пр. № 1-кс/759/1972/16
ун. № 759/8365/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю скаржника ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Святошинського районного управління поліції Головного управліннянаціональної поліції в м.Києві ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звертається до слідчого судді Святошинського районного суду в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, в межах кримінального провадження № 000002 відомості про яке було внесено до ЄРДР 16.12.2015 р., з вимогами зобов`язати слідчого ОСОБА_4 розглянути його клопотання від 06.06.2016р. подане через канцелярію Святошинського УП ГУ НП у м.Києві про залучення його до провадження як потерпілого. Вимоги скарги обґрунтовує обов`язком слідчого розглянути клопотання у триденний строк, що передбачено ст.220 КПК України та невиконанням слідчим цього обов`язку.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просить задовольнити. Повідомив, що на день розгляду скарги інформації про задоволення його клопотання не надходило, а також не направлена обґрунтована постанова про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим. Вважає, що злочином йому завдано моральної шкоди.

Слідчий Слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м.Києві в судове засідання повторно не з`явився, про місце та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого ОСОБА_4 знаходяться матеріали досудового розслідування № 000002 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2015 р. Заявником у даному провадженні є ОСОБА_3 , що підтверджується копією його заяви від 31.10.2015 р. та доказами направлення до Прокуратури Святошинського району м.Києва.

ОСОБА_3 06.06.2016 р. через канцелярію Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції в м.Києві подане клопотання в межах даного кримінального провадження в порядку ст.220 КПК України про залучення його до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, потерпілим може бути: 1) особа, яка подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення і їй завдано шкоди, тобто заявник, 2) особа, яка не подавала заяви про злочин, а яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого після початку кримінального провадження, і в цих випадках права та обов`язки потерпілого виникають у таких осіб з моменту подання заяв (про злочин або про залучення її до провадження), а також 3) особа, яка надала згоду на залучення її до провадження як потерпілого, тобто за відсутності заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, з винесенням постанови про визнання особи потерпілим. В останньому випадку права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту винесення такої постанови. КПК України не регламентує обов`язковість винесення постанови про визнання особи потерпілим, хоча її винесення є доцільним.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, лише відмова у визнанні потерпілим обов`язково оформлюється відповідною постановою слідчого.

З аналізу вищезазначеної норми Закону можна зробити висновок про те, що у разі відсутності у матеріалах кримінального провадження постанови про відмову у визнанні потерпілим, особа, що яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого після початку кримінального провадження вважається особою з процесуальним статусом потерпілого.

Отже, за наявності у кримінальному провадженні № 000002 заяви Смолянікова про злочин, заяви ОСОБА_3 про про залучення його до провадження як потерпілого та за відсутності постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, ОСОБА_3 вважається особою з процесуальним статусом потерпілого.

За нормою, що регулює питання оскарження рішень, дій, бездіяльності органів досудового розслідування у особи з процесуальним статусом потерпілого дійсно є право на оскарження нездійснення слідчим процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПКУкраїни строк (п.1 ч.1 ст. 303 КПК України). Скаржник скористався цим правом та просить слідчого суддю зобов`язати слідчого ОСОБА_4 розглянути його клопотання подане до слідчого 06.06.2016 р. в межах ст.220 КПК України щодо визнання його потерпілим.

За статтею 220 КПК України слідчий має обов`язок у триденний строк розглянути клопотання, задовольнити його, а у разі відмови у такому клопотанні винести відповідну постанову, але правом подання такого клопотання законодавець наділяє лише сторону захисту, потерпілого і його представника, представника юридичної особи у певних випадках.

Таким чином, виникає правова колізія, коли особа де-факто може вважатись потерпілою особою (з моменту подачі заяви про злочин, яким їй завдано у даному випадку моральної шкоди), але де-юре відносно неї немає постанови слідчого про залучення у якості потерпілого. ОСОБА_3 не будучи особою (тобто не маючи статусу потерпілої особи де-юре) не мав процесуального права на звернення до слідчого з клопотанням за ст.220 КПК України, оскільки не був особою наділеною таким правом на звернення. Таким правом на звернення за ст.220 КПК України він наділяється лише після подання заяви про залучення його до провадження як потерпілого і за відсутності постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим. Отже слідчий вправі не розглядати таке клопотання за ст.220 КПК України.

Але у любому випадку заява про визнання особи потерпілим має подаватися не в межах ст.220 КПК України, а в межах ст.55 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що для захисту прав особи, необхідно встановити документально її статус у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездічльність під час судового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя задовольняє вимоги скарги, але з інших ніж заявлено підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Святошинського районного управління поліції Головного управліннянаціональної поліції в м.Києві ОСОБА_4 , задовольнити .

Зобов`язати слідчого Святошинського районного управління поліції Головного управліннянаціональної поліції в м.Києві ОСОБА_4 винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 000002.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1