Справа №216/7536/15-к
Провадження№1-кп/216/562/15
16 листопада 2015 року
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
Говуючого-судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
підсудного - ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Новокаїр Бериславського району Херсон-ської області, громадянина України, ро-сіянина, освіта середня-спеціальна, роз-лученого, на утриманні неповнолітня ди-тина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, зареєс-трованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без ре-єстрації: АДРЕСА_2 . За-річний, 9/1
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення злочину, пе-редбаченого ч.2 ст.407 КК України, -

з 28 серпня 2014 року сержант ОСОБА_4 проходить військову слу-жбу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (польова по-шта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , де займає посаду командира обчислювального відділення взводу звукометричної розвідки батареї управління та артилерій-ської розвідки військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , у військовому званні «сержант».
Згідно з розпорядком дня військової частини п/п НОМЕР_2 , затвердженого наказом командира зазначеної частини, у військовослужбовців військової слу-жби за призовом під час мобілізації визначений робочий час з 08.00 год. до 17.00 год., обідня перерва з 13.00 год. до 14.00 год.
Будучи військовослужбовцем військової частини п/п НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року, №548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за-твердженого Законом України від 24.03.1999 року, №551-ХІV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та до-держуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, сержант ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспі-льно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби, 25 грудня 2014 року вирішив не з`являтися у встановлений службовий час на службу з метою тимчасового ухилення від військової служби та у вказаний період проводити час на власний розсуд за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , та в інших місцях.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове ухилення від проходження військової служби, сержант ОСОБА_7 о 08.00 год., 25 грудня 2014 року самовільно залишив військову частину та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 20.00 год., 05 січня 2015 року
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу сержант ОСОБА_4 органи військового управління про своє місце перебування не повідом-ляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, сержант ОСОБА_4 , будучи військовос-лужбовцем призваним за мобілізацією військової частини п/п НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та проходячи військову службу на посаді командира обчислювального відділення взводу звукометричної розвідки батареї управління та артилерійської розвідки військової частини п/п НОМЕР_2 , на порушення вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року, № 548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердже-ного Законом України від 24.03.1999 року, №551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпеч-ні наслідки, і бажаючи їх настання, у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, о 08.00 год. 25 грудня 2014 року самовільно залишив військову частину та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 20.00 год. 05 січня 2015 року.
Під час розгляду кримінального провадження підсудний ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що дійсно із серпня 2014 року мобілізований до Військової частини, польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , де займав посаду командира обчислювального відділення взводу звукометричної розвідки батареї управління та артилерійської розвідки, у військовому званні «сержант».
На початку грудня місяця 2014 року, отримавши відпустку, уїхав додому, та мав повернутись для проходження подальшої служби, 25.12.2014 року. У зазначений час до Військової частини не повернувся за сімейними обставинами, - хворіла його мати. Прибув до Військової частини - 05.01.2015 року, о 08.00 год. Протягом часу 25.12.2014 05.01.2015 року до лікувальних закладів не звертався, поважних причин, які б перешкоджали проходженню служби, не було. У скоєному кається, просить суд суворо його не карати.
Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, підсудний ОСОБА_4 повністю визнає свою провину, підтвердив обстави-ни скоєння злочину; з`ясував, що підсудний та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у добровільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.407 УК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини та тимчасове ухилення від військової служби без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочин середньої тяжкості), характеристику особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, має на утриманні непо-внолітнього сина, задовільно характеризується за місцем проходження служби (том 1 а.с.30), розкаявся, сприяв розкриттю злочину, що відповідно до ст.66 Кримінального кодексу України є обставинами, що пом`якшують покарання, та вважає, що слід обрати покарання підсудному у вигляді штрафу на користь держави, у максимальному розмірі, встановленого санкцією статті, яка перед-бачає відповідальність за скоєний ним злочин.
Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному прова-дженні не заявлено.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
В рамках зазначеного кримінального провадження заходи забезпечення, не обиралися.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а за-судженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1