Справа № 727/1559/16-к
Провадження № 1-кп/727/138/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

з участю адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці обвинувальний акт, складений в кримінальному провадженні № 0000811 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Стара Жадова, Сторожинецького району, Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючому, раніше не судимому, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ,
в скоєні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 30.12.2015 року приблизно о 17-50 годині, керуючи вантажним автомобілем марки «Фольксваген ЛТ-45» д.р.н. НОМЕР_1 , рухався в м.Чернівці по вул. Героїв Майдану, зі сторони вул. Комарова в напрямку проспекту Незалежності.

Наближаючись до Т-подібного перехрестя вулиць Г.Майдану та Рівенської, водій ОСОБА_6 , виконуючи маневр повороту ліворуч, проїжджаючи регульований пішохідний перехід, який позначений інформаційно-вкаівним знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», проявивши неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для який можу бути створена небезпека, здійснив наїзд на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину дороги по пішохідному переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 у відповідності до висновку СМЕ №998 від 22.02.2016 року спричинено смерть, яка настала від відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитку субарахноїдальних крововиливів.

Дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.1,5,2,3 (б), 10.1 та 16.2 встановлених «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10..2001 року які вимагають від водія:

П.1.5, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальні збитки;

П. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

- бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом засобу і не відволікатись від керування цим засобом на дорозі;

П. 10.1, перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

П. 16.2, на регульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу перешкодам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, пояснивши, що він 30.12.2015 року рухався по вул. Героїв Майдану. Коли повертав на вул. Ривенську не побачив пішохода, а саме ОСОБА_7 та здійснив наїзд на неї. Відразу викликав швидку допомогу. Причин, які слугували підставою для наїзду він пояснити не може. Дуже розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що її мати ОСОБА_7 проживала окремо. 30.12.2015 року до них прихали родичі та вирішили зупинитись у мами. Однак, родичі перетелефонувати їй та сказали, що мати вдома немає. Вона з чоловіком поїхала до мати, однак знайти її не могла. Після чого чоловік почав телефонувати в лікарні і вони дізнались про пригоду, яка сталась з мамою. Шкода ОСОБА_6 відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій до нього вона не має, просила його не карати.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою сторін суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи наведені докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину доведена в повному обсязі і його дії правильно кваліфіковані за ст. 289 ч.2 КК України, як порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_7 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний ОСОБА_6 злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше не судимою, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повне відшкодування спричиненої потерпілій шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою раніше не судимою, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував спричинену потерпілій матеріальну шкоду, обставини вчинення злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі. Саме із застосуванням ст. 75 КК України. .

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішити питання про речові докази на підставі ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання основного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ч. 1 п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 1227 грн. 60 коп.

Речовий доказ автомобіль марки «Фольксваген ЛТ-45» д.р.н. НОМЕР_2 який знаходиться на спеціальному майданчику ДП МВС України «Інформ-Ресурс» по вул. Заводській, 22 м.Чернівці повернути власнику )( т.2 а.с. 46).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1