Справа № 182/1857/15-к
Провадження № 1-кп/0182/144/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0000749 стосовно:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровка, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, не працюючого, освіта середня, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину - доньку, 2007 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-30.10.2008 р. Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ст. 289 ч. 3 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі. 30.04.2014 р. звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 09.03.2015 року приблизно о 13.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_3 , скориставшись неуважністю ОСОБА_5 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі столу, який знаходився у кімнаті, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Nоkіа 2330», вартістю 300 грн., у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 310 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази по справі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю і суду пояснив, що 09.03.2015 року приблизно о 13.00 год. знаходився вдома у ОСОБА_5 . Вживали алкогольні напої. Був у стані алкогольного сп`яніння. На столі побачив належний потерпілому мобільний телефон. Вирішив викрасти його. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з кімнати і за його діями не спостерігає викрав мобільний телефон. Телефон продав у магазині Конкорт. Мобільний телефон працівники міліції вилучили і передали потерпілому. Кається в скоєному.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, за місцем проживання характеризується задовільно, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання, слід віднести визнання вини та щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, суд відносить перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі, але в зв`язку з визнанням вини, щирим каяттям, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 ч. 1 п. 2) 3) зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи або навчання кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ: мобільний телефон Нокіа 2330, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити в користуванні потерпілого.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :