Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/946/16 Головуючий у суді І-ої інстанції ОСОБА_1 Категорія: ст. 81 КК України Доповідач у суді ІІ-ої інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, матеріали подання про застосування ст. 81 КК України за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 30 вересня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Апостолівського району Дніпропетровської області, який не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 15.04.1970 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК УРСР до 4 років позбавлення волі. Звільнений 10.07.1971 року умовно-достроково на 2 роки 07 місяців 2 дні;
- 25.02.1975 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 215-3 КК УРСР до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 25-1 КК РСР умовно з обов`язковим залученням до праці;
- 13.11.1980 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 17, 215-3, ч.2, ст. 206, ч.2 ст. 188-1, ч.2 ст. 190 , ст. 42 КК УРСР до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 16.08.1989 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 206, ч. 3 ст. 215-3, ч. 1 ст. 215, ст. 42 КК УРСР до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки;
- 08.12.1998 року Орджонікідзевським міськім судом Дніпропетровської області за ст. 114 КК України до 10 місяців виправних робіт з утриманням 15 % заробітку щомісячно в дохід держави;
- 16.04.2003 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 142; ч. 3 ст. 206; ч.3 ст. 222; ст.. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. 17.09.2003року Дніпропетровським апеляційним судом вирок змінено - вважати засудженим до 7 років позбавлення волі. Звільнений 26.07.2006 року умовно-достроково на 07 місяців 4 дні;
- 05.02.2007 року апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 187, ч.2 п.6 ст.115, ст. 70, ст.71 КК України до 14 років 3 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна.
відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із клопотанням про умовно - дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України від покарання, оскільки він відбув 3/4 строку покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 30 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що з особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що на комісії Замкової ВК (№58) Хмельницької області розглядався 10.10.2013 року з питання зміни умов тримання, де йому було відмовлено як такому, що не стає на шлях виправлення, (протокол № 19 від 10.10.2013 року, а.о.с. 85). Повторно на комісії Замкової ВК (№58) Хмельницької області розглядався 10.09.2015 року з питання зміни умов тримання шляхом переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до виправної колонії середнього рівня безпеки, для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі. На комісії було вирішено направити матеріали на розгляд регіональної комісії з питань направлення, розподілу та переведенню засуджених до позбавлення волі в Кіровоградській області для вирішення питання щодо переведення до виправної колонії середнього рівня безпеки, для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі, як такого, що стає на шлях виправлення (протокол № 17 від 10.09.2015 року)).
Питання заміни невідбутої частини строки року покарання більш м`яким у виді обмеження волі розглядалося на комісії установи 10.03.2016 року, де йому було відмовлено, враховуючи пенсійний вік засудженого (протокол № 08 від 10.03.2016 року). Також, клопотання засудженого ОСОБА_7 та матеріали особової справи останнього за № 480-К-15 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став. При цьому, згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої 19.09.2016 року в.о.начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС у Кіровоградській області (№ 6), ОСОБА_7 за час відбування покарання в Кіровоградській виправній колонії (№ 6) з 28.11.2015 року загалом характеризується позитивно. Однак, протягом відбування засудженим ОСОБА_7 покарання в інших установах виконання покарань за період з 03.10.2006 року до прибуття до Кіровоградської виправної колонії (№ 6) загалом характеризується негативно та його поведінка в зазначений період не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений прагне до виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього ст. 81 КК України та звільнити від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районним судом у своїй ухвалі не вказав мотивів, по яким виключені доводи прокурора, який підтримав його клопотання та представника ВК № 6.
Вказує, що прокурор ОСОБА_8 при представникові ВК № 6 навпаки не заперечував щодо задоволення клопотання та те, що засуджений ОСОБА_7 довів, що став на шлях виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці на протязі часу відбування покарання. Крім того, прокурор та представник ВК №6 підтримали його клопотання та додали що за період відбуття покарання засуджений відбув 3/4 частини покарання. Проте, суддя ОСОБА_1 неправдиво зазначила в своїй ухвалі нібито прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення його клопотання. Також, суд першої інстанції в свої ухвалі послався на стягнення, яке він допустив в 2010 році, але ці стягнення більше 6 років як вже погашені та зняті в уставленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали подання та особову справу засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_7 засуджено вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2007 року за ч.4 ст. 187, ч.2 п.6 ст.115, ст. 70, ст.71 КК України до 14 років 3 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна.
При цьому до ОСОБА_7 вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а саме 26.07.2006 року на 07 місяців 4 дня, однак відповідно до вироку апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2007 року останній 24.08.2006 року, через незначний проміжок часу, у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання вчинив кримінальне правопорушення, яке є особливо тяжким злочином.
З особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що на комісії Замкової ВК (№58) Хмельницької області розглядався 10.10.2013 року з питання зміни умов тримання, де йому було відмовлено як такому, що не стає на шлях виправлення, (протокол № 19 від 10.10.2013 року, а.о.с. 85).
Повторно на комісії Замкової ВК (№58) Хмельницької області розглядався 10.09.2015 року з питання зміни умов тримання шляхом переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до виправної колонії середнього рівня безпеки, для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі. На комісії було вирішено направити матеріали на розгляд регіональної комісії з питань направлення, розподілу та переведенню засуджених до позбавлення волі в Кіровоградській області для вирішення питання щодо переведення до виправної колонії середнього рівня безпеки, для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі, як такого, що стає на шлях виправлення (протокол № 17 від 10.09.2015 року, а.о.с. 98).
Питання заміни невідбутої частини строки року покарання більш м`яким у виді обмеження волі розглядалося на комісії установи 10.03.2016 року, де йому було відмовлено, враховуючи пенсійний вік засудженого (протокол № 08 від 10.03.2016 року, а.о.с. 122).
А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протягом відбування засудженим ОСОБА_7 покарання в інших установах виконання покарань за період з 03.10.2006 року до прибуття до Кіровоградської виправної колонії (№ 6) загалом характеризується негативно та його поведінка в зазначений період не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений прагне до виправлення.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинено особливо тяжкий злочин під час його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також те, що останній до прибуття до Кіровоградської виправної колонії (№ 6) загалом характеризується негативно та його поведінка в зазначений період не була позитивним прикладом колегія суддів приходить до висновку, що районний суд правильно відмовив ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За таких обставин колегія суддів, доходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у заяві засудженого ОСОБА_7 про умовне дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки ОСОБА_7 вчинено особливо тяжкий злочин під час його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, крім того останній до прибуття до Кіровоградської виправної колонії (№ 6) загалом характеризується негативно та його поведінка в зазначений період не була позитивним. Крім того,в судовому засіданні, навіть із врахуванням заохочень, не знайшло своє підтвердження виправлення засудженого , що є передумовою для його умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.

Отже, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вищевказану ухвалу районного суду стосовно ньогобез змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 30 вересня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання останнього про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4