Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
та обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000189 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Васильківського району, с. Дослідницьке, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Сумської області, Конотопського району, с. Салтикове, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, суд визначив ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Цим же вироком суд визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засудив до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки та поклавши на нього обов`язки передбачені законом.

Крім цього, суд стягнув солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави кошти в розмірі 1908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) грн. 44 коп. за проведення експертиз, а також стягнув солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) грн.

Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду 30.12.2014 приблизно о 00-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. М.Гречка, 24-В в м. Києві, помітив гараж, двері якого обладнані навісним замком, який він міг би зламати.

В цей час в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до вказаного гаражу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 за допомогою металевої труби, яку знайшов неподалік, зламав навісний замок та проник до гаража, звідки таємно викрав автомобільний холодильник «Саmpingaz Smart Cooler 25», вартістю 2617 грн. 32 коп. та модем марки «Терайон», вартістю 700 грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3317 грн. 32 коп.

Крім цього, 07.01.2015 приблизно о 01-20 год., перебуваючи по АДРЕСА_5 та помітивши гараж, двері якого обладнані навісним замком, у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до вказаного гаражу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 за допомогою металевого металевих ножиць, які мав при собі, зламав навісний замок та проник до гаража, звідки повторно таємно викрав велосипед «Тотем», вартістю 1470 грн.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1470 грн.

Крім цього, 10.01.2015 року приблизно о 00-30 год., перебуваючи по АДРЕСА_6 та помітивши гараж, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до вказаного гаражу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 руками відігнув частину даху вказаного гаража та проник до нього, звідки повторно таємно викрав зварювальний апарат «Потон ВДН 160 SDС ТІС», вартістю 3850 грн., зварювальний апарат «Енергомаш СА-97 Н22», вартістю 2240 грн., пилку врізну по металу «ПО-73240» вартістю 1285 грн. та інші інструменти.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 20115 грн. 00 коп.

Цього дня, 10.01.2015, приблизно о 01-00 год., перебуваючи по АДРЕСА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого гаражу, ОСОБА_6 за допомогою металевої труби, яку знайшов неподалік, зламав навісний замок та проник до гаража, звідки повторно таємно викрав перфоратор «Маkita НR5201С», вартістю 7370 грн. та інші інструменти.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 10357 грн. 80 коп.

Крім цього, 20.01.2015 приблизно о 00-30 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. В.Гори, 17 в м. Києві помітили гараж, двері якого обладнані навісним замком. В цей час вони вступили в попередню змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до вказаного гаражу.

Реалізуючи злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за їхніми діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 за допомогою металевих ножиць зламав навісний замок, після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , проникли до гаражу, звідки повторно таємно викрали чотири диски до автомобіля, вартістю кожного з яких складає 462 грн. 51 коп.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1850 грн. 04 коп.

Крім цього, 10.02.2015 приблизно о 00-30 год., перебуваючи по АДРЕСА_8 та помітивши гараж, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до вказаного гаражу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 за допомогою металевої труби, яку знайшов неподалік, зламав навісний замок та проник до гаражу, звідки повторно таємно викрав дві акумуляторні батареї 75 Ампер, вартістю кожної з яких складає 200 грн. та дві акумуляторні батареї 100 Ампер, вартістю кожної з яких складає 300 грн.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Крім цього, 08.04.2015 у невстановлений час у ОСОБА_6 , який знав, що біля будинку АДРЕСА_9 знаходяться металеві труби, виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище. Знаючи про те, що вказані труби є об`ємними, ОСОБА_6 попросив своїх знайомих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перенести їх, повідомивши, що труби є його власністю.

Після цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 направилися до будинку АДРЕСА_9 , де підійшли до паркану який огороджував вищевказаний будинок. Не повідомляючи про свої наміри, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, переліз через паркан вказаного будинку.

Проникнувши на огороджену територію будинку, ОСОБА_6 передав через паркан ОСОБА_14 і ОСОБА_15 три газові труби довжиною 2 метри, діаметром 80 мм, загальною вартістю 495 грн. та три стійки телескопічні для монолітної опалубки, загальною вартістю 1260 грн., що належать ОСОБА_16 , які останні перенесли через дорогу та залишили між гаражами.

Після цього ОСОБА_6 , мав намір перелізти через паркан назад та забрати вказані вище газові труби, загальною вартістю 1755 грн., однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як після того як почув гучні розмови, переліз через паркан та був затриманий там працівниками міліції.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року щодо нього зміни та пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, а також скасувати рішення суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , оскільки викрадені у нього речі були вилучені та знаходяться в Подільському райвідділі поліції.

В обґрунтування поданої скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що покарання, призначене йому за вироком суду, у виді чотирьох років позбавлення волі, є занадто суворим, а тому, приймаючи до уваги, що він раніше не судимий, хворіє на туберкульоз, за час перебування в СІЗО оцінив і усвідомив свою вину у вчинених діях та став на шлях виправлення, просить пом`якшити призначене покарання на підставі ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення іншого обвинуваченого, який також підтримав апеляційну скаргу; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинувачених; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорюються фактичні обставини вчинених ним дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої ним скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченим, зокрема ОСОБА_6 , суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував характер і ступінь скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 , в силу вимог ст. 89 КК України, є раніше не судимим, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд прийняв до уваги те, що обтяжуючих покарання обставин під час судового розгляду встановлено не було.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_6 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання.
Саме з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, у тому числі кількості епізодів злочинних дій, даних про особу обвинуваченого, який хоча і вважається особою, яка не має судимості, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності із застосуванням ст. 75 КК України.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить в собі достатніх підстав для зміни вироку з метою пом`якшення призначеного йому покарання, оскільки зазначений вирок, у тому числі в частині призначеного покарання, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність передбачених законом підстав для зміни вироку, а саме підстав для висновку про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/1702/2016

Категорія: ч. 3 ст. 185,ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_17

Доповідач - суддя ОСОБА_1