умовою для перегляду рішення касаційного суду за заявами осіб, зазначеними у статті 446 КПК, є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких перебуває застосування однієї і тієї самої норми закону про кримінальну відповідальність і хоча б в одному з яких сторона кримінального провадження ставила під сумнів (оспорювала) у будь-який спосіб правильність застосування такої норми.

Процедура перегляду Верховним Судом України рішень касаційної інстанції регулюється виключно нормами глави 33 КПК. Тому заявники мають дотримуватись цих норм процесуального закону і тих, що регулюють процесуальну форму подання заяви про перегляд судового рішення. Відповідно до вимог статті 449 КПК у заяві про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, вимоги мають ґрунтуватися на предметі перегляду та обов'язково враховувати повноваження Верховного Суду України. У заяві особа має зазначати: а) два і більше різні за змістом судові рішення, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального чи процесуального права у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (рішення, яке оспорюється, і конкретне рішення, яке має бути порівнюваним); б) конкретну норму (норми) матеріального чи процесуального права, яка (які) у подібних правовідносинах застосована касаційним судом неоднаково.

Усупереч зазначеним вимогам закону заява захисника ОСОБА_1 не містить належного обґрунтування підстав для перегляду судового рішення Верховним Судом України. У заяві, як убачається з її змісту, захисник поза зв'язком із предметом судового перегляду оспорює фактичні обставини справи, заперечує обґрунтованість висновків суду касаційної інстанції і просить дати їм інакшу правову оцінку, з урахуванням наведених у заяві мотивів.

Зазначені твердження не стосуються (виходять за межі) визначеного законом предмета перегляду судового рішення.

Також у заяві, поданій із зазначених вище підстав, повинно бути наведено, яка саме норма права, передбачена цим Кодексом, неоднаково застосовано судом касаційної інстанції в двох і більше рішеннях цього суду, у чому вбачається подібність правовідносин в оспореному рішенні і наданих для порівняння рішеннях касаційного суду, у чому полягає різниця змісту цих рішень з обґрунтуванням неправильності висновків суду касаційної інстанції в оспореному рішенні у порівнянні з іншими.

Однак подана захисником заява цим вимогам не відповідає.

Зокрема, в ній не наведено, в чому полягає подібність правовідносин, викладених судом у долучених до заяви судових рішеннях, і неоднаковість правозастосування з відповідною оцінкою наданих копій судових рішень.

Крім того, у доданих до заяви копіях ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2014 року, 19 березня, 9 квітня та 23 вересня 2015 року, якими скасовано ухвали апеляційних судів, та призначено новий розгляд у судах апеляційних інстанцій, відсутній правовий висновок щодо застосування тієї норми права, яка застосована неоднаково.

Таким чином, під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК України встановлено ряд зазначених недоліків, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК України,

у х в а л и в:

Про недоліки заяви повідомити захисника ОСОБА_1 і надати йому строк для їх усунення до 21 травня 2016 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_4