АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/486/16 Справа № 695/2751/16-к Категорія: ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2016 року, якою застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.11.2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, Хмельницької області, громадянина України, особа ромської національності, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, інвалідом будь-якої групи не являється, ліквідатором та постраждалим від наслідків аварії на ЧАЄС не являється, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий: 19.01.2009 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України до семи років позбавлення волі, 21.08.2015 року звільнений по відбуттю строку покарання,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 01 липня 2016 року, близько 22 години 50 хвилин, перебуваючи неподалік під`їзду № 8 за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, із застосуванням невстановленого предмету, маючи умисел, направлений на вбивство, наніс ОСОБА_9 численні удари в різні частини тулуба, в результаті чого спричинив останньому проникаючі колото різані поранення грудної клітки з ушкодженням серця, легень, внаслідок отримання яких потерпілий ОСОБА_9 помер на місці.

По цьому факту 02.07.2016 року було розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000736 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

19.07.2016 СВ Золотоніського ВП ГУНП складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

21.07.2016 Золотоніським міськрайонним судом за клопотанням слідчого винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу до Золотоніського міськрайонного суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.07.2016 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

18.09.2016 о 09 год. ОСОБА_7 затриманий згідно з ухвалою Золотоніської міськрайонного суду про дозвіл на затримання з метою приводу від 21.07.2016.

19.09.2016 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру від 19.07.2016 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

19.09.2016 року слідчий Золотоніського СВ Золотоніського ВПГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Клопотання погоджено з прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді від 19 вересня 2016 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ОСОБА_7 вирішено обчислювати з часу його затримання, тобто з 09 години 00 хвилин 18.09.2016 року. Строк дії ухвали - до 15.11.2016 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що кримінальне правопорушення від 01.07.2016 року, у вчиненні якого 19.09.2016 р. вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , дійсно мало місце, оскільки в ході досудового розслідування зібрано достатньо даних, які вказують на обґрунтованість підозри.

Також, зазначає слідчий суддя, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, має непогашену судимість, не працює, не навчається, не має сталих родинних стосунків.

Крім того, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують ризики переховування останнім від органів досудового слідства та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього наступні обов`язки: постійно носити електронний засіб контролю; прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, роботи навчання; цілодобово не залишати місце постійного проживання по АДРЕСА_1 . Просить звільнити ОСОБА_7 з під варти та негайно доставити ОСОБА_7 за місцем проживання, де звільнити з під варти.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді поставлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що слідчий суддя в порушення ст. 194 КПК України не перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , оскільки згідно з матеріалами клопотання органом досудового розслідування надані докази, які ніяким чином не свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема відсутні очевидці події, які стверджували б про те, що саме ОСОБА_7 причетний до вчинення вбивства.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні стверджував про те, що він сам був очевидцем події вбивства, яке вчинив ОСОБА_12 , який на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, він не ухилявся від слідства та суду, оскільки був під страхом розправи з боку ОСОБА_13 , який погрожував йому та його сім`ї.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» - справа № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Відповідно рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» - справа № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою.

У відповідності до рішення ЄСПЛ «Клішин проти України» - справа № 30671/04, рішення від 23 лютого 2012 року підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для взяття під варту.

Згідно рішення ЄСПЛ «Сулаоя проти Естонії» рішення від 15 лютого 2005 року, в якому зазначено, що суд відзначив, що сама лише відсутність у затриманого постійного місця проживання не є приводом для побоювань, що він може утекти. Так само як і відсутність у особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона схилиться до вчинення нових злочинів. У Суду виникли сумніви стосовно того, чи типова сукупність підстав для арешту, які відтворювались у кожному наступному рішенні про продовження тримання заявника під вартою, була достатнім виправданням досить тривалого строку його арешту», тому обставина про те, що ОСОБА_7 проживає у м. Вознесенське Миколаївської області не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тому, зазначає апелянт, відсутність підстав вважати, що підозрюваний перешкоджатиме встановленню істини у справі, ухилятиметься від явки до суду, свідчить про те, що немає підстав для подальшого тримання його під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити йому запобіжний захід відповідно до ст. 181 КПК України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вказує, що запобіжний захід, обраний відносно нього слідчим суддею місцевого суду, є надто суворим, оскільки відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали подані апеляційні скарги з мотивів, які в них наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційних скарг та просив їх відхилити. Вказав, що існує надто великий ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може зникнути з метою ухилення від відповідальності, вчинити нові злочини.

Заслухавши суддю доповідача, підозрюваного, захисника, прокурора, вивчивши матеріли кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому підставою для застосування такого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 вказаної вище статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду вірно встановив, що за матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.

Колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків того, що підозрюваний намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На це вказує та обставина, що підозрюваному ОСОБА_7 , який має судимість згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.01.2009 року за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, інкримінується вчинення умисного злочину проти життя. Це свідчить про високу ймовірність вчинення ним нових злочинів.

Також на високу ймовірність ризику ухилення від розслідування та суду вказує відсутність сталих соціальних зв`язків у підозрюваного, адже за даними матеріалів кримінального провадження він не одружений, не працює, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має. Зокрема, немає жодних даних про наявність у нього постійного місця роботи, про наявність у нього певного постійного офіційного джерела доходу. Тому доводи апелянтів про наявність таких зв`язків колегія суддів оцінює критично.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає, що на даний час вказаним вище ризикам дієво може запобігти лише такий запобіжний захід як тримання під вартою, й менш суворий запобіжний захід є недостатнім для цього. Тому вбачається, що слідчий суддя обґрунтовано визначив запобіжний захід для підозрюваного саме у виді тримання під вартою. Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 199, 396, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2016 року, якою застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.11.2016 року, відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :