Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1959/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2016 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні з Копичинецькою ВК №112 в залі суду в селищі Гусятин клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрищево, Становлянського району Липецької області, Російської Федерації та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 28.12.2011 року Скадовським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі, якого на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Засудженого: 22.06.2012 року Скадовським районним судом Херсонської області за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 309 ч.1, 315 ч.2, 304 ч.1, 70 ч.1 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часкового складання покарань призначених за вказаним вироком та вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 28.12.2011 року визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. За ст. 185 ч.3, 304 ч.1, 70 ч.1 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 28.12.2011 року і остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 22.06.2012 року строк попереднього ув`язнення з 11.02.2012 року по 08.07.2012 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. В Копичинській колонії відбуває покарання з жовтня 2012 року. Також вказав, що в колонії працював з квітня 2015 року до грудня 2015 року в бригаді №89 по плетінню ротангових меблів. З 01.03.2016 року до серпня 2016 року працював в кузні (бригада №82). З серпня 2016 року по даний час він не працює, оскільки йому постійно - діючою комісією Копичинської ВК 112 в серпні 2016 року відмовлено в застосуванні заохочувальної норми закону у вигляді умовно дострокового звільнення від відбування покарання. У вересні 2016 року захворів на ОРЗ і лікувався цілий місяць.
Також вказав, що з 2012 року по квітень 2015 року не працював в Копичинській колонії, але чому він не знає.
Коли розпочалася підготовка щодо вирішення питання про можливість застосування до нього заохочувальної норми закону у вигляді умовно дострокового звільнення від відбування покарання то він вирішив працювати, оскільки в нього вдома мати сама.
Представник Копичинецької ВК 112 в судовому засіданні заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього, оскільки клопотання є передчасним. Також вказав, що засудженому в серпні 2016 року було запропоновано працевлаштуватися, проте останній відмовився.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК 112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 22.06.2012 року був засуджений вироком Скадовського районного суду Херсонської області за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 309 ч.1, 315 ч.2, 304 ч.1, 70 ч.1 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часкового складання покарань призначених за вказаним вироком та вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 28.12.2011 року визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. За злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України вчинений після постановлення вироку Скадовським районним судом 28.12.2011 року, призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. За злочин передбачений ч.1 ст. 304 КК України призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вказані злочини призначити покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Скадовського районного суду від 28.12.2011 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 22.06.2012 року строк попереднього ув`язнення з 11.02.2012 року по 08.07.2012 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 11.02.2012 року.
Кінець строку відбування покарання 15.03.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув ? строку покарання 30.07.2016 року.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Висновок суду виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_5 затвердженої начальником Копичинської ВК 112 19.09.2016 року засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 22.02.2012 року. Під час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
З 16.08.2012 року засуджений відбуває покарання у Копичинецькій виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112). На виробництві колонії станом на день складання характеристики не працевлаштований так як не бажає працювати. За період відбування покарання в Копичинській колонії №112 характеризувався негативно, допустив п`ять порушень встановленого порядку відбування покарання, за які були накладені дисциплінарні стягнення. Однак, після проведеної з ним індивідуально-виховної та профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. На час складання характеристики характеризувався позитивно. Адміністрацією колонії заохочувався три рази за дотримання норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймав участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення». Соціально - корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування. Вину в скоєних злочинах визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України підлягав після фактичного відбуття 1/2 строку покарання 15.12.2014 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області №112 не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 15.01.2016 року. Проте, постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) 29.04.2016 року засудженому відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання 30.07.2016 року. Проте, постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільської області (№112), 11.08.2016 року засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону у вигляді умовно-дострокового звільненню від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в Копичинській ВК 112, а саме, з часу прибуття в колонію 16.08.2012 року по 01.04.2015 року не працював. З 01.04.2015 року по 01.03.2016 року був працевлаштований на виробництві установи в бригаді №89 по виготовленню плетених меблів та з 01.03.2016 року по 11.08.2016 року в бригаді №82 (кузня). З 11.08.2016 року по 22.09.2016 року на виробництво установи не виходив, із проханням забезпечити його роботою не звертався, хоча на виробництві установи була можливість забезпечити його роботою.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.3 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 5 порушень встановленого порядку відбування покарання за вчинення яких накладалися стягнення, з яких два рази поміщався в дисциплінарний ізолятор та один раз поміщався в ПКТ. Дисциплінарні стягнення погашені у встановленому законом порядку.
11 серпня 2016 року рішенням постійно - діючої комісії Копичинської ВК №112 відмовлено засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.81 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації Копичинецької ВК 112 суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які випливають на цей процес.
При цьому, суд бере до уваги, що протягом періоду з 11 серпня 2016 року по 12.09.2016 року, тобто з моменту відмови комісії у застосуванні ст. 81 КК України до звернення засудженого ОСОБА_5 із клопотанням до суду, засуджений ОСОБА_5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не отримував, відмовився працювати на виробництві установи хоча була можливість забезпечити його роботою, що свідчить про відсутність змін у поведінці та ставленні засудженого до праці.
Три заохочення за період відбування покарання в Копичинській ВК №112 зокрема, 18.08.2015 року, 24.12.2015 року і 20.05.2016 року та факт відбуття засудженим 3/4 строку покарання на думку суду не є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Також триразове заохочення не може свідчити про його виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання 5 дисциплінарних стягнень ОСОБА_5 були вже погашені, їх наявність підтверджує негативну характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені Копичинецькою ВК 112 в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої частиною 2 ст.81 КК України обов`язкової підстави умовно дострокового звільнення засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.
Посилання засудженого на те, що при вирішенні питання щодо його умовно-дострокового звільнення слід врахувати, що він не працював на виробництві колонії, оскільки хворів в серпні 2016 року суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються довідкою, виданою медичною частиною Копичинської ВК 112 30.09.2016 року за №4082, з якої вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за період часу з 11.08.2016 року по 22.09.2016 року звертався в медчастину установи 18.08.2016 року та отримав звільнення від роботи з 18.08.2016 року по 20.08.2016 року і знаходився в цей період часу на амбулаторному лікуванні. В інший період часу, крім зазначеного вище, на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні не знаходився.
Посилання засудженого, що при вирішенні питання щодо його умовно дострокового звільнення слід врахувати, що він має матір, яка вдома одна, суд не приймає до уваги, оскільки вони відповідно до вимог ст. 81 КК України при вирішенні вищевказаного питання не мають правового значення.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1