АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/3123/13-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/790/73/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Шахрайство
У Х В А Л А
16 березня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_8
представників потерпілих ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 засуджених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, засуджених ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ,-
Встановила:
Під час апеляційного розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , захисник ОСОБА_6 подав заяву про відвод суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на п. 4. ст. 54 КПК України 1960 року.
Засуджений ОСОБА_16 також заявив відвод судді ОСОБА_4 ..
Заслухавши учасників судового процесу, обговоривши заяви про відвод колегія суддів приходить до наступних висновків.
В якості обставин, що викликають сумнів в об`єктивності суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 посилається на ухвалу від 10.02.2016 року про відмову у задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу засудженому ОСОБА_16 ..
На його думку, про упередженість суддів свідчить неврахування ними аргументів захисту щодо встановлених ЄСПЛ порушень п.1 та 3 статті 5 Конвенції у справі «Подвезько проти України» ( рішення від 12.02.2015 року), відсутності ризиків ухилення засудженого від суду та перешкоджання встановленню істини, а також тієї обставини , що «...у разі визнання судом повністю доведеної вини ОСОБА_16 ...суд з урахуванням відбутого ОСОБА_16 попереднього ув`язнення зобов`язаний застосувати до нього ст.. 2 Закону України «Про амністію в 2014році»...та звільнити від відбування покарання...»
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особа, засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «с» пункту 1 статті 5 Конвенції (див., зокрема, рішення у справі «Сольмаз проти Туреччини» (Solmaz v. Turkey), заява № 27561/02, п. 25, від 16 січня 2007 року).
З огляду на цю обставину перевірка правильності вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення виконання вироку у вигляді запобіжного заходу ОСОБА_16 та врахування наведених вище аргументів захисту можливе під час апеляційного розгляду та залежить від результатів розгляду доводів апеляцій.

Тому залишення колегією суддів клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_16 без задоволення не може розглядатись як «інші обставини, які викликають сумнів у об`єктивності судді» в розумінні п.4 ст. 54 КПК України 1960 року.

Обставинами , що виключають участь судді ОСОБА_4 у розгляді кримінальної справи, засуджений ОСОБА_16 вважає те, що раніше вказана справа була розподілена автоматизованою системою цьому судді, а також те що суддя не надав дозвіл на побачення із засудженим його неповнолітньому сину.

З пояснень судді ОСОБА_4 випливає, що кримінальна справа була розподілена йому помилково, відповідне розпорядження було скасовано, і будь-яких повноважень щодо розгляду даної справи на той час суддя не мав. Окрім того, будь-які матеріали, які б підтверджували ступінь родинного зв`язку засудженого і особи, про яку йшлося в заяві не було надано.

Через скасування розподілу даної справи, як помилкового, матеріали справи були передані іншому складу суду, а тому у судді ОСОБА_4 підстав для заявлення самовідводу не було.

Европейський суд з прав людини також зазначає, що «... презумпція особистої неупередженості судді чинна, доки немає доказів протилежного...» (рішення у справі («Лендон, Очаковскі-Лоран і Жулі проти Франції», заяви 21279,02 і 36448/02, 22 жовтня 2007 року).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суб`єктивні побоювання захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_16 щодо упередженості суддів, з урахуванням конкретних обставин справи, не можна вважати об`єктивно виправданими.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.54, ст.ст. 56,57 КПК України 1960 року колегія суддів,-
Ухвалила:
Заяву захисника ОСОБА_6 про відвод суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та заяву засудженого ОСОБА_20 про відвод судді ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Головуючий

Судді -