В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, який має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_4, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 11.03.2003 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 20.07.2005 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість повторно вчинив умисний злочин.

Так, підсудний ОСОБА_4, 30.01.2010 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи в будівельному вагончику, який знаходиться на території будівельного майданчика по вул. Борщагівській, 154 в м. Києві повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4, перебуваючи у вищевказаному вагончику побачив на загальній вішалці чоловічий одяг, в якому знаходились: телефон марки «Нокіа 6233», який належить ОСОБА_5, телефон марки «Самсунг Х630», який належить ОСОБА_6 та гроші в сумі 555 грн., які належать ОСОБА_7 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань з метою власного збагачення, таємно викрав майно, яке належить: ОСОБА_5, а саме: телефон марки «Нокіа 6233», карту пам'яті «МікроСД», сім-карту оператора «Діджус» вартістю 25 грн., та гроші на рахунку в сумі 20 грн., чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1245 грн.; ОСОБА_7, а саме: гроші в сумі 555 грн., чим завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 555 грн.; ОСОБА_6, а саме: телефон марки «Самсунг Х630», сім-карту оператора «Діджус» вартістю 25 грн., та гроші на рахунку в сумі 9 грн., чим завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 834 грн. Після чого викрадені речі положив у кишеню куртки, в яку він був одягнений та з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно на загальну суму 2634 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро кається, та пояснив, що 30.01.2010 року приблизно о 12 год. 30 хв., він пішов за продуктами до торгового центру «Материк», що по вул. Борщагівській в м. Києві, йдучи до торгового центру, вирішив зайти на будівельний майданчик, який знаходиться по вул. Борщагівській, 154 в м. Києві та поцікавиться з приводу працевлаштування на роботу. Зайшовши на територію данного будівельного майданчика він побачив там будівельний вагончик, двері якого були прикриті і там сидів будівельник. У нього запитав, де йому знайти прораба, на що останній відповів, що той десь на обєкті і щоб він його зачекав у вагончику. Будівельник вийшов з вагончика, залишивши його самого. Тоді, скориставшись відсутністю людей, він дістав з кишені джинсів, які висіли на вішалці, мобільний телефон марки «Нокіа» і поклав в праву кишеню курточки, в яку був одягнутий. Поруч також висіла курточка, в якій він побачив мобільний телефон, після чого забрав та поклав до себе в кишеню. Також він витягнув гроші в сумі 555 грн. та поклав до правої кишені курточки. Після цього відразу вийшов з вагончику і пішов з території будівельного майданчику додому.

Показання підсудного ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і никим не оспорюються.

В судовому засіданні на обговорення поставлено питання про недоцільність дослідження інших доказів у справі, а саме: показань потерпілих, свідків та всіх матеріалів справи, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, повністю підтверджується та доведена зібраними у кримінальній справі доказами, дослідження яких відповідно до ст. 299, 3011 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним.

Виходячи з наведеного, винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, доведена.

Судом кваліфікуються дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного - позитивно характеризується за місцем проживання, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина.

Обставиною, що помякшує покарання визнано - щире каяття та перебування на утриманні неповнолітнього сина.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням вище зазначеного, враховуючи сукупність обєктивних та субєктивних передумов, а саме: тяжкість злочину, особу винного та інші вище зазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує до ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 в сумі 555 грн.підлягає частковому задоволенню, оскільки, згідно його розписки (а.с.40) 37 грн. було повернуто слідчим під час досудового слідства.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Строк відбування покарання обчислювати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 518 (п'ятсот вісімнадцять) грн.

Речові докази гроші в сумі 37 гривень купюрами номіналом 20 гривень, 10 гривень, 5 гривень 2 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг Х630», мобільний телефон марки «Нокіа 6233», карту памяті «Мікро СД» залишити у власності потерпілих.

Гаманець, який зберігається в камері схову речових доказів Соломянського РУ ГУ МВС України в м. Києві повернути підсудному ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Соломянського

районного суду м. Києва О.М. ОСОБА_1