Справа № 733/629/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/708/2016
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000155, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта загальна, середня, розлученого, не працюючого, раніше судимого: 26 лютого 2016 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено у вигляді особистого зобов`язання.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 18 березня 2016 року близько 14 год. 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в смт Парафіївка по вул. Агєєва, Ічнянського району, Чернігівської області відкрито заволодів грошовими коштами громадянина ОСОБА_9 в сумі 480 грн, які знаходились в сумці, що висіла на кермі велосипеда останнього. Грошові кошти в сумі 477 грн ОСОБА_6 витратив на власний розсуд, а 3 грн залишились в його володінні.

Відповідно до ст. 349 КПК України було вирішено недоцільним досліджувати докази, які ніким не оспорювались.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченого внаслідок його м`якості та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2016 року і остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, судом взагалі не визначено обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, що має значення для правильного призначення покарання, не враховано і ту обставину, що обвинуваченим вчинено злочин, який відноситься до категорії тяжких та наслідки, які це потягло за собою заподіяння матеріальної шкоди особі похилого віку та обставина, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину і судом йому була надана можливість виправитися без відбування реальної міри покарання, але останній на шлях виправлення не став та до набрання вироком законної сили вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що судом не дотримано вимоги до вироку в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та в мотивувальній частині вироку зазначено, що „ ОСОБА_6 обвинувачується....

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених підстав, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вирок місцевого суду цим вимогам не відповідає, оскільки в його мотивувальній частині зазначено обвинувачення, яке встановлене не безпосередньо судом, а те, в якому ОСОБА_6 обвинувачується органами досудового розслідування, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, при новому судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 місцевий суд має належно перевірити всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі, які на думку колегії суддів мають суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в даному кримінальному провадженні, зокрема звернути увагу на міру покарання, призначену ОСОБА_6 , яка на переконання колегії суддів є занадто м`якою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4