АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/874/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 190, ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
При секретареві ОСОБА_5
За участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянула матеріали кримінального провадження № 0010393 відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, українка, громадянка України, не заміжня, з середньою освітою, офіційно не працює, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судима: вироком Деснянського районного суду міста Києва від 12.04.2013 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання строком на 1 рік; вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23.05.2013 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання строком на 2 роки; вироком Деснянського районного суду міста Києва від 02.02.2015 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24.04.2015 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

засуджена за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на два роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого більш суворим, призначеним за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24.04.2015, остаточно до відбування покарання ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 засуджена за умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб. Так, ОСОБА_7 02.02.2013 року, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, вступила в злочинну змову з ОСОБА_9 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та невстановленими слідством особами на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розробивши завідомо злочинний план дій, розподіливши між собою ролі, орендували на одну добу квартиру АДРЕСА_2 , власницею якої є ОСОБА_12 , почали демонструвати вказану квартиру особам, які шукають помешкання для оренди на тривалий термін, при цьому, пропонуючи орендувати дане помешкання. Приблизно 1600 години 02.02.2013, невстановлена особа ОСОБА_10 в телефонній розмові з ОСОБА_7 повідомив останній, що біля будинку, в якому вони орендували помешкання, знаходяться особи, які цікавляться орендою квартири на тривалий термін. Після чого, ОСОБА_7 зустрілася з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які шукали помешкання для оренди на тривалий час, діючи згідно заздалегідь розробленого плану, представилась брокером на ім`я ОСОБА_15 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану ОСОБА_7 запросила ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до квартири АДРЕСА_2 , де на них чекала ОСОБА_9 , представивши її власницею квартири як ОСОБА_16 . ОСОБА_9 діючи згідно розподілених злочинних ролей та продовжуючи вводити в оману ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , продемонструвала підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_16 з вклеєною власною фотографією. ОСОБА_13 будучи введеною в оману та будучи впевнено., що ОСОБА_9 дійсно є власницею цієї квартири, домовилась про оренду квартири та добровільно передала ОСОБА_9 в рахунок оплати за оренду помешкання грошові кошти в сумі 4800 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, у такий самий спосіб, зустрілася з ОСОБА_17 , яка шукала помешкання для оренди на тривалий термін, запросила її оглянути квартиру АДРЕСА_2 , де на них чекала ОСОБА_9 . Діючи згідно розподілених злочинних ролей ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ввели в оману ОСОБА_17 , яка впевнившись, що ОСОБА_9 дійсно є власницею квартири та виконає взяті на себе обов`язки, надала добровільно ОСОБА_9 в рахунок оплати за оренду помешкання грошові кошти в сумі 800 гривень.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, приблизно о 1200 годині 03.02.2013, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зустрілися з ОСОБА_18 , яка шукала помешкання для оренди на тривалий термін. ОСОБА_18 будучи введеною в оману та впевненою в тому, що ОСОБА_9 дійсно є власницею вказаної квартири та виконає взяті на себе обов`язки, домовилася про оренду квартири АДРЕСА_2 та добровільно передала ОСОБА_9 в рахунок завдатку оплати за оренду помешкання грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, приблизно об 1130 годині 03.02.2013, зустрілася з ОСОБА_19 , який шукав помешкання для оренди на тривалий термін, представившись йому брокером запросила оглянути квартиру АДРЕСА_2 , де на них чекала ОСОБА_9 . Діючи згідно розподілених злочинних ролей ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ввели в оману ОСОБА_19 , який будучи впевненим, що ОСОБА_9 дійсно є власницею квартири та виконає взяті на себе обов`язки, надав добровільно ОСОБА_9 в рахунок завдатку оплати за оренду помешкання грошові кошти в сумі 400 гривень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, повністю визнаючи свою вину, посилаючись на наявність у неї тяжких хронічних захворювань та хворої матері, яка потребує догляду, просить пом`якшити призначене їй покарання.

У зв`язку з викладеним було відкрито апеляційне провадження, яке призначено до розгляду на 1400 годину 17 серпня 2016 року, коли його й було розпочато.

Втім, до початку апеляційного розгляду ОСОБА_7 подала заяву, якою відкликала свою апеляційну скаргу та просила закрити апеляційне провадження у зв`язку з викладеним і одночасно клопотала про застосування до неї в порядку ч.5 ст. 72 КК України зарахування в строк покарання попереднього ув`язнення в період з 28 жовтня 2014 року по день апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, виступи ОСОБА_7 , яка підтримала свою заяву про відкликання апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження і клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення в період з 28 жовтня 2014 року по 17 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, прокурора який підтримав міркування Маморської про закриття апеляційного провадження і часткове в період з 19 лютого 2016 року по 17 серпня 2016 року зарахування попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження у визначених межах, судова колегія визнає наступне.

Міркування ОСОБА_7 та прокурора про можливість закриття апеляційного провадження, оскільки вона відкликала свою апеляційну скаргу, а інших апеляційних скарг не надійшло, ґрунтуються на положеннях ч. 4 ст. 36 та ст. 403 КПК України і з ними судова колегія погоджується, приймає відмову ОСОБА_7 від апеляційної скарги та закриває апеляційне провадження.

Що ж стосується клопотання про зарахування ОСОБА_7 попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в період з 28 жовтня 2014 року по 17 серпня 2016 року, то воно обґрунтовується тим, що фактично ОСОБА_7 перебуває під вартою з 28 жовтня 2014 року.
Втім, всупереч її міркуванням, в період з 28 жовтня 2014 року і по 19 лютого 2016 року вона перебувала під вартою не у зв`язку з цим кримінальним провадженням, а в зв`язку з іншим кримінальним провадженням, яке отримало остаточне вирішення 3 лютого 2016 року, коли судова колегія Апеляційного суду міста Києва залишила без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2015 року, а вказаний вирок без змін.

Саме згаданим вироком строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховано з 28 жовтня 2014 року і судова колегія суддів Апеляційного суду міста Києва в ухвалі від 3 лютого 2016 року зі вказаним рішенням погодилась.

У зв`язку з цим кримінальним провадженням, як встановлено вироком від 19 лютого 2016 року, ОСОБА_7 взята під варту з 19 лютого 2016 року, отже, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України судова колегія вправі зарахувати в строк відбування покарання лише перебування засудженої під вартою у попередньому ув`язненні у зв`язку з цим кримінальним провадженням, тобто з 19 лютого 2016 року і по 17 серпня 2016 року включно.

Втручатися ж у вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 3 лютого 2016 року ця судова колегія повноважень не має.

Питання щодо зарахування попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за судовими рішенням від 24 квітня 2015 року та 3 лютого 2016 року може бути вирішено окремо за зверненням ОСОБА_7 судом за місцем відбування нею покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 403, 404, 405 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Клопотання ОСОБА_7 задовольнити частково.

Закрити апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2016 року відносно неї.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадженням в період з 19 лютого 2016 року по 17 серпня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Судді:

[1]