УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/8636/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.125 ч.1, ст.122 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
встановила:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, не одруженого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч. 1, 122 ч.1 КК України та призначено покарання:
- за ст. 125 ч. 1 КК України - 200 годин громадських робіт, звільнено від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строків давності відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України на підставі ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України;
- за ст. 122 ч. 1 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.
Вирішено питання по речових доказах та процесуальних витратах.
Згідно вироку суду 07.04.2013 року близько 24 години ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виник злочинний умисел направлений на спричинення їм тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за допомогою ножа, який зберігав при собі, наніс ОСОБА_11 удар в праву завушну ділянку, від чого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_6 , не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до лежачого ОСОБА_11 та знову наніс йому удар ножем в задню-бокову поверхню шиї справа, в результаті чого заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забійної поверхневої рани та синця, глибокого садна в ділянці правого ока, садна на підборідді справа, над ділянкою нижньої щелепи справа та підацелеповій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 наніс удар ножем ОСОБА_10 в обличчя справа, в результаті чого заподіяв ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді різаної рани обличчя справа з ушкодженням щитоподібно-язикового м`язу, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисному тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України та своїми умисними діями, що виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду щодо нього змінити та застосувати положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Обвинувачений стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки саме потерпілі хотіли його пограбувати та почали наносити йому удари. Оскільки нападників було двоє, він змушений був захищатися, тому хаотично розмахував ножем, щоб їх відігнати. При цьому випадково зачепив потерпілого.
Вказав, що факт спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілими, підтверджується долученим за його клопотанням до матеріалів справи висновком експерта за № 2145 від 28.11.2014 року, відповідно до якого встановлена наявність у нього тілесних ушкоджень.
Зазначив, що хоча даний висновок експерта є доказом, який підтверджує його показання, однак суд першої інстанції не взяв його до уваги.
Також зазначає, що суд безпідставно визнав необґрунтованими і показання його жінки ОСОБА_12 .
Вважає, що таке ставлення суду до виконання своїх безпосередніх обов`язків грубо порушує вимоги статті 2 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення інших учасників судового провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку.
Так, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які показали в суді, що ОСОБА_6 , під час конфлікту, який виник при спільному вживанні ними спиртних напоїв, спричинив їм тілесні ушкодження, застосовуючи ножа.
Факт спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, підтверджується відповідно висновками судово-медичних експертиз за № 882 від 24.04.2013 року (а.с. 135) та за № 912 від 29.04.2013 року(а.с. 146).
Також про спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілим, підтверджує і свідок ОСОБА_13 .
Показання потерпілих і свідка ОСОБА_13 , щодо обставин конфлікту взаємопов`язані і співпадають з іншими доказами у провадженні.
Твердження апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме його твердження про те, що не він, а потерпілі напали та побили його, тому він змушений був застосувати ніж, щоб захистити себе та свою дружину, спростовуються, крім показань потерпілих та свідків, іншими матеріалами справи.
Так, згідно висновків судово-медичних експертиз речей потерпілих (куртки, кофти) за №№ 136,137 були виявлені сліди крові людини, яка може належати потерпілим ( а.с. 115,121), при цьому експертом не вказано, що виявлена кров людини на речах потерпілих може походити від обвинуваченого.
Разом з тим, згідно висновку судово-медичної експертизи № 138 (а.с.124), на куртці обвинуваченого відсутні сліди крові, що спростовує його показання щодо отримання ним тілесних ушкоджень під час нападу на нього потерпілими.
Також суд першої інстанції дав належну оцінку, з якою погоджується і апеляційний суд, показанням свідка ОСОБА_12 , яка є співмешканкою обвинуваченого.
Вказуючи в скарзі на грубе порушення райсудом норм кримінального процесуального закону, на невірне встановлення судом фактичних обставин справи, обвинувачений, ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не заявив будь-якого клопотання про повторне дослідження доказів.
Тому, у зв`язку з відсутністю будь-яких клопотань учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України, повторно не досліджував обставини, встановленні під час даного кримінального провадження.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Ці вимоги закону судом у провадженні дотримано.
Суд при призначенні покарання врахував, що обвинувачений вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, працює.
Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
На думку колегії суддів, призначене судом ОСОБА_6 покарання, є достатнім для його перевиховання та попередження нових злочинів.
З огляду на викладене, підстави для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2016 року щодо нього без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: