Справа № 646/2543/16-к
№ провадження 1-кп/646/256/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.16 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участі адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Корма Корменського району Гомельської області Республіки Білорусії, українки, громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
в с т а н о в и в :
25 лютого 2016 року в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов для розгляду обвинувальний акт відносно обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст. 205, ч.1 ст. 212, ч.3 ст. 366, ч.1 ст. 258-5 КК України.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування 31 серпня 2015 року у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 Краматорським міським судом Донецької області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При проведенні підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
Суд, вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_4 , який заперечував проти заявленого клопотання та просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, та обвинувачену, яка підтримала думку захисника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ті обставини, які були підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження їй строку на цей час не змінилися, тобто процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, у даному випадку не зменшилися.
Відповідно до ч. 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Суд приймає рішення щодо продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченої з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованих їй злочинів, які у відповідності до положень ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжкі злочини та передбачають покарання у вигляді штрафу та позбавлення волі.
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк» проти України).
Крім того, суд бере до уваги, можливість ризиків незаконного впливу з боку обвинуваченої на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.
Також судом приймається до уваги, що обвинувачена ОСОБА_6 зареєстрована у м. Луганську, однак тимчасово проживає у м. Харкові, що свідчить про те, що вона може переховуватися від суду.
Крім того, ч. 5 ст. 176 КПК України передбачено, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями ст. 258- 258-5 КПК України.
Тому суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченій немає, а продовження строку тримання її під вартою обумовлено також вимогами суспільного інтересу у справі, який полягає у встановленні істини та запобіганню вищезазначеним ризикам.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченої за ч.2 ст. 205, ч.1 ст. 212, ч.3 ст. 366, ч.1 ст. 258-5 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до шістдесяти днів, тобто до 26 квітня 2016 року.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Суддя- ОСОБА_1