АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1465/2016 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 467 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 20 листопада 2015 року

В С Т А Н О В И Л А:

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року заяву захисника ОСОБА_7 було залишено без руху з наданням п`ятиденного строку для усунення недоліків. При цьому суд вказав про недотримання вимог ст.ст. 459, 462 КПК України, оскільки заявником не було наведено конкретних нововиявлених обставин, які не були відомі заявнику та суду на час судового розгляду кримінальної справи.

На виконання вказаної ухвали захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав до суду заяву, в якій вказав на обставини, що, на його думку, є нововиявленими, фактично повторивши в цій частині зміст попередньої заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року у кримінальній справі № 1-155/2011 щодо ОСОБА_9 повернуто заявнику у зв`язку з тим, що захисник не усунув недоліки такої заяви.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, просить скасувати та направити справу на новий розгляд по суті зі стадії відкриття провадження.

Крім того, в апеляційній скарзі заявник порушив питання про визначення іншого районного суду м. Києва для розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, з метою запобіганням упередженості при розгляді даного провадження та просив матеріали справи направити у визначений Апеляційним судом м. Києва районний суд м. Києва для вирішення питання про відкриття провадження за заявою його захисника

ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2011 за нововиявленими обставинами.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_8 вважає, що судом не було виконано ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24.09.2015, якою попереднє рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2015 було скасовано, а заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами направлено для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва, а тому, на думку апелянта, суд повинен був відкрити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами та переглянути вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 рокущодо нього.

Апелянт також посилається на те, що ухвали суду від 26.10.2015 та 20.11.2015 не внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, що є порушенням вимог Закону України «Про доступ до судових рішень», а копії зазначених судових рішень всупереч вимогам ст.ст. 7, 27 КПК України не були йому своєчасно вручені.

Щодо змісту заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, то апелянт вважає, що заява захисника відповідала вимогам ст. 462 КПК України, оскільки в ній були наведені нововиявлені обставини, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, які стали відомі вже після постановлення вироку із заяви потерпілої ОСОБА_10 , з якою вона зверталася до суду про перегляд цього ж вироку за нововиявленими обставинами, при цьому факти, викладені в ній, беззаперечно його виправдовують.

Звертає увагу апелянт і на те, що потерпіла ОСОБА_10 ні разу не була допитана в судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи, а тому ні суд, ні сторона захисту, ні сторона обвинувачення не мали можливості з`ясувати та надати відповідну об`єктивну оцінку тим фактичним обставинам і доказам, які були відомі виключно потерпілій ОСОБА_10 .

При цьому посилання в судовому рішенні, як зазначає апелянт, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2014 щодо повернення заяви потерпілої ОСОБА_10 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, як підстава повернення заяви захиснику ОСОБА_7 , на думку ОСОБА_9 , порушує принцип публічності та є безпідставним, оскільки зазначене судове рішення було скасоване.

За таких обставин, як вважає апелянт, твердження суду в ухвалі про відсутність у заяві захисника про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами належного обґрунтування наявності таких обставин, без відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами та виходячи тільки із факту відмови в розгляді заяви самої потерпілої ОСОБА_10 , є порушенням його прав, а вказівка суду про неможливість оскарження судового рішення являється порушенням п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 24, 392, 467 КПК України.

Крім того, посилаючись на те, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20.11.2011 був ухвалений під головуванням судді ОСОБА_11 , яка на даний час обіймає посаду голови Дніпровського районного суду м. Києва, апелянт стверджує, що є підстави вважати про упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_1 , який є підлеглим відносно голови Дніпровського районного суду м. Києва, як і всіх інших суддів даного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Главою 34 КПК України визначено порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, встановлено вичерпний перелік підстав такого провадження, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому ст. 464 цього Кодексу, положеннями якої встановлено порядок та строки дій суду в разі надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачає, що після надходження заяви до суду суддя не пізніше наступного дня перевіряє її на відповідність вимогам ст. 462 КПК України і вирішує витання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.
Якщо ж заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлено згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, тоді до неї застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, а саме повернення заяви у випадках, передбачених цією нормою закону.
Таким чином, виходячи з наведених положень кримінального процесуального закону на стадії надходження до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, процесуальним законом суду надано повноваження відкрити провадження за такою заявою, залишити заяву без руху, вказавши на її недоліки, а саме щодо її невідповідності вимогам ст. 462 КПК України, та повернути заяву особі, яка її подала, у передбачених ч. 3 ст. 429 КПК України випадках.
В той же час заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами має відповідати вимогам, визначеним у ст. 462 КПК України, серед яких зазначення обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Як встановлено з матеріалів судового провадження, 10 липня 2015 року адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року за нововиявленими обставинами і така заява ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року була повернута заявнику.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року вищевказане судове рішення було скасовано з направленням заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду, з посиланням на те, що суд, повертаючи заяву адвоката з підстав невиконання вимог ст. 462 КПК України, не дотримався вимог ч. 3 ст. 429 КПК України, а саме не надав термін на усунення недоліків заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, із зазначенням недоліків цієї заяви.
Отже заява адвоката ОСОБА_7 була направлена до Дніпровського районного суду м. Києва для її розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, при цьому, всупереч тверджень апеляційної скарги ОСОБА_8 , у рішенні суду апеляційної інстанції відсутня вказівка про наявність безспірних підстав для відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим у суду виник би обов`язок здійснити перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за правилами ст. 466 КПК України, тобто доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду від 20 листопада 2015 року у зв`язку з невиконанням вказівок Апеляційного суду м. Києва, викладених у судовому рішенні від 24 вересня 2015 року, є надуманими.

Безпосередньо зі змісту заяви адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку суду від 20 квітня 2011 року, вбачається, що як на нововиявлені обставини заявник послався виключно на зміст заяви потерпілої ОСОБА_10 , з якою вона також звернулася до суду з проханням про перегляд вироку щодо ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами.
Суддя Дніпровського районного суду м. Києва перевірив доводи заяви ОСОБА_7 щодо наявності передбачених законом підстав для відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами та дійшов висновку, що така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки в ній не наведено тих обставин, які могли б вплинути на судове рішення, але не були відомі заявнику та суду на час судового розгляду кримінальної справи, до того ж захисник виклав в заяві обставини, які вже досліджувалися під час судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Оскільки заява захисника ОСОБА_7 , подана в інтересах ОСОБА_8 , не відповідала вимогам ст. 462 КПК України ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року її залишено без руху та надано захиснику п`ятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Однак, недоліків, указаних в ухвалу від 26 жовтня 2015 року, захисник ОСОБА_7 фактично не усунув, бо в додатково поданій заяві послався вдруге лише на факт наявності заяви потерпілої ОСОБА_10 , яка за своїм змістом не є тим достатнім доказом, що підтверджує наявність нововиявлених обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, у зв`язку з чим ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року його заяву було повернуто.
При цьому судом першої інстанції, як вважає колегія суддів, були дотримані вимоги ст.ст. 462, 429 КПК України щодо розгляду заяв за нововиявленими обставинами, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 в цій частині не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції обставин, оскільки, на думку колегії суддів, захисник ОСОБА_7 як у заяві від 10 липня 2015 року, так і в заяві від 19 листопад 2015 року, не зазначив підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Доводи апелянта про те, що суддя в ухвалі обґрунтував свої висновки з урахуванням судового рішення, яке було скасовано судом вищої інстанції, є непереконливими, оскільки не спростовують існування тих підстав, з яких суд повернув захиснику заяву про перегляд судового рішення.
Доводи ж ОСОБА_8 про незаконність судового рішення з посиланням на те, що в ухвалі суду від 20 листопада 2015 року є вказівка на неможливість її оскарження, ухвали суду першої інстанції від 26 жовтня 2015 року та 20 листопада 2015 року не були внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень та направлені судом йому, тобто особі, в інтересах якої захисник звертався до суду з заявою про перегляд вироку, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки зазначені апелянтом порушення не являються тими істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які є безумовними підставами для скасування судового рішення. До того ж право ОСОБА_8 на оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року було відновлено судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року, якою заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року у кримінальній справі № 1-155/2011 за нововиявленими обставинами повернуто заявнику без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

________________ ______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4