Номер провадження 1-кп/638/679/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.11.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пильна Харківського району Харківської області, українки, громадянки України, маючої середню освіту, планшетист ЗСУ, в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимої, маючої на утриманні малолітню дитину, яка зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, в період з 16:15 год. 20.06.2016 р. до 17:00 год. 20.06.2016 р., знаходячись в квартирі свого знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , маючи доступ до особистих речей Намбасора Тафадзви, здійснила крадіжку цифрового фотоапарату «Samsung WB2100», серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 3120 грн.

Викравши зазначене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, сховавши фотоапарат в камері схову супермаркету «Сільло», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, 30, чим потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на суму 3120 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

23.09.2016 р. між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченою ОСОБА_4 укладена угода про примирення, відповідно до якої ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість в зазначеному діянні, відшкодувала матеріальну шкоду потерпілому в повному обсязі і зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України в вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд вказану угоду про примирення з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів в разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення угоди про примирення.

Суд, шляхом проведення опитування обвинуваченої, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом зясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 373, 374, 471, 474 та 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 23.09.2016 р. про примирення, укладену між обвинуваченою ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винною в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання, а саме: штраф в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 грн. (вісімсот пятдесят грн.) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.

Речовий доказ цифровий фотоапарат «Samsung WB2100», серійний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, повернутий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 в робочому стані без видимих пошкоджень, - вважати повернутим потерпілому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: