Справа № 201/9680/14-к
Номер провадження 1-кп/201/470/2016
У Х В А Л А
16 листопада 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001040 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Білорусії, громадянина Ізраїлю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

В підготовчому судовому засідання прокурор, обвинувачені та їх захисники висловили думку про відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, направлення його за підсудністю чи закриття провадження у справі.

Заслухавши думку учасників, дослідивши зміст наданого суду обвинувального акту, матеріали додані до нього, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за цим обвинувальним актом з підстав його невідповідності вимогам КПК України, зокрема, ст. 291 цього кодексу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 5 та п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Як вбачається з обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, в результаті якого останні заволоділи ювелірними виробами, що належать ПП «Яценко», а обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується незаконне зберігання майна, одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації доходів, зокрема, що останній отримав від ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ювелірні вироби на невстановлену суму для подальшого їх зберігання.

При цьому, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, оскільки прокурором не розкрито об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зокрема, в обвинувальному акті взагалі відсутні будь-які дані про розмір шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_11 , а також не зазначено які саме ювелірні вироби були викрадені та їх вартість, і як наслідок, в обвинуваченні, висунутому ОСОБА_4 , не зазначено які саме ювелірні вироби він отримав від ОСОБА_12 .

Органом досудового розслідування не було вжито всіх належних заходів до встановлення шкоди, що з огляду на диспозицію статті 187 КК України, особливо кваліфікований склад якої передбачає кримінальну відповідальність за розбій, спрямований на заволодіння майном у великому та особливо великому розмірі, має суттєве значення для кваліфікації дій обвинувачених та правильного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення із формулюванням відповідного обвинувачення.

Викладені факти свідчать про не встановлення органом досудового розслідування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення ОСОБА_9 та ОСОБА_4 неконкретного обвинувачення, а отже зазначене у обвинувальному акті формулювання такого обвинувачення порушує право останніх на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.

Вищезазначені висновки суду повністю узгоджуються із думкою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області, які у своїй ухвалі від 27 травня 2015 року, скасовуючи вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2015 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , також, з огляду на вищезазначені обставини, закцентували увагу суду на невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 та п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, у зв`язку із відсутністю в останньому викладених належним чином фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, розміру завданої шкоди та інших даних, необхідних для всебічного, повного та неупередженого розгляду кримінального провадження.

Крім того, ухвалами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року та 08 червня 2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_4 був повернений прокурору, з урахуванням позиції колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області і з наведених вище підстав, але зазначені в ухвалі суду порушення вимог кримінального процесуального законодавства, не усунуті.

Отже, вищенаведені порушення вимог кримінального процесуального закону призвели до пред`явлення ОСОБА_9 та ОСОБА_4 неконкретного обвинувачення, чим суттєво порушено право останніх на захист, що в свою чергу, позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушене право обвинувачених на захист під час досудового розслідування не може бути поновлене судом.
Крім того, правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, тобто відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.
В своїй практиці Європейський суд з прав людини також зазначає, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. (справа «Маттоціа проти Італії").

В порушення вимог п. 5 ст. 291 КПК України прокурором в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ст. 198 КК України як незаконне зберігання майна, одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів.
Водночас ст. 198 КК України передбачає відповідальність за заздалегідь необіцяне зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Тобто прокурором самовільно змінено об`єктивну сторону злочину передбаченого ст. 198 КК України, а саме, виключено таку ознаку як заздалегідь не обіцяне зберігання, а замість неї включено ознаку «незаконне», яка відсутня в ст. 198 КК України та з суб`єктивної сторони злочину прокурором з незрозумілих причин виключено таку ознаку як «завідомість».
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема п. п. 2, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Необхідно звернути увагу на наступне:

-при прийнятті даного рішення суд не досліджував жодного доказу, а тому не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості;

-суд не давав оцінку обставинам кримінального правопорушення, а лише зазначив про невідповідність правової кваліфікації кримінального правопорушення нормі закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

-призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, в якому відсутні данні про розмір шкоди та предмет злочину а також зазначено правову кваліфікацію, яка не передбачена жодною нормою закону про кримінальному відповідальність, означало б призвести до порушення права на захист обвинувачених і до можливого скасування судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи судом з підстав порушення права на захист;

-призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, розраховуючи на зміну обвинувачення прокурором в майбутньому, суд не може, так як по-перше: зміна обвинувачення це право, а не обов`язок прокурора, а по-друге: зміна обвинувачення має винятковий характер, так як може відбуватись в разі якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення (ст. 338 КПКУ).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1