Єдиний унікальний № 497/1019/15-к
Провадження № 1-кп/497/1/16
УХВАЛА
31.10.2016 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Болграді обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000287 від 09.04.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград, Одеської області, громадянина України, росіянина за національністю, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України надісланий 30.04.2015 року на розгляд Болградського районного суду Одеської області.
07.10.2016 року хвалою суду справа була прийнята до провадження суддею ОСОБА_1 .
З обвинувального акту вбачається, що 08.04.2015 біля 11:30 години, ОСОБА_4 , знаходячись біля пам`ятника «Пам`яті Афганцям», розташованого у Соборному парку у м.Болграді, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки між ним та його знайомим ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи намір, направлений на спричинення фізичного болю останньому, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_5 та долонями обох рук наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_5 , в результаті чого останньому було завдано фізичний біль, і не спричинено тілесних ушкоджень.
В результаті умисних дій, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),- передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за ознаками: умисне завдання побоїв, яки завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.
В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 висловлена думка про необхідність оголошення обвинуваченого у розшук та зупинення провадження до його розшуку.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.ст.291 КПК України.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акту та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.
Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення в повному обсязі, як цього вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором цих вимог КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору зі стадії підготовчого провадження.
А саме, в обвинувальному акті значиться, що на підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висунуто обвинувачення в скоєнні ним злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, а саме: умисне завдання побоїв ОСОБА_5 , яки завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.
Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_4 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є не спроможними.
Тобто обвинувачення ОСОБА_4 фактично не пред`явлено, оскільки обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, що є неприпустимим, перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження судом і є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначеного недоліку і приведення обвинувального акту у відповідність до вимог кримінального процесуального кодексу України.
Судовою практикою загально визнано, що документ набирає такого статусу лише тоді, коли виконані всі вимоги щодо його змісту та форми. У цьому конкретному випадку, обвинувальний акт стає документом, лише після того, як виконані усі вимоги ст. 291 КПК України, в т.ч. і вимоги щодо додатків.
Проте, відповідно до обвинувального акту від 28.04.2015 року, в порушення п.9.ч.2 ст.291 КПК України, місце його затвердження не зазначено.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Приймаючи до уваги засади кримінального провадження: - законності (п.2 ч.1), презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (п.10 ч.1), що передбачені ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту, таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Виходячи з наведеного та враховуючи що зазначені порушення кримінального процесуального закону позбавлять суд зберегти об`єктивність та неупередженість судового розгляду, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, та приходить до висновку, що без усунення виявлених недоліків не може бути призначений до судового розгляду і в силу п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню.
Враховуючи, що обвинувальний акт з додатками повертається прокурору з підстав не відповідності вимогам КПК України, тобто підготовка до судового розгляду не проводиться, суд під час підготовчого судового засідання позбавлений можливості вирішити заявлені клопотання в зв`язку з чим усі заявлені клопотання підлягають залишенню без розгляду.
Що стосується розшуку та дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , оголошеного ухвалою Болградського районного суду від 09.06.2015 року, то відповідно до п. 2 ч.3 ст. 190 КПК України, така ухвала втрачає законної сили, оскільки минуло більше шести місяців з дати постановлення ухвали.
Керуючись ст.ст. 190,291,314 ч.3 п.3, 395 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.ст.126 ч.1 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000287 від 09.04.2015 року повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання даною ухвалою законної сили.
Ухвалу Болградського районного суд від 09.06.2015 року про оголошення розшуку ОСОБА_4 та надання дозволу на його затримання та приводу до суду - вважати такою, що втратила законної сили.
Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Суддя ОСОБА_1