Справа 350/2105/14-к
Номер провадження 1-кп/350/8/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2016 року смт.Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуючої судді ОСОБА_1
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000324, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 листопада 2014 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, працюючого лісорубом в ПАП "Еліта", одруженого, що має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодженн, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу.

Злочин вчинено за наступних обставин.

10 листопада 2014 року, приблизно о 18 годині обвинувачений придбав у магазині, що знаходиться у смт. Перегінське, по вул. Січових Стрільців, 215, пляшку води та пиво. Воду та гаманець з грішми він поклав у свій поліетиленовий пакет, де знаходилися молочні продукти, та залишив пакет на огорожі, недалеко від входу у магазин. Сам, маючи намір випити пиво, підійшов до жителів смт. Перегінське ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пили пиво приблизно 15 метрів від місця, де висів пакет.

Тут же потерпілий ОСОБА_11 підійшов до належного обвинуваченому пакета та засунувши у нього руку, почав оглядати його вміст. Такі дії ОСОБА_11 розізлили обвинуваченого, тому він підбіг до нього, та на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс йому удар долонею правої руки в обличчя, від якого потерпілий упав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 умисно наніс лежачому на землі потерпілому ОСОБА_11 декілька ударів ногою в живіт, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота та його органів з розривами селезінки і сальника, яка ускладнилась внутрішньою кровотечею, що викликало необхідність проведення операції в процесі якої потерпілому було видалено селезінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки він умисно спричинив потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя у момент спричинення, що спричинило втрату органу.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, не визнав та пояснив, що 10 листопада 2014 року, приблизно о 18 годині повертався додому з новобудови. Мав з собою пакет із молоком та сметаною. По дорозі зайшов у магазин «Продукти», де купив пляшку води та пиво. Воду та гаманець, у якому було біля 300 гривень поклав у пакет, який залишив на огорожі магазину, а з пивом підійшов до жителів смт. Перегінське ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які приблизно за 15 метрів від місця, де висів пакет, пили пиво. Він тільки відкрив пляшку пива і тут же побачив, що до його пакета підійшов незнайомий йому хлопець, який засунув у пакет руку та почав оглядати його вміст. Такі дії невідомого його обурили, тому він підбіг до нього та штовхнув його у спину, від чого той ударився до бетонної огорожі. Отримавши стусана незнайомий розвернувся обличчям до нього і почав щось нерозбірливо говорити, на що він ударив його долонею правої руки в лице, від чого той упав на складені там пластмасові ящики від пива та відразу ж піднявся. Він зробив йому підніжку, від чого той знову впав на землю, встав, залишив пакет та побіг у сторону автозаправки. Крім стусана у плечі та удару в обличчя, будь-яких ударів руками чи ногами потерпілому він не наносив. За яких обставин ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження не знає. Вважає, що у судовому засіданні не отримано жодного належного та допустимого доказу вчинення ним злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, як і не встановлено, що особа, яка намагалася викрасти його речі, з якою у нього виник конфлік біля магазину, є саме потерпілий ОСОБА_11 . Разом з тим, незважаючи на відсутність таких доказів, він категорично не заперечує та припускає, що особою, яка намагалася викрасти його майно може бути ОСОБА_11 і що за наслідком падіння від поштовху та від нанесеного удару в обличчя, ОСОБА_11 міг отримати тяжкі тілесні ушкодження. А можливо у нього був інцидент з іншою особою, а не з ОСОБА_11 , оскільки його потерпілому не пред`являли до впізнання і він у ході досудового розслідування потерпілого не бачив. На даний час можливо б і не впізнав його, тому що не запам`ятав, як він виглядає.

Тому просить виправдати його з ч.1 ст. 121 КК України. Вважає, що у його діях міг би бути склад злочину, передбачений ст. 128 КК України, однак орган досудового розслідування направивши до суду кримінальну справу за даним обвинуваченням позбавив його можливості на правильний захист, оскільки він повністю відшкодував потерпілому матеріальні та моральні збитки у розмірі біля 30000 гривень, тому провадження за даною статтею могло бути закрите за відмовою потерпілого від обвинувачення чи за примиренням. У тому що сталося кається. Він не мав наміру спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Вдарив незнайомого тільки захищаючись від неправомірного посягання на його майно. Ніхто більше у той день не намагався залізти у його пакет і більше ні з ким у нього тоді не було ніяких конфліктів.

У ході досудового слідства визнавав свою вину в умиснму нанесенні лежачому на землі ОСОБА_11 ударів ногами у живіт, однак такі показання давав тільки тому, що його допитували серед ночі, він не проаналізував свої дії, відповідав на питання працівників правоохоронних органів, а протоколи допиту підписував не читаючи.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини в умисному спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, його винуватість у вчиненні злочину повністю доказана показаннями свідків, даними, що містяться у висновку експертизи, іншими письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими у ході судового слідства.

Потерпілий ОСОБА_11 , який є інвалідом другої групи з дитинства, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про те, що участі у розгляді справи приймати не бажає, просить обвинуваченого суворо не карати (а.с.103-106 т.2).

Законний представник потерпілого ОСОБА_11 , його мати ОСОБА_12 , що є його опікуном, яка також була належним чином повідомлена про час розгляду справи, у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності та у відсутності її сина, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки заподіяні злочином збитки ОСОБА_5 вішкодував їй у повному обсязі. Просить про пом`якшення покарання обвинуваченому та про залишення без розгляду її позову до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На даний час потерпілий та його законний представник перебувають за межами України, що підтверджується довідками сектору інформаційного забезпечення ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.147,148 т.2).

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні дав показання проте, що 10 листопада 2014 року під вечір він був біля магазину «Продукти», що знаходиться у смт.Перегінське біля заправки та бачив, як потерпілий ОСОБА_11 підійшов до пакету, який хтось залишив на плоті біля магазину, та заліз туди руками. Він чув, що ОСОБА_11 кричав, бо його били, однак хто його бив він не бачив, бо знаходився на значній відстані від місця події і бійку йому заступили машини, які рухалися в той час по проїжджій частині дороги. Після цього він пішов до ОСОБА_14 , яка є родичкою потерпілого, та повідомив, що ОСОБА_11 побили біля магазину. Він хворіє з дитинства, його мати є його опікуном, остання була присутня при його допиті на досудовому слідстві.

Свідок ОСОБА_14 сусідка та родичка потерпілого - у судовому засіданні дала показання про те, 10 листопада 2014 року під вечір ОСОБА_15 сказав їй, що обвинувачений побив ОСОБА_11 . Пізніше у той вечір їй зателефонувала мати потерпілого та попросила приїхати в лікарню. В лікарні ОСОБА_12 їй розказала, що обвинувачений побив її сина біля магазину, вдарив його в обличчя, а коли ОСОБА_11 упав на землю, продовжив наносити йому удари ногами в живіт.

Потерпілого ОСОБА_11 вона знає добре, він має легкі вади розвитку, зокрема погано говорить, відвідував спеціальну школу у м. Львові. Однак з ним можна нормально спілкуватися, останній вміє писати і читати.

Свідок ОСОБА_16 сусідка потерпілих - у судовому засіданні пояснила, що 10 листопада 2014 року, приблизно о 20 годині, до неї додому прийшов потерпілий ОСОБА_11 , який скаржився на болі у животі, та розказав, що його біля магазину побив старший дядько, ОСОБА_17 . Вона подзвонила до матері потерпілого. Коли остання прийшла, потерпілий розказав що ОСОБА_17 наніс йому приблизно 5 ударів ногами у живіт. Спочатку він стояв, а потім впав на землю, а ОСОБА_5 продовжував наносити йому удари ногами. З її дому у лікарню потерпілого забрала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_18 лікар - травматолог Перегінської лікрні - дав у судовому засіданні показання про те, що 10 листопада 2014 року у лікарню привезли потерпілого ОСОБА_11 з травмою живота. У хворого було діагностовано розрив селезінки, тому була проведена операція по її видаленню. Потерпілий казав, що його побили біля магазину. Потерпілий поступив без явних слідів побиття: на його одязі не було крові чи будь-яких пошкоджень. Він перебував у приймальному покої сидячи та скаржився на болі у животі. Лікування потерпілого проводив завідуючий відділенням, останній проводив операцію по видаленню селезінки та направив його на консультацію в обласну лікарню. Йому нічого не відомо про те, хто і за яких обставин побив потерпілого.

Свідок ОСОБА_19 бабуся потерпілого - у судовому засіданні дала показання про те, що її онук ОСОБА_11 на даний час перебуває з батьками у Португалії. Він продовжує лікування у зв`язку травмами, отриманими 10 листопада 2014 року. Онук їй говорив, що в той день його побив саме обвинувачений ОСОБА_5 , який наносив йому удари ногами в живіт.

Свідок ОСОБА_9 дав у судовому засіданні показання про те, що 10 листопада 2014 року, приблизно о 18 годині у смт. Перегінське біля магазину, він разом з ОСОБА_10 пив пиво. До них підійшов ОСОБА_5 , який також хотів випити пива. В цей час якийсь хлопець заліз руками в пакет обвинуваченого. ОСОБА_5 крикнув - Чого ти туди поліз? - та побіг до нього. Повернувшись до них десь через 15 хвилин сказав, що вдарив малого, бо той ліз у пакет, який він залишив на огорожі. Далі обвинувачений разом з ними випив пиво і вони розійшлися. Він особисто потерпілого не знає і тоді не бачив, пізніше від працівників міліції йому стало відомо, що це ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні дав показання про те, що 10 листопада 2014 року, приблизно о 18 годині був біля магазину, який знаходиться в смт.Перегінське, де разом з ОСОБА_9 пили пиво. Через деякий час з магазину вийшов ОСОБА_5 , повісив на паркан свій пакет та підійшов до них з пляшкою пива. ОСОБА_5 навіть не почав пити пиво, коли побачив, що хтось заліз у його пакет і побіг до того хлопця, вдарив його рукою в обличчя, від чого той упав. Чи наносив ОСОБА_5 ще удари потерпілому він не пам`ятає, оскільки був у нетверезому стані. Крім того з того часу пройшло багато часу. ОСОБА_11 він знає тільки з вигляду. Під час досудового слідства він давав показання у міліції, протокол допиту підписав, однак не читав його, а тому не може стверджувати, що там написано все правильно з його слів. Не пригадує вже, чи підходив у той час до місця події та чи забирав обвинуваченого від потерпілого.Також не може ствердно сказати, чи бив обвинувачений потерпілого ногами і чи потерпілий то саме ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_21 - продавець магазину «Продукти» у судовому засіданні дала показання про те, що 10 листопада 2014 року вона працювала. Під вечір ОСОБА_5 купив у магазині пляшку пива та пляшку води. Біля магазину пили пиво ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Горілку не пив ніхто і ніхто із вказаних осіб у стані алкогольного сп`яніння не був. Чула, що на вулиці зчинився якийсь шум. Вона вийшла з магазину та бачила, як на дорогу побіг якийсь хлопчина. Хлопці, що пили пиво сказали їй, що ОСОБА_5 вдарив хлопця, бо той поліз у його пакет.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні дала показання про те, що проживає не далеко від магазину, який знаходиться по АДРЕСА_2 . Про події, які там відбувалися у вечері 10 листопада 2014 року вона дізналася тільки наступного дня від дільничного інспектора, який повідомив що минулого вечора там побили хлопця. Також свідок повідомила, що під магазином завжди людно. Того вечора вона, повертаючись додому, ішла повз магазин, бачила там багато людей, однак нічого підозрілого не помітила, ніякої бійки не бачила.

Аналогічні показання у судовому засіданні дала свідок ОСОБА_23 .
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правовопорушення (а.с.109 т.1) підтверджено, що представник потерпілого, його мати ОСОБА_12 11 листопада 2014 року звернулася в Рожнятівський РВ УМВС із заявою про вчинення злочину, де зазначила, що 10 листопада 2014 року приблизно о 18 годині у смт. Перегінськ по вул. С.Стрільців біля магазину «Продукти» ОСОБА_5 спричинив її синові ОСОБА_11 тілесні ушкодження, внаслідок яких йому зроблено операцію по видаленню селезінки.

Протоколом огляду місця події від 11 листопада 2014 року, та фототаблицею до нього (а.с.102-108 т.1) підтверджено, що місцем події є площадка розміром 8 х 15 метрів, перед магазином "Продукти", який знаходиться у смт. Перегінське по вул. С. Стрільців, 215, викладена бруківкою. Навколо площадки по периметру вимурована з каменю огорожа із стовпчинами, що знаходяться в одній площині, без будь - яих виступів. Між стовпчиками є металевий кований паркан з фігурними хвилястими вставками. В одному місці під огорожею, при вході до магазину справа, є декілька ящиків з-під пляшок.

Висновком експерта № 319 від 15 грудня 2014 року (а.с.116-119 т.1), підтверджено, що у ОСОБА_11 малися тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота та його органів, з розривами селезінки та сальника, які ускладнилася внутрішньою кровотечею, що викликало необхідність проведення 10 листопада 2014 року операції «Лапоратомія, ревізія органів черевної порожнини, спленектомія, лаваж та дренування черевної порожнини», які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок нанесення ударів такими (можливо руками, ногами) у вказану вище ділянку 10 листопада 2014 року приблизно о 18 годині і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

Під час проведення експертизи потерпілий ОСОБА_11 експерту пояснив, що тілесні ушкодження отримав у смт. Перегінськ біля магазину «Продукти», де незнайомий мужчина вдарив його кулаком в обличчя зліва, від чого він упав на землю, а невідомий продовжував наносити йому удари ногами в длянку грудної клітки та живота зліва.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_24 роз`яснюючи свої висновки щодо механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень пояснила, що у живіт потерпілого було нанесено декілька ударів, але не менше двох, оскільки, враховуючи розташування даних органів в організмі людини слід зазначити, що одним ударом неможливо спричинити розрив сальника та селезінки. Тобто один удар спричинив розрив селезінки, а інший призвів до розриву сальника. Тілесні ушкодження утворилися тільки від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути руки, ноги, тощо. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх розташування та кількість зазначає, що отримання таких ушкоджень від одномоментного падіння з висоти власного росту на площину та ударів до твердих предметів виключається. З приводу отримання тілесних ушкоджень вона особисто опитувала потерпілого у присутності його матері. Потерпілий ОСОБА_11 цілком адекватно пояснював обставини, за яких він їх отримав. Пояснення потерпілого відображені нею у мотивувальній частині експертного висновку.

Після допиту у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 експерт заявила, що потерпілий ОСОБА_11 не міг отримати наявні у нього тілесні ушкодження за обставин, на які вказує у своїх поясненнях обвинувачений. При нанесені йому обвинуваченим удару правою рукою в обличчя, потерпілий міг би вдаритися до складених під огорожею ящиків правою стороною, а тілесні ушкодження у нього малися в лівій ділянці живота.

Витягом з історії хвороби потерпілого ОСОБА_11 (а.с.106 т.2), що доданий ним суду до його заяви про небажання приймати участь у судовому засіданні підтверджено, що він є інвалідом з приводу розумової відсталості помірного ступеню з порушенням розвитку мовлення, не має здатності до абстрагування.

Копією постанови слідчого ОСОБА_25 про закриття кримінального провадження (а.с.179-180 т.1) підтверджено, що за заявою ОСОБА_5 було внесено у ЄРДР повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_11 . Слідчому, як потерпілий у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 давав показання про те, що з його пакета намагався викрасти речі саме ОСОБА_11 , якого він ударив рукою в обличчя, від чого той упав на землю на ліву сторону. Кримінальне провадження було закрите за відсутністю у діях ОСОБА_11 складу злочину, оскільки у пакет він заглянув з цікавості, без наміру вчинити крадіжку.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 спричинені саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_5 , який умисно завдав декілька ударів ногою в живіт лежачому на землі потерпілому, тобто отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілого перебуває у прямому причинному зв`язку з діями обвинуваченого.

Про наявність у діях обвинуваченого умислу на спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, тобто наносячи удари ногою безпосередньо в живіт потерпілого, ОСОБА_5 міг та повинен був передбачити можливість заподіяння тяжкої шкоди його здоров`ю, хоч не бажав, але свідомо припускав настання такої шкоди.

Отже дії ОСОБА_5 на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень були цілеспрямовані та умисні, що виключає спричинення тілесних ушкоджень потерпілому діями обвинуваченого з необережності.

Суд прийшов до переконання, що показання обвинуваченого про те, що крім одного стусана в спину та одного удару долонею в обличчя і підніжки, інших ударів руками та ударів ногами потерпілому він не наносив, що він не знає, чи саме з ОСОБА_11 у нього був інцидент чи з іншою особою є неправдивими і такими, що направлені на уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки вони є непослідовними та суперечливими, не відповідають іншим, дослідженим судом об`єктивним належним та допустимим доказам.

Зокрема свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні з достовірністю підтвердив, що саме ОСОБА_11 біля магазину «Продукти» заглядав у чужий пакет і там його били, бо він чув, як той сильно кричав.

Свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтвердили, що саме обвинувачений бив хлопця, який поліз до його пакета, а обвинувачений заявив, що у той вечір мав тільки один конфлікт з незнайомим, який намагався щось викрасти з його пакета.

Потерпілий послідовно розказав свідкові ОСОБА_16 , своїй матері ОСОБА_12 бабусі та експерту, що коли він упав на землю після удару обвинуваченого в обличчя, обвинувачений продовжував його бити, копаючи в живіт, що підтверджується протоколом - заявою ОСОБА_12 про вчинення злочину, висновком експерта, показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та експерта ОСОБА_24 .

У даному випадку суд визнає допустимими доказами показання свідків з чужих слів (із слів потерпілого), оскільки у суду відсутня можливість допитати потерпілого ОСОБА_11 у судовому засіданні, тому, що він на виклики у судове засідання не з`явився і на даний час перебуває за межами України. Його пояснення є правдивими і мають важливе значення для розуміння інших відомостей у даному кримінальному провадженні, обставини надання цих пояснень викликають довіру щодо їх достовірності та переконливості і ці показання не спростовані будь-якими іншими належними та допустимими доказами.

Обвинувачений у ході досудового розслідування визнавав свою вину у спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, у своїй заяві про вчинення злочину потерпілим щодо його майна та у показаннях слідчому у рамках того провадження підтверджував конфлікт саме з потерпілим та зазначав, що від його удару в обличчя потерпілий упав на землю, а не до пивних ящиків, також він повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду саме потерпілому в особі його матері, що є доказами того, що на даний час його показання є надуманими та нещирими.

Також за обставинами справи суд прийшов до переконання про відсутність підстав для юридичної оцінки дій обвинуваченого за страттями КК України, що передбачають відповідальність за спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані необхідної оборони чи з перевищенням меж необхідної оборони, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Конституції України та ст. 36 КК України, кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання, незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
У своїй постанові «Про судову практику у справах про необхідну оборону» Пленум Верховного Суду України вказує, що при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами, із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яке хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки.
Постановою слідчого про закриття кримінального провадження підтверджено, що у діях потерпілого ОСОБА_11 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у належний обвинуваченому пакет він заглядав з цікавості.

Зважаючи на вартісність наявного у пакеті майна обвинуваченого, на переконання суду, достатнім засобом захисту від посягань ОСОБА_11 у даній конкретній обстанові було просто відштовхнути потерпілого від пакета.

Суд прийшов до переконання, що після падіння потерпілого на землю, посягання на майно обвинуваченого припинилося, а тому у обвинуваченого не було будь-якої потреби наносити ОСОБА_11 удари ногами у живіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує обставини справи. Тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, те що обвинувчений вчинив тяжкий злочин, однак до кримінальної відповідальності він притягається вперше, позитивно характеризується по місцю проживання і праці, працює, відповідно до медичних довідок на наркологічному та психоневрологічному обліку не перебуває, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає, те що обвинувачений шкодує з приводу вчиненого злочину та здійснив повне відшкодування потерпілому завданої злочином моральної і матеріальної шкоди, що дії обвинуваченого були спровоковані діями самого потерпілого, який без дозволу оглядав вміст пакета потерпілого, що з часу вчинення злочину пройшов тривалий час, який потерпілий перебував у стресовому стані, очікуючи призначення покарання за вчинене. Також суд враховує думки потерпілого та його законного представника про пом`якшення покарання обвинуваченому.

Сторона обвинувачення вказує на наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення обвинуваченим злочину перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, однак з цього приводу не надала суду жодного належного і допустимого доказу. Зокрема результатами токсилогічного дослідження № 1865 (а.с. 139 т.1) підтверджено, що у крові, відібраної у ОСОБА_5 11 листопада 2014 року не виявлено етанол в концентрації ( за методикою ГРХ). Показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_21 підтверджено, що обвинувачений горілку біля магазину не пив, у стані алкогольного сп"яніння не перебував. За таких обставин суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_5 зазначену обтяжуючу покарання обставину.

Отже обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Санкція статті 121 ч.1 КК України передбачає покарання тільки у виді позбавлення волі. Однак враховуючи обставини справи та особу винуватого, помякшуючі покарання обставини, які на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд вважає за необхідне призначаючи покарання застосувати ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш мякого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.121 КК України - арешту , оскільки призначення саме такого виду покарання обвинуваченому буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заявлений представником потерпілого ОСОБА_27 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, за клопотанням ОСОБА_12 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.366-369, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та відповідно до ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді арешту, строком на шість місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 час попереднього ув`язнення у період з 6 травня по 24 липня 2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні призначеного судом покарання у виді арешту.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередньо обраний особисте зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1