11-кп/775/116/2016(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі (пр. Леніна,1-а) кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь Донецької області, громадянин України, українець, має середню-спеціальну освіту, неодружений, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі. від відбування призначеного покарання у виді обмеженні волі на підставі ст.75 КК України звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк терміном один рік, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, служби та періодично з`являтися туди для реєстрації.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_9 14 серпня 2015 року приблизно о 12.00 годин, знаходячись біля підїзду №2 будинку АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, з раніше незнайомим ОСОБА_7 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс численні удари кулаками рук в область голови ОСОБА_7 , від чого той впав на покриття дороги. Після чого ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, сів зверху на ОСОБА_7 і умисно наніс численні удари кулаками рук в область голови, обличчя, тулуба ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, з яким дії кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України і призначити обвинуваченому покарання пов`язане з позбавлення волі в межах ч.2 ст.186 КК України. Вказує, що судом не були враховані допити свідків, яких він просив допитати в судовому засіданні. Судовий розгляд був проведений в спрощеному провадженні, чим були порушені вимоги ст.381 КПК України. На думку потерпілого дії обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повинні бути визнані винними за ч.2 ст.186 КК України, бо в нього також був викрадений мобільний телефон, який досі йому не повернули. Також судом не було виявлено обтяжуючих обставин по справі, обвинувачений не вибачився та не сплатив шкоду потерпілому, тому на думку апелянта суд повинен кваліфікувати дії за ст.186ч.2 КК України і призначити покарання в межах цієї статті пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги; прокурора на дуку якого вирок підлягає скасуванню,а по справі необхідно призначити новий судовий розгляд; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право війти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до обвинувального акту обвинувачення ОСОБА_9 було висунуто за ст.122ч.1 КК України і потерпілий ОСОБА_7 під час досудового слідства ніяких заяв про зміну кваліфікації, а також про причетність інших осіб і викрадання його майна не робив. Не заявляв він про це і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

При визначені обсягу доказів що підлягають дослідженню, суд першої інстанції з урахування того, що обвинувачений визнав себе винним за ч.1ст.122 КК України у повному обсязі і думки всіх учасників судового процесу, на підставі ч.3ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють всі учасники розгляду кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував проти розгляду провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто в межах пред`явленого обвинувачення, тобто за ст.122ч.1 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ст.122ч.1,КК України на ст.186ч.2 КК України є безпідставними і суперечать вимогам ст.337 та ч.3ст.349 КПК України.

Також безпідставні доводи апеляційної скарги у той частині, що судом першої інстанції порушені вимоги ст.381 КПК України, оскільки цією статтею регламентуються загальні положення спрощеного провадження щодо кримінальних проступків, а суд розглядав кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення у загальному порядку за участю обвинуваченого, потерпілого, прокурора та захисників.

Колегія суддів, вважає, що оскільки не врахування, як обтяжуюча обставина перебування у стані алкогольного спяніння не впливає на кваліфікуючи ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.122ч.1 КК України і потерпілий не ставить питання про зміну міри покарання за цією статтею, то апеляційних підстав для зміни вироку у цій частині по справі не вбачається.

Керуючись ст. 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 грудня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення,а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: