Справа № 183/863/16
№ 1-кп/183/392/16
В И Р О К
іменем України
24 березня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000003 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Асінська, Сунженського району, республіки Чечня Російської Федерації, розлученого, громадянина України, мобілізованого, військовослужбовця, сержанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, -
в с т а н о в и в:

12.08.2015 року за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини. Цим же наказом ОСОБА_4 призначено на посаду командира відділення-командира машини взводу технічної розвідки евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону ВОС НОМЕР_3 , у військовому званні «сержант».
12.07.2015 року наказом № 171 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 рядового ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини. Цим же наказом ОСОБА_6 призначений на посаду майстра відділення розбирально-складських робіт 2 ремонтного взводу автомобільної техніки 2 ремонтної роти автомобільної техніки ВОС 849244А.
Відповідно до ст. ст. 29, 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Так, за своїм військовим званням «сержант» ОСОБА_4 являвся начальником для рядових і матросів (солдатів і старших солдатів) однієї з ними військової частини.
Таким чином, станом на 01.01.2016 року старший солдат ОСОБА_6 перебував у відносинах підлеглості відносно сержанта ОСОБА_4 , як до старшого за військовим званням.
За наведених обставин, сержант Неумивакін ДО., будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повинен постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, з повагою ставитися до співслужбовців, у спілкуванні з військовослужбовцями дотримуватися військової ввічливості та не допускати ганебних вчинків, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, сержант військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_4 грубо порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за наявності відносин підлеглості, за наступних обставин.
01.01.2016 року, близько 14 годині 30 хвилин, на території наметового містечка, майданчика автотранспорту лагерного містечка військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 , в кунзі № 6747 Е9, у сержанта ОСОБА_4 в ході розмови зі старшим солдатом ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, який переріс в особисті образи та сварку. У цей час ОСОБА_4 , з метою продемонструвати свою вдавану перевагу, утвердити свій власний авторитет серед інших військовослужбовців, діючи у порушення вищевказаних статутних обов`язків, усвідомлюючи перевищення своїх повноважень щодо підлеглого, та маючи умисел, спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність та небезпечність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 від якого той впав на підлогу, після чого, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , наніс ще два удари ногами, взутими в гумові чоботи, в область голови останнього.
В результаті зазначених дій, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку 1-го ступеню, синця у правій параорбітальній області, субконюнктивальних крововиливів, підшкірних крововиливів на обличчі та на повіках обох очей, які згідно висновку експерта №294/Е від 27.01.2016 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як 3 тижні (21 день).
Таким чином, ОСОБА_4 застосував насильство щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 426-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що 01.01.2016 року вдень знаходячись в смт. Черкаське у нього з ОСОБА_6 , з яким він разом служить, виникла сварка. Обвинувачений пояснив, що по службі ОСОБА_6 йому не підлеглий, але по званню він старший потерпілого. Знаходячись у кунзі (кунг це приміщення для перевозки, яке розміщене на базі автомобіля ЗІЛ-131), між ними виник конфлікт, в ході якого він ударив потерпілого кулаком в обличчя. Від цього удару потерпілий упав на підлогу, після чого він ще ударив його 2 рази ногою. На цьому конфлікт було вичерпано. Наступного ранку він попросив у потерпілого вибачення. Вони помирилися, навіть потоваришували. Раніше у нього з потерпілим конфліктів не було. З 26.08.2014 року він є учасником бойових дій. У скоєному він щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем призваним по мобілізації. Обвинуваченого знає, з ним разом служить. 01.01.2016 року до нього в палатку прийшов ОСОБА_7 черговий по наряду і сказав, що його кличе заступник командира підрозділу з технічної частини ОСОБА_8 , який є його безпосереднім командиром. Після цього він пішов в кунг, де у нього виник конфлікт з ОСОБА_4 . Останній ударив його рукою в обличчя. Після чого він впав на підлогу. Далі він нічого не пам`ятає, бо втратив свідомість. Прийшов до тями на вулиці. Наступного дня ОСОБА_4 попросив вибачення. Потерпілий також пояснив, що ОСОБА_4 не є його безпосереднім командиром, але старше його по званню. Крім нього, його ніхто не бив. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки останній вибачився і зараз у них нормальні, навіть дружні стосунки, просив не карати його.
В судовому засіданні судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім цього, в судовому засіданні були дослідженні письмові докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 :
- повідомлення про вчинення діяння з ознаками кримінального правопорушення від 06.01.2016 року № 2/5037, відповідно до якого, повідомлено військового прокурора Дніпропетровського гарнізону про вчинення сержантом ОСОБА_4 в проміжок часу з 12.00 до 14.00 годин 01.01.2016 року злочинних дій по відношенню до старшого солдата ОСОБА_6 , які виразилися в нанесенні останньому тілесних ушкоджень, що спричинили останньому струс головного мозку, множинні садини та гематоми обличчя;
- наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 03.01.2016 року № 12 про призначення службового розслідування за фактом нестатутних взаємовідносин та нанесення травм старшому солдату ОСОБА_6 , які мали місце 01.01.2016 року на території дислокації РВБ, який згідно з довідкою лікаря Черкаського військового шпиталю від 01.01.2016 року отримав струс головного мозку та множинні садини та гематоми обличчя;
- висновок № 294е від 27.01.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-го ступеню, синця у правій параорбітальній області, субкон`юнктивальних крововиливів, підшкірних крововиливів на обличчі та на повіках обох очей. Виявлені у нього тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя, яким могла бути і рука стиснена в кулак, взута нога або інші предмети з аналогічними властивостями. За наведених обставин наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як 3 тижні (21 день).
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, суд приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у застосуванні насильства щодо підлеглого, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена у повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 426-1 КК України, як застосування насильства щодо підлеглого, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі, а саме суд враховує, що вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії тяжких, обвинувачений за місцем служби характеризується негативно.
Однак, суд також враховує той факт, що ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному, заявив про бажання служити на користь Україні, раніше не судимий, попросив вибачення у потерпілого, той його вибачив і просив суворо не карати.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, активне сприяння розкриттю злочину. Крім того,обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає за можливе визнати участь обвинуваченого в антитерористичній операції по забезпеченню захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Отже вищезазначені обставини визнаються судом такими, що пом`якшують покарання і суттєво знижують ступень тяжкості скоєного злочину, а тому, з урахуванням особи винного, враховуючи позицію потерпілого, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту, строком на 3 місяці з відбуванням на гауптвахті , оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді арешту буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 426-1 КК України.
Речових доказів по провадженню не має.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 426-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 3 місяці арешту з відбуванням на гауптвахті.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1