В И Р О К
іменем України
Справа № 148/1413/16-к

Провадження № 1-кп/126/172/2016

"31" серпня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бершадь кримінальне провадження № 0008721 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звенігородка Звенігородського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, проживаючого у незареєстрованому шлюбі, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, освіта базова загальна середня, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 17.12.2015 року у приблизний період часу з 10-00 по 11-00 годину, знаходячись на території домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс удар обухом металевої сокири зверху в область голови ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню з формуванням внутрішньо мозкової гематоми в правій лобно тім`яній ділянці, вдавленого перелому в правій лобно тім`яній ділянці, які відповідно до висновку додаткової судово медичної експертизи №14 від 17.02.2016 року по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення ( «Правила судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пункт 2.1.3. б, в, затверджених в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №255/791 та Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю та показав, що 17 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_6 в приміщенні кухні у домогосподарстві де проживає він із сім`єю та потерпілий з сім`єю, виникла сварка через те, що потерпілий ображав його сестру. Дана сварка переросла у бійку та вони перемістились у коридор, де ОСОБА_6 взяв у руки швабру. Коли вони продовжуючи сварку та бійку вийшли на подвір`я, ОСОБА_5 взяв у руки сокиру, яка була біля кухні та замахнувся на потерпілого, щоб вибити з його рук швабру, якою він хотів його вдарити. В цей час ОСОБА_6 вкусив собака та він випадково потрапив йому у голову. Одразу після нанесення удару він сам намагався привести його до тями, та разом з дружиною відвіз до м. Тульчин в лікарню. Він оплатив усі витрати на лікування потерпілого та за свій рахунок відвіз його в м. Вінницю для подальшого лікування.

Через два дні він поїхав до своєї сестри, де працював у магазині, щоб заробити кошти на відшкодування шкоди, завданої потерпілому. Про те, що проти нього порушена кримінальна справа не знав, дізнався лише коли його затримали. Наміру переховуватись від слідства та суду не мав, так як навпаки домовився з потерпілим, що буде надавати йому матеріальну допомогу на лікування та реабілітацію.

Крім того, обвинувачений просив суд не позбавляти його волі, так як він щиро розкаявся, на даний час помирився з потерпілим, має намір працювати, щоб оплатити йому лікування та має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, які також потребують його допомоги та матеріальної підтримки.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому злочині, вина ОСОБА_5 також. підтверджена показами потерпілого та свідка.

Так потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що він проживає зі своєю сім`єю в одному житловому будинку з обвинуваченим та його сім`єю. 17.12.2015 року між ним та обвинуваченим на ґрунті родинних відносин під час розмови в приміщенні кухні, виник конфлікт, який в подальшому переріс у бійку. Так вони перемістились у коридор та на вулицю. При цьому, він тримав у руках швабру, а обвинувачений, вийшовши на вулицю, вхопив сокиру. На вулиці ОСОБА_6 вкусив собака та, як саме він не пам`ятає, але обвинувачений наніс йому удар по голові сокирою, від якого він втратив свідомість. Зі слів дружини, йому відомо, що ОСОБА_5 заволік його до кухні та привів до тями, після чого поїхав з ним у лікарню.

Обвинувачений оплатив його лікування в лікарні в м. Тульчин, відвіз у м. Вінницю для подальшого лікування, компенсував моральну шкоду та в подальшому зобов`язався оплатити витрати на операцію та реабілітацію. Після лікування в м. Вінниці мати забрала його на лікування до Житомира.

На даний час конфлікт між ним та обвинуваченим вичерпано. Вони дійшли згоди щодо компенсації шкоди. Тому, він просить не позбавляти ОСОБА_5 волі, оскільки він перебуваючи на свободі зможе утримувати та виховувати своїх малолітніх дітей та допомагати йому матеріально в подальшому лікуванні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показала, що проживає в незареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 . Протягом тривалого часу вони проживають в одному домогосподарстві із сім`єю її племінника ОСОБА_5 .

В грудні 2015 року в приміщенні кухні, де вони всі снідали, між її чоловіком та племінником виник конфлікт, який переріс у бійку. З приміщення кухні вони перейшли в коридор та на подвір`я. В руках у ОСОБА_9 була швабра, а ОСОБА_5 , вийшовши на вулицю, взяв на подвір`ї сокиру, якою замахнувся на потерпілого та випадково потрапив йому у голову.

Після удару, він намагався привести ОСОБА_6 до тями та сам разом із дружиною відвіз його до лікарні в м. Тульчин. Обвинувачений повністю поніс усі витрати на лікування її чоловіка та компенсував моральні збитки, тому вони до нього ніяких претензій не мають та просять суд не позбавляти його волі, а дати можливість виховувати своїх дітей.

Вина обвинуваченого підтверджена також дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 26.01.2016 року, де описано приміщення та домогосподарство, розташовані в АДРЕСА_1 , які є місцем вчинення злочину. Під час огляду місця події було вилучено сокиру, якою було спричинено удар потерпілому;

- висновком експерта №5 від 22.01.2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мала місце відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню з формуванням внутрішньо мозкової гематоми в правій лобно тім`яній ділянці, вдавлений перелом в правій лобно тім`яній ділянці. Стан після оперативного втручання. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), що могло бути у термін та за обставин, які вказує обстежений і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення ( «Правила судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пункт 2.1.3. б, в, затверджених в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №255/791 та Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6);

- висновком експерта №20 від 01.02.2016 року, який містить висновок про те, що кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти В ізосерологічної ситеми АВО. При дослідженні сокири (об`єкти №№1,2) виявлена кров людини, яка належить особі чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності якої виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВО, що відповідає О (І) групі крові. Враховуючи статеву та групову характеристику осіб, що проходять по справі, виявлена кров може походити від будь якого чоловіка, в крові якого мається антиген Н, так і від самого потерпілого ОСОБА_6 ;

- висновком експерта №14 від 15.02.2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мала місце відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню з формуванням внутрішньо мозкової гематоми в правій лобно тім`яній ділянці, вдавлений перелом в правій лобно тім`яній ділянці. Стан після оперативного втручання. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), що могло бути у термін та за обставин, які вказує обстежений і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення ( «Правила судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пункт 2.1.3. б, в, затверджених в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №255/791 та Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6);

- постановою про визнання речових доказів від 21.04.2016 року, якою металеву сокиру, вилучену під час проведення огляду місця події 26.01.2016 року, светр білого кольору, добровільно виданий потерпілим ОСОБА_6 28.01.2016 року, визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0008721 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів.

З урахуванням викладеного та виходячи з того, що покази обвинуваченого, потерпілого та свідків є ідентичними, відповідають суті обвинувачення та співпадають із даними, які містять надані суду докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині.

Отже, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_5 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проживання, щиро розкаюється у скоєному, має на утриманні двох малолітніх дітей, надає матеріальну допомогу потерпілому для лікування, добровільно врегулював конфлікт з потерпілим та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, оскільки така міра покарання, на думку суду, буде достатньою мірою для виправлення обвинуваченого.

Суд приймає до уваги також те, що в судовому засіданні з показів потерпілого, свідка та самого обвинуваченого вбачається, що він не переховувався від органів досудового розслідування, оскільки йому не було відомо про проведення досудового розслідування. Своє зникнення, пояснює поїздкою до сестри для заробітку грошей з метою надання матеріальної допомоги на лікування потерпілого. Дані обставини також співпадають із тим, що відповідно до витягу з ЄРДР, відомості про вчинення злочину було внесено на підставі заяви ОСОБА_6 21.12.2015 року, тобто через декілька днів після подій, які мали місце 17.12.2015 року, що може вказувати на те, що дійсно ОСОБА_5 міг не знати про порушення відносно нього кримінального провадження та відповідно не мав наміру створювати перешкоди для проведення досудового розслідування.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Витрати, пов`язані з досудовим розслідуванням відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він на протязі 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з утримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти із зали суду.
Зобов`язати ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не залишати місце проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання, невідкладно з`являтись до суду за першою ж вимогою.
Речові докази: металеву сокиру та светр білого кольору що передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Тульчинського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1