АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/730/15-к Номер провадження 11-кп/786/166/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.289 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області, на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, одружений, раніше судимий:

- 19.03.2015 року Крюківським районним судом м.Кременчук Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., штраф сплачений 04.12.2015 року,

засуджений:

- за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Внесену за обвинуваченого ОСОБА_9 заставу в сумі 36 540 грн. повернуто заставодавцю ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_9 :

- на користь ОСОБА_11 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 2 900 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

- на користь ОСОБА_12 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 2 480 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

- на користь ОСОБА_13 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 4 600 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

- на користь ОСОБА_14 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 320 грн.

- на користь ОСОБА_15 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі в сумі 800 грн.

Цивільний позов ОСОБА_16 залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим в наступному.

1. 20.10.2014 року, у період часу з 16.00 год. до 17.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи біля першого під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, шляхом перерізання металевого велосипедного тросу, незаконно заволодів велосипедом «Winner VIKING», біло-червоного кольору, вартістю 2500 грн., який належить ОСОБА_12 .

2. 22.10.2014 року, о 15.30 год. ОСОБА_9 на території будинку управління ВАТ «Полтавський ГЗК» за адресою: м.Комсомольськ, вул.Будівельників, 16, таємно, повторно, шляхом перерізання металевого велосипедного тросу, незаконно заволодів велосипедом «Optima» чорно-зеленого кольору, вартістю 2900 грн., належний ОСОБА_11 .

3. 24.10.2014 року, у період часу з 08.00 год. до 15.00 год., ОСОБА_9 , на території будинку управління ВАТ «Полтавський ГЗК» за адресою: м.Комсомольськ, вул.Будівельників, 16, повторно, незаконно проник до огородженої території велосипедного майданчику, що має засоби охорони від доступу сторонніх осіб у вигляді навісного замка та, шляхом перерізання металевого велосипедного тросу, заволодів велосипедом «TREK 4400» сірого кольору, належного ОСОБА_17 , вартістю 3300 грн.
4. 11.11.2014 року, у період часу з 10.10 год. до 10.26 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні ТОВ «Спецбудмонтаж-Україна», що розташоване на території ВАТ «Полтавський ГЗК», за адресою: м.Комсомольськ, вул.Будівельників, 16, повторно, шляхом вільного доступу, заволодів ноутбуком «НР 630», вартістю 3 750 грн., належного ТОВ «Спецбудмонтаж-Україна».

5. 16.11.2014 року, у період часу з 07.20 год. до 20.10 год., ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу прибув до гірничотранспортного цеху ВАТ «Полтавський ГЗК», що знаходиться за адресою: м.Комсомольськ, вул.Будівельників, 16, звідки повторно, шляхом перерізання металевого велосипедного тросу, заволодів велосипедом «INTENZO VECTOR», чорно-білого кольору, вартістю 1800 грн. належний ОСОБА_13 .

6. У період часу з 07.12.2014 року до 17.12.2014 року, ОСОБА_9 , прибув до гаражного товариства № НОМЕР_1 розташованого в районі пожежної частини м.Комсомольська Полтавської області., де умисно, повторно, таємно, шляхом пошкодження замку гаража, що не має відповідного номеру, проник до його приміщення та незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом марки «HONDA DIO», вартістю 4 176 грн., належний ОСОБА_18 .

7. У період часу з 07.12.2014 року до 17.12.2014 року, ОСОБА_9 , шляхом пошкодження замку гаража, що не має відповідного номеру, гаражного товариства № НОМЕР_1 розташованого в районі пожежної частини м.Комсомольська Полтавської області, таємно, повторно проник до його приміщення та незаконно викрав, належні ОСОБА_18 речі: болгарку марки «Bosh» вартістю 1000 гривень; два автомобільні акумулятори марки «Varta» та «Forze» вартістю по 900 грн. та 800 грн., відповідно; глушник з автомобіля «BMW», вартістю 600 гривень; глушник з автомобіля «Chana», вартістю 1 500 гривень; генератор на автомобіль «Chana», вартістю 2 500 гривень; 4 автомобільні диски на автомобіль «BMW», марки «O.Z.», вартість однієї 500 грн., а всього на суму 2 000 грн.; набір інструментів вартістю 750 гривень; набір ключів вартістю 600 гривень; зварювальний кабель довжиною 15 метрів вартістю 600 грн.; риболовецький бур вартістю 1 200 грн.; задні фари в кількості 2 штуки на автомобіль «BMW» загальною вартістю 500 грн.; рульові тяги, на автомобіль «BMW» вартістю 200 грн.; автозапчастини на автомобіль «ВАЗ 2101»: маховик вартістю 300 грн., диз. зчеплення вартістю 100 грн., корзину зчеплення вартістю 180 грн., рульову колонку вартістю 350 грн.; переноску 50 метрів вартістю 450 грн., а всього викрав на загальну суму 14 530 грн.

8. У період часу з 19.01.2015 року до 20.01.2015 року, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу, зі службового кабінету Комсомольської міської ради, за адресою: м.Комсомольськ, вул.Миру, 24, таємно, повторно, заволодів кавоваркою «Vitek», що належить ОСОБА_15 , вартістю 800 грн.

9. 25.01.2015 року, о 17.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні реанімаційного відділення Комсомольської міської лікарні, за адресою: м.Комсомольськ, вулиця Миру, будинок 10, повторно, шляхом вільного доступу з кишені куртки належній ОСОБА_19 , що висіла на вішалці, викрав мобільний телефон «LG» чорного кольору, вартістю 200 грн.

10. 25.01.2015 року, о 17.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні реанімаційного відділення Комсомольської міської лікарні, за адресою: м.Комсомольськ, вулиця Миру, будинок 10, повторно, шляхом вільного доступу з кишені куртки належній ОСОБА_20 , що висіла на вішалці, викрав мобільний телефон «Apple Iphone 5 black», вартістю 9 200 грн.

11. У період часу з 02.02.2015 року до 07.02.2015 року, ОСОБА_9 , проник через вхідні двері до складського приміщення кафе «Челентано» розташованого по вулиці Леніна, 54, м.Комсомольська, звідки повторно, таємно, з коридору підсобного приміщення вказаного вище кафе, викрав чотири пивні кеги (зворотна тара), вартість кожної 1 200 грн., на загальну суму 4800 грн. належні ТОВ «Кашкан Логістик».

12. 06.02.2015р., об 11.30 год., ОСОБА_9 на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , під час зустрічі з ОСОБА_21 , шляхом обману та зловживання довірою, під приводом повідомлення інформації про місцезнаходження велосипеду, що був викрадений невідомою особою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_21 у сумі 500 гривень.

13. У період часу з 15.00 год. 07.02.2015 року до 16.00 год. 08.02.2015р., ОСОБА_9 з під`їзду будинку АДРЕСА_4 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів дитячою коляскою марки «NITRO», сіро-червоного кольору, вартістю 3712 грн., належну ОСОБА_22 .

14. 09.02.2015р., о 10.10 год., ОСОБА_9 з приміщення кабінету №4 розташованого на першому поверсі Комсомольської міської ради, за адресою: м.Комсомольськ, вулиця Миру, 24, повторно, таємно, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном «NOKIA C2-05», вартістю 1000 грн. належного ОСОБА_14 , що знаходився на столі у кабінеті.

15. У період часу з 05.02.2015 року до 16.02.2015р., ОСОБА_9 , повторно, проник до підсобного приміщення реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції, що розташоване на другому поверсі будинку №15 по вулиці Миру, м.Комсомольськ, звідки таємно викрав обігрівач «HiStar» HS-9F, вартістю 1 892 грн., належний ОСОБА_23 .

Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що:

28.11.2014 року, о 13.00 год., він в приміщенні магазину «Спокуса» за адресою: вул.Строни, 3, м.Комсомольськ, таємно, повторно, шляхом вільного доступу з сумочки потерпілої ОСОБА_16 заволодів ноутбуком «НР mini», вартістю 5 000 грн. та грошовими коштами в сумі 1 000 грн., чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 6 000 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_9 за вказаним епізодом суд першої інстанції вказав на те, що прокурором не забезпечено участі в судовому розгляді свідка обвинувачення ОСОБА_24 , відповідно, остання в судовому засіданні щодо обставин видачі паспорта ОСОБА_9 допитана не була. Сам по собі факт вчинення в потерпілої крадіжки та залишення обвинуваченим свого паспорта у ОСОБА_24 при продажі інших речей, не пов`язаних з даним епізодом кримінального провадження, не може слугувати підставою для визнання винуватості ОСОБА_9 у вчиненні даного епізоду.

23.12.2014 року, о 10.00 год., ОСОБА_9 в першому під`їзду будинку АДРЕСА_5 , повторно, відкрито, шляхом ривку з рук потерпілого ОСОБА_25 заволодів грошовими коштами у сумі 600 грн. та з кишені куртки відкрито викрав мобільний телефон «MOTOROLA», вартістю 1 062 грн., належні ОСОБА_25 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1 662 грн. Шкода потерпілому відшкодована частково, шляхом повернення майна на суму 1 062 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_9 за вказаним епізодом суд першої інстанції зауважив, що і по даному епізоду сторона обвинувачення не забезпечила явки потерпілого ОСОБА_25 до суду для його допиту під присягою. Окрім того, з протоколу прийняття заяви ОСОБА_25 про вчинене кримінальне правопорушення від 08.01.2015 року вбачається, що невідомі особи 23.12.2014 року, перебуваючи на першому поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_5 , відкрито, без застосування насильства, заволоділи мобільним телефоном марки «Моторола» та грошовими коштами в сумі 600 грн. Згідно копії витягу з журналу прийому мобільних телефонів, телефон «Моторола» ОСОБА_9 здав ОСОБА_26 13.12.2014 року, що за часом є значно раніше за саму подію кримінального правопорушення.

Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що 23.09.2014 року, у період часу з 19.40 год. до 20.14 год., він був допитаний в якості свідка, слідчим СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області у кримінальному провадженні № 0000367 від 01.06.2014 року. ОСОБА_9 перед допитом був попереджений слідчим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, про те, що свідок несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання надані під час досудового слідства, про що свідчить його підпис в протоколі допиту свідка від 23.09.2014 року. Під час допиту в якості свідка, у вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_9 , пояснив слідчому обставини події, а саме підтвердив факт купівлі викраденого мопеду «Suzuki Let» його батьком у ОСОБА_27 , який був раніше закладений останнім у ОСОБА_26 . Дані покази були зафіксовані слідчим у протоколі допиту свідка від 23.09.2014 року, з яким ОСОБА_9 ознайомився, що підтвердив своїм підписом. 21.01.2015 року в ході допиту в якості свідка в судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000367 від 01.06.2014 року, ОСОБА_9 був попередженим головуючим судового засідання за ст.384 КК України про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Під час допиту, ОСОБА_9 , якому було достовірно відомо про обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, маючи умисел на спотворення фактичних обставин, з метою перешкоджання здійснення правосуддя у досягненні об`єктивної істини у справі і бажаючи надати допомогу обвинуваченому ОСОБА_27 , щоб останній уникнув кримінальної відповідальності, усвідомлюючи неправдивість свідчень, надав суду завідомо неправдиві показання та спростував факт купівлі у ОСОБА_27 викраденого мопеду.

Підставою для виправдання ОСОБА_9 за ч.1 ст.384 КК України суд вказав відсутність доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого, оскільки органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в наданні ним, як свідком, неправдивих показань саме під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_27 , однак, постановлений раніше щодо ОСОБА_27 вирок скасовано, а матеріали кримінального провадження направлено на новий судовий розгляд, сам ОСОБА_27 вину у скоєному не визнає та не є засудженим.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в принесеній в інтересах обвинуваченого апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та засудити ОСОБА_9 за епізодом 11 від 25.01.2015 року за ч.2 ст.185 КК України, епізодом 12 від 25.01.2015 року за ч.2 ст.185 КК України, епізодом 14 від 06.02.2015 року за ч.2 ст.190 КК України, епізодом 16 від 09.02.2015 року за ч.2 ст.185 КК України. По епізоду 17 від 05.02.2015 року перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України. В частині засудження ОСОБА_9 за епізодами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 13, 15 вирок скасувати, а провадження у цій частині закрити відповідно до ст.284 КПК України за відсутністю доказів для доведення винуватості. Просить застосувати до покарання положення ст.69 КК України та призначити ОСОБА_9 покарання нижче від найнижчої межі санкції статті, а у відповідності до ст.75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком. Вказує в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність прямих доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому злочинів за епізодами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 13, 15. Окрім того, зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував того, що усі злочини обвинувачений вчинив через наркозалежність. Однак на даний час ОСОБА_9 пройшов курс лікування та реабілітації. Відповідно до характеристики, наданої ПОБО РЦ „Вихід Є ОСОБА_9 за час реабілітації проявив себе як дисциплінований, відповідальний, веде тверезий спосіб життя, має підвищене почуття гумору, працелюбність, чесність та порядність. Фахівці даного центру відмітили, що Данііл зробив певні кроки для повернення до суспільства, має достатньо навичок, мотивації та підтримки. Окрім того, суд не взяв до уваги повне та часткове визнання обвинуваченим вини у скоєному, активне сприяння у розкритті злочинів та стан його здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині виправдання ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 (епізод від 28.11.2014 року), ч.2 ст.186, ч.1 ст.384 КК України та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст190, ч.2 ст.289, ч.1 ст.384 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.190 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.
В порядку ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.
У вступній та резолютивній частинах вироку змінити ім`я по батькові обвинуваченого « ОСОБА_28 » на « ОСОБА_28 » та вказати у вступній частині вироку прокурорів ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , як сторону кримінального провадження.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подану захисником ОСОБА_7 апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, заслухавши прокурора, який апеляційну скаргу, подану прокурором, що приймав участь в суді першої інстанції не підтримав, заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та прохав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

По епізодам крадіжок мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 від 25.01.2015 року, ОСОБА_14 від 09.02.2015 року та заволодіння 06.02.15 грошовими коштами ОСОБА_21 шахрайським шляхом, ОСОБА_9 вину в ході судового розгляду визнав повністю та в апеляційній скарзі доведеність винуватості по даним епізодам обвинуваченим та стороною захисту не оскаржувалася.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 та ч.2 ст.289 КК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні цих злочинів за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що вина її підзахисного не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, в тому числі показаннями потерпілих, свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , даних ними в ході судового розгляду, даними протоколів огляду місця пригоди, даними довідок з ломбарду,даними протоколів огляду документів бланків прийому-передачі побутової техніки, виданих свідком ОСОБА_34 , даними протоколів слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_35 та пред`явлення свідку ОСОБА_36 особи для впізнання за фотознімками.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_9 винуватим по епізодам крадіжок від 20.10.14, 22.10.14, 24.10.14, 11.11.14,19.01.-20.01.15, 02.02-07.02.15, 07.02-08.02.15, 05.02-16.02.15, та заволодіння транспортним засобом від 07.12-17.12.14 року, належним чином обґрунтував та вмотивував прийняте рішення, навівши докази на підтвердження вини обвинуваченого, які визнав допустимими. Погоджується з такими висновками і колегія суддів. Зокрема, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні епізодів крадіжок велосипедів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , окрім показань потерпілих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , даних протоколів огляду місця пригоди, суд першої інстанції вказав, як на доказ довідку надану ПТ «Ломбард Експерт, ТОВ «Фінспорт» і Компанія». Відповідно до даних вказаної довідки, ОСОБА_9 укладав Договори фінансового кредиту та Договори закладу майна до ломбарду, а саме 21.10.14 року предметом закладу був велосипед «WINNER VIKING», 22.10.14 - велосипед «OPTIMA F 1 19» гальма SHAMANO, 24.10.14 р.- велосипед «TREK 4400», тобто дати вчинених крадіжок велосипедів повністю співпадають з датами закладення їх, як предметів закладу, до ломбарду. В свою чергу, ні в ході судового, ні під час апеляційного розгляду, обвинувачений та сторона захисту не надали суду доказів на підтвердження версії обвинуваченого про те, що здані ним до ломбарду велосипеди були придбані ним для подальшого перепродажу за кордоном, а саме в Польщі, зважаючи на те, що переміщення будь-якого товару через кордон має документальне підтвердження.

Підтверджено в ході судового розгляду і винуватість ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки велосипеда «INTENZO VEKTOR», належного потерпілому ОСОБА_13 , а саме даними протоколу огляду предметів від 14.01.2015 року, згідно якого вилучено належну обвинуваченому ОСОБА_9 сім картку оператора Діджус з номером НОМЕР_2 , даними роздруківки з сайту BMW Club на якому було розміщено оголошення про продаж велосипеду марки «INTENZO VEKTOR» з зазначенням номеру мобільного телефону продавця НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 .

Доведена судом першої інстанції вина ОСОБА_9 по епізодам від 11.11.14 р., 19.01-20.01.15 року та 05.02-16.02.15 року. Так, згідно наданих стороною обвинувачення в ході судового розгляду письмових доказів,підтверджено факти належності потерпілим майна, яке, відповідно до поданих ними заяв про вчинений злочин, і було в них викрадено у вказані вище періоди часу. Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_39 підтвердив суду, що дійсно придбавав у ОСОБА_9 в листопаді 2014 року ноутбук «НР 630», в січні 2015 року кавоварку «Vitek» та в лютому 2015 року обігрівач «HiStar» HS-9F. Не заперечував в ході судового розгляду факт продажу ОСОБА_40 обігрівача та кавоварки і сам ОСОБА_9 , вказавши при цьому, що продана ним ОСОБА_41 кавоварка належить його батькам. Згідно бланків прийому, наданих ОСОБА_34 дійсно він 11.11.2014 року придбав ноутбук «НР 630», 19.01.2015 року придбав кавоварку «Vitek». Відповідно, і по даним епізодам дати продажу вказаної техніки повністю співпадають з датами інкримінованих обвинуваченому епізодів. На підтвердження показань обвинуваченого щодо належності членам його родини проданої ним кавоварки, суду також не надано відповідних доказів.

Визнавши вину у вчиненні крадіжки обігрівача з приміщення реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції, ОСОБА_9 не погоджується з кваліфікацією його дій за даним епізодом, вказавши, що його дії мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, за відсутності кваліфікуючої ознаки «проникнення у приміщення», оскільки до реєстраційної служби Комсомольського МУЮ він прибув у справах та умисел на викрадення обігрівача в нього виник саме тоді, коли він, шукаючи потрібні двері, заглянув у декілька дверей, та в одному з приміщень побачив обігрівач. Судом першої інстанції дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, погоджується з такою кваліфікацією і колегія суддів. Так, за даними протоколу огляду місця події від 09.03.2015 року з додатками оглянуто приміщення реєстраційної служби Комсомольського МУЮ, відповідно з вказаного протоколу та доданої до нього фото таблиці вбачається, що всі службові кабінети мають відповідну нумерацію та написи щодо знаходження відповідних службових осіб реєстраційної служби в тому чи іншому кабінеті. Підсобне приміщення такої нумерації не має та знаходиться поруч з кабінетом з табличкою «Начальник відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Комсомольського міського управління юстиції ОСОБА_42 », а тому версія обвинуваченого про те, що до підсобного приміщення, де і знаходився обігрівач, він зайшов випадково, шукаючи особу, яка могла надати йому консультацію щодо умов реєстрації як фізичну особу-підприємця, є неспроможною.

Погоджується колегія суддів і з кваліфікацією дій ОСОБА_9 за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом мопедом марки «Honda Dio» за ч.2 ст.289 КК України.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції ОСОБА_9 зазначив, що гараж потерпілого ОСОБА_18 він не зламував, а знайшов мопед у гаражному кооперативі неподалік свого гаражу, оскільки на ньому було заблоковано руль, то з допомогою знайомого перенесли його до гаражу обвинуваченого та в подальшому він продав його чоловіку з м.Кременчука.

Проте, показання обвинуваченого спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Потерпілий ОСОБА_18 та свідок ОСОБА_43 батько потерпілого, надали суду свідчення про те, що належний потерпілому мопед марки «Honda Dio» зберігався саме в приміщенні гаражу.

За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.04.2015 року за участю свідка ОСОБА_35 , свідок вказав, що в середині грудня 2014 року він випадково зустрів в м.Кременчуці знайомого Бистровського Данила, який запропонував придбати в нього мопед марки «Honda Dio» на що він погодився та приїхавши до м.Комсомольська на автомобілі таксі з причепом, в одному з гаражів в районі пожежної частини придбав вказаний мопед. При цьому свідок про наявність будь-яких технічних неполадок транспортного засобу не наголошував, вказав, що ОСОБА_9 викотив мопед з гаражу. Відповідно до даних протоколу огляду предмету від 24.02.2015 року було оглянуто мопед, виданий добровільно ОСОБА_44 , який він і придбав у ОСОБА_9 .

З урахуванням зазначених доказів та враховуючи роз`яснення, викладені в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд першої інстанції вірно кваліфікував дії Бистровського за даним епізодом за ч.2 ст.286 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Підтверджено в ході судового розгляду і винуватість ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки зі складського приміщення кафе «Челентано» належних ТОВ «Кашкан Логістик» чотирьох пивних кег (зворотної тари).

Так, наданими стороною обвинувачення доказами підтверджено належність ТОВ «Кашкан Логістик» 4 кег. Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_32 адміністратор кафе «Челентано» повідомила, що викрадені зі складському службового приміщення кафе кеги об`ємом 30л. мали маркування «Оболонь».

За даними протоколу огляду предметів від 19.02.2015 року, були оглянуті чотири кеги, ємністю 30 л. з маркуванням «Оболонь», що повністю відповідає характеристикам кег, належним ТОВ «Кашкан Логістик». Кеги добровільно видав ОСОБА_45 .

Свідок ОСОБА_46 в суді першої інстанції пояснив, що чотири пивні кеги, добровільно видані ним працівникам міліції, він придбав саме у ОСОБА_9 , впізнавши його як в ході судового розгляду, так і в ході пред`явлення йому особи для впізнання 14.03.2015 року під час досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, винуватість обвинуваченого за даним епізодом доведена.

Доведена стороною обвинувачення і винуватість ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки дитячого візка марки «NITRO», належної ОСОБА_22 , а саме даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_47 вказав на фото ОСОБА_9 , як на особу, в якої він і придбав дитячий візок. За даними протоколу огляду від 28.02.2015 року, було оглянуто дитячий візок марки «NITRO», належний ОСОБА_22 , який добровільно видав працівникам міліції свідок ОСОБА_48 .

Таким чином, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вищезазначених епізодів повністю підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами в їх сукупності, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 є безпідставним.

Вірним є висновок суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, ч.1 384 КК України, оскільки в ході судового розгляду стороною обвинувачення доказів того, що саме ОСОБА_9 23.12.2014 року відкрито викрав мобільний телефон та грошові кошти належні потерпілому ОСОБА_25 не надано та обвинувачення в цій частині ґрунтується на припущеннях. Не надано достатніх доказів стороною обвинувачення і на підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Вірно суд першої інстанції вказав і на відсутність доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 за епізодом таємного викрадення за кваліфікуючою ознакою «повторно» належного потерпілій ОСОБА_16 ноутбуку «НР mini» 28.11.2014 року в приміщенні магазину «Спокуса» в м.Комсомольську, оскільки сторона обвинувачення, як на доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні даного епізоду вказала свідка ОСОБА_49 , яка видала працівникам міліції паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , однак участі вказаного свідка в судовому розгляді задля з`ясування обставин видачі паспорту Бистровського не забезпечив. Докази, які б підтверджували факт придбання ОСОБА_50 у Бистровського ноутбуку «НР mini» в матеріалах кримінального провадження відсутні. Таким чином, суд першої інстанції, належним чином обґрунтувавши відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 за епізодом від 28.11.2014 року виключив його з обвинувачення.

В ході апеляційного розгляду провадження, представник обвинувачення апеляційну скаргу в частині визнання винуватим ОСОБА_9 за епізодом таємного викрадення, вчиненого повторно від 28.11.2014 року та засудження за ч.2 ст.186, ч.1 ст.384 КК України не підтримав та, відповідно, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень не надав.
Безпідставними є і апеляційні скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 вироком суду покарання, захисника щодо його надмірної суворості.

Так, призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст. 65, 70 КК України, яке призначено із врахуванням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, а тому є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях інкримінованих статей, оскільки вказана норма закону може бути застосована судом при призначенні покарання у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 суд визнав стан здоров`я обвинуваченого, однак вказана обставина не є такою, яка б істотно знижувала ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень. Відсутні підстави для визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому і вчинення злочинів внаслідок залежності обвинуваченого від наркотичних засобів, оскільки дана обставина ніяким чином не виправдовує вчинення ОСОБА_9 умисних тяжких та середньої тяжкості злочинів. Окрім того, відповідно до положень ст.67 КК України, в разі наявності в матеріалах провадження належних доказів, перебування ОСОБА_9 на момент вчинення злочинів в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, дана обставина мала б бути визнаною такою, що обтяжує покарання, а не пом`якшуючою. Інших обставин, які б пом`якшували покарання колегія суддів не вбачає. Отже, підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України відсутні.

Відсутні підстави і для застосування положень статті 75 КК України та звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 змінити

Так, підлягає виключенню з об`єму обвинувачення ОСОБА_9 епізод крадіжки майна потерпілого ОСОБА_18 від 07.12-17.12.2014 року, кваліфікований за ч.3 ст.185 КК України з таких підстав.

Як на доказ винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення суд послався на показання потерпілого ОСОБА_18 , щодо фактів викрадення з належного йому гаражу в період з 07 по 17 грудня 2014 року переліку майна на загальну суму 14 530 грн.; дані протоколу огляду місця події від 17.02.2014р. При цьому, ні показання потерпілого, ні зміст вказаного протоколу огляду місця події не підтверджують вчинення крадіжки саме ОСОБА_9 , а несуть в собі лише інформацію щодо самого факту викрадення майна та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Відсутні в матеріалах кримінального провадження і інші докази, які б в сукупності з наявними, підтверджували винуватість обвинуваченого. Не є доказом підтвердження вини обвинуваченого по даному епізоду кримінального провадження і узгодженість його з протиправними діями обвинуваченого по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом мопедом марки «HONDA DIO», про що суд помилково вказав у вироку.

Окрім того, згідно частини 3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; у разі визнання особи винуватою - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Водночас, суд, належним чином обґрунтувавши, виключив з обвинувачення ОСОБА_9 епізод викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 , виправдав ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.384 КК України, однак у мотивувальній частині виклав дані епізоди, як визнані судом доведеними, тому формулювання обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні: крадіжки 28.11.2014 року ноутбуку «HP mini» потерпілої ОСОБА_16 ; відкритого викрадення (грабежу) належного потерпілому ОСОБА_25 мобільного телефону від 23.12.2014 року та завідомо неправдиве показання свідка під час провадження досудового розслідування з мотивувальної частини слід виключити.

Підлягає виключенню з резолютивної частини вироку і вказівка суду щодо виправдання ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України. ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні декількох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, тому виключаючи з об`єму обвинувачення один з епізодів, що кваліфікований за ч.2 ст.185 КК України, вказівка в резолютивній частині щодо виправдання обвинуваченого по даному епізоду є зайвою.

Слід уточнити вступну і резолютивну частину вироку щодо ОСОБА_9 , вказавши вірним його ім`я по-батькові « ОСОБА_28 » замість « ОСОБА_28 », що підтверджується даними паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_9 .

Окрім того, підлягає виключенню з вступної частини вироку посилання суду першої інстанції на судимості ОСОБА_9 за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17.10.2008 року та за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2011 року, оскільки дані судимості погашені відповідно до положень п.1 ч.1 ст.89 КК України. Слід вказати також у вступній частині вироку прокурора ОСОБА_30 , як сторону кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Оскільки попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, тому підлягає зарахуванню ОСОБА_9 відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України і час перебування його під вартою з 07.12.2015 року до ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 грудня 2015 року відносно ОСОБА_9 змінити.

У вступній та резолютивній частинах вироку уточнити ім`я по-батькові ОСОБА_51 та вважати вірним « ОСОБА_28 ».

Вказати у вступній частині вироку прокурора ОСОБА_30 , як сторону кримінального провадження.

Виключити з вступної частини вироку посилання на судимість ОСОБА_9 за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17.10.2008 року та за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2011 року.

Виключити з мотивувальної частини вироку формулювання обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні: крадіжки 28.11.2014 року ноутбуку «HP mini» потерпілої ОСОБА_16 ; відкритого викрадення (грабежу) належного потерпілому ОСОБА_25 мобільного телефону від 23.12.2014 року та завідомо неправдиве показання свідка під час провадження досудового розслідування.

Виключити з об`єму обвинувачення ОСОБА_9 епізод крадіжки майна потерпілого ОСОБА_18 від 07.12.-17.12.2014 року, кваліфікований за ч.3 ст.185 КК України, за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпання можливостей їх отримати.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про виправдання ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 07 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.12.2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим що тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4