Єдиний унікальний номер 235/4256/16-к
Номер провадження 11-сс/775/282/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Бахмут кримінальне провадження № 0001012 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2016 року, якою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пермь Росія, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.06.1999 року Красноармійським міським судом Донецької області за ст.ст.229-4 ч.1, 229-6 ч.2, 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 13.09.2004 року Красноармійським міськрайонним судом за ст..ст.185 ч.3, 263 ч.1, 15 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 22.12.2004 року Красноармійським міськрайонним судом за ст..ст.345 ч.2, 71 ч.1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 16.06.2005 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст..ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 25 грудня 2006 року з заміною покарання у вигляді позбавлення волі на виправні роботи строком на 1 рік 6 місяців 10 днів, 08.09.2008 року відбув покарання; 26.11.2013 року Красноармійським міськрайонним судом за ст..ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України за ст..ст.307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 09.12.2014 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 26 днів;

у кримінальному провадженні № 0001012 від 03 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Красноармійського ВП ГУ НП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001012 від 03 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється в тому, що 02 травня 2016 року, у вечірній час доби, у ОСОБА_6 , який знаходився зі місцем свого проживання, а саме в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті особистої неприязні до свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник умисел на вбивство останнього, тобто на умисне протиправне заподіяння йому смерті. В якості знарядді вчинення злочину ОСОБА_6 вирішив використати кухонний ніж, який він взяв у вищевказаній квартирі, після чого, скориставшись послугами служби таксі м.Димитров, 02 травня 2016 року, близько 22.50 години, прибув за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме до третього під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де на той час перебував ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 , безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вищевказаним кухонний ножем, який знаходився у нього при собі, наніс ОСОБА_7 декілька ударів в життєво важливу область серце, внаслідок чого заподіяв численні колото-різані поранення грудної клітки зліва з пораненням стінки лівого шлуночка серця. Після нанесення вказаного удару ножем ОСОБА_6 , будучи переконаним, що від зазначених ударів ножем неминуче настане смерть ОСОБА_7 , тобто що він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, втік з місця скоєння злочину.

Однак смерть ОСОБА_7 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_7 було доставлено до Красноармійської ЦРЛ, де йому була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.

03.05.2016 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

05 травня 2016 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області до підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 липня 2016 р.

01 липня 2016 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 липня 2016 р.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу, порушив його право на захист та порядок продовження строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала необхідність у забезпеченні виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, злочин, у якому він підозрюється є умисним, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, у разі обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, він може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше подібне кримінальне правопорушення, вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню, тобто заявлені ризики, передбачені п.1, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, на даний час необхідність в раніше обраному щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою не відпала.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право на захист ОСОБА_6 не було порушено, так як захисник ОСОБА_8 приймала участь в розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також захисник була ознайомлена з відповідним клопотанням слідчого, про що є розписка, а підозрюваний ОСОБА_6 відмовився від ознайомлення з клопотанням слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2016 року, про продовження щодо ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді