Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1987/16-к
У Х В А Л А
12.08.2016 року м.Виноградів
Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 у неповерненні тимчасово вилученого майна,
ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , звернулись до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Подану скаргу обґрунтовують тим, що 22 липня 2016 року до чергової частини Виноградівського ВП поступив виклик від ОСОБА_3 про ДТП за участю його автомобіля марки «Fiat Fiorino», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору. Внаслідок цього транспортний засіб було оглянуто слідчим та вилучено на підставі протоколу огляду місця події, транспортний засіб залишено на зберігання на майданчику тимчасового утримання Виноградівського ВП.
Питання щодо тимчасового вилучення чи арешту його транспортного засобу ніхто не вирішував, оскільки слідчий не звертався до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до автомобіля.
27.07.2016 року ОСОБА_3 подав слідчому клопотання про повернення транспортного засобу з підстав ст.ст. 169, 171, 172, 173 КПК.
Проте слідчий ОСОБА_5 усно відмовив у задоволенні поданого клопотання, при цьому слідчий не виконав приписи КПК щодо письмового повідомлення заявнику про відмову у задоволенні заяви про повернення автомобіля, не послався на жодну норму КПК та не спростував наявність обставин, достатніх для тримання транспортного засобу на арешт майданчику поліції.
Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.
Згідно ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи зідеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Стаття 2 КПК України визначає, що «...Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура...».
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166 та 170-174 КПК України.
Ці випадки передбачають порядок тимчасового доступу до речей та тимчасового вилучення речей (арешт майна).
Відповідно до пункту 14 Листа ВССУ 05.04.2013 № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» Закінчення строку тимчасового доступу, за відсутності клопотання прокурора про його продовження або відмови слідчого судді, суду про продовження строку здійснення цього заходу забезпечення кримінального провадження, тягне за собою його припинення та необхідність повернення тимчасово вилучених речей.
Питання, щодо тимчасового вилучення чи арешту мого транспортного засобу ані слідчий, ані прокурор, ані слідчий суддя не вирішували.
Відповідно до ст. 171 та 173 КПК України - неподання клопотання про арешт транспортного засобу, або невчасне постановлення ухвали слідчого судді - тягнуть за собою обов`язок повернути річ особі, у якої вона була вилучена.
Відповідно до п.4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої 27.08.2010 спільним наказом №51/401/649/471/23/125, до вилучених з обігу належать: предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України; предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством; документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.
Усі ж оборотоздатні речі, які є предметом вільного обігу і можуть бути предметом правочинів, у тому числі транспортні засоби, оргтехніка, речі звичайного домашнього вжитку, тощо не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Тому, якщо ж слідчий при огляду все ж в силу певних обставин вилучив таке майно, то, як показано вище, за змістом ч.7 ст.237 КПК України таке вилучене майно вважається тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:
1) перелік майна, яке підлягає арешту;
2) підстави застосування арешту майна;
3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі;
4) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно;
5) порядок виконання ухвали.
Відповідно до ч. 6 ст.173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Отже, якщо слідчий, прокурор не звернувся на наступний робочий день після вилучення цього майна із зазначеним клопотання до суду про його арешт, то таке майно негайно має бути повернуто особі.
Також слід зазначити, що Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках затверджений постановою Кабінету Міністрів №1102 від 17 грудня 2008 року.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
В судовому засіданні скаржник та адвокат обставини та вимоги скарги підтримали.
Слідчий в судовому засіданні вважав, що скарга задоволенню не підлягає.
Заслухавши учасників, перевіривши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, у рамках якого було подано скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, слідчим СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 22 липня 2016 року протоколом огляду місця події оглянуто та вилучено автомобіль марки «Fiat Fiorino», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, яким керував ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому власником записано ОСОБА_6 , дружину ОСОБА_3 .
27.07.2016 року ОСОБА_3 подав слідчому ОСОБА_5 клопотання про повернення транспортного засобу з підстав ст.ст. 169, 171, 172, 173 КПК. Станом на час розгляду скарги відповідь слідчим не надано.
В свою чергу ст. 220 КПК України ОСОБА_3 не є особою, яка визначена у ч. 1 ст. 220 КПК.
Однак, відповідно речень другого та третього ч. 7 ст. 237 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження; вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Отже вилучене майно: транспортний засіб не є предметами, які вилучені законом з обігу, та згідно вказаної норми Закону вважаються тимчасово вилученим майном.
Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.
Згідно з ч.2 ст167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 КПК України.
При цьому, в ч.5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
В даному випадку, зазначене в ч.5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.
Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.
Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, зокрема, арештованого майна відповідно до правил ст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил ч.5 ст.171 КПК України, діючим КПК України не передбачено.
Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України і ч.7 ст.236 КПК України.
Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.
Зі змісту ст.307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
За встановлених обставин скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 167-169, 303-307, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучений протоколом огляду від 22.07.2016 року транспортний засіб марки «Fiat Fiorino», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ч.3 ст.307 КПК України оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1