Справа № 504/2725/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2016 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, військовослужбовця за контрактом, старшого стрільця-снайпера відділення снайперів взводу снайперів роги снайперів військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата,зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
14.07.2011 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Зокрема, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (після відмобілізування частини умовне позначення було змінено на польова пошта НОМЕР_1 ) №239 від 12 жовтня 2011 року, ОСОБА_4 , було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «старший солдат», та призначено на посаду старшого стрільця 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, і поставлено на всі види забезпечення.
Крім того, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) №44-к від 29 грудня 2012 старшого солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду старшого стрільця-снайпера відділення снайперів взводу снайперів роти снайперів
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу
військової частини.
Відтак, з 12 жовтня 2011 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам
військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначеним вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та проходячи військову службу у військовомузванні «старший солдат», на посаді старшого стрільця-снайпера відділення снайперів взводу снайперів роти снайперів, усвідомлюючи відсутність відповідного наказу командира, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 21 липня 2014 року самовільно залишив вищевказану військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 09 години 00 хвилин 03 серпня 2016 року.
3 серпня 2016 року близько 09 години 00 хвилин старший солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону ( АДРЕСА_3 ), заявив про себе та вчинений злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він 14.07.2011 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини № НОМЕР_3 від 12 жовтня 2011 року, його було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «старший солдат», та призначено на посаду старшого стрільця 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, і поставлено на всі види забезпечення.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) №44-к від 29 грудня 2012 року його було призначено на посаду старшого стрільця-снайпера відділення снайперів взводу снайперів роти снайперів.
З 12 жовтня 2011 року, тобто з моменту зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.
Проте, він усвідомлюючи відсутність відповідного наказу командира, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 21 липня 2014 року самовільно залишив військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 09 години 00 хвилин 03 серпня 2016 року.
3 серпня 2016 року близько 09 години 00 хвилин він самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону ( АДРЕСА_3 ), заявив про себе та вчинений ним злочин. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченорго ч. 3 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем(крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Крім того судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби та проживання характеризується позитивно, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем служби та проживання, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1