АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/2318/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2399/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 639/2318/16-к за клопотанням ОСОБА_8 про заміну невідбутого покарання більш м`яким
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 липня 2016 року
У С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 липня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Не погоджуючись з ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього таку заміну.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора і адвоката перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 11 березня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з посиланням на те, що він свою провину визнав повністю, став на шлях виправлення, позитивно характеризується, режим тримання не порушував, працевлаштований на виробництві установи столяром, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення, довів своє виправлення.

Суд першої інстанції вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що з наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений 14.05.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.15 та ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.02.2016 року ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 05.10.2011 року по 04.12.2012 року за цим вироком зараховано за правилами ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку: 05.10.2011 року. Кінець строку: 06.08.2017 року. На момент розгляду подання 21 липня 2016 року засуджений ОСОБА_8 відбув більше двох третин строку покарання, тобто 5 років 11 місяців, залишилось: 1 рік 1 місяць. З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_8 утримується в місцях позбавлення лі з 05.10.2011 року, в ХУВП № 27 з 08.10.2011 року. За період з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року з залучений до роботи по благоустрою колонії по дві години на день без оплати праці, доручену доту виконував у повному обсязі, за сумлінну поведінку та активну участь у житті відділення має 4 заохочення, має 2 стягнення, одне з яких погашено, останнє накладено начальником колонії 14.06.2016 року за неввічливу поведінку до представника адміністрації у вигляді 5 діб ДІЗО, зв`язок з рідними підтримує. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ч.3 ст.82 КК України, не знайшов підстав для задоволення клопотання, оскільки вказані вище дані свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення.

З цими висновками суду першої інстанції неможна погодитися.

Відповідно до вимог чч.1, 3 та 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка засудженого полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи та відсутності порушень дисципліни. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З того, що було встановлено судом першої інстанції, убачається, що на момент подання клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений мав бездоганні характеристики, 4 заохочення, і не мав жодного стягнення, оскільки одне стягнення, яке було на нього накладено 13.02.2012 році, було погашено. Стягення за неввічливу поведінку до представника адміністрації було накладено вже після того, як виникли певні правовідносини в зв`язку з подачею засудженим клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини, але помилково вважав, що засудженим не доведено свого виправлення, і що клопотання про застосування вимог ст.82 КК України є таким, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання засудженого.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Замінити ОСОБА_8 невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2012 року більш м`яким обмеженням волі, чим задовольнити клопотання ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.
Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11