Справа №463/2473/16-к
Провадження №1-кп/463/217/16
В И Р О К
іменем України
25 листопада 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001533 від 03 травня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Виноградів, Закарпатської обл., громадянки України, із середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -
встановив:
03.05.2016 близько 18-00год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного безпідставного збагачення, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, проникли через вхідні двері, які не були закриті на ключ, в приміщення квартири АДРЕСА_2 . Продовжуючи свої спільні злочинні дії, об`єднані спільним умислом, та перебуваючи у вищевказаній квартирі, де на той час знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і займались прибиранням, реалізовуючи свій злочинний умисел, викрали із кімнати зазначеної квартири грошові кошти в сумі 4200 гривень. В подальшому, ОСОБА_6 вийшла в коридор своєї квартири для того, щоб зайти у ванну кімнату, де в коридорі побачила ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_6 запитала ОСОБА_4 причину її перебування в даній квартирі, в цей момент із кімнати вибігла інша невідома особа жіночої статі, яка діяла спільно з ОСОБА_4 та почали втікати з приміщення квартири. Однак, ОСОБА_6 підбігла до вхідних дверей квартири та затримала ОСОБА_4 , а інша особа втекла заволодівши коштами потерпілої

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 в інкримінованому їй злочині винуватою себе не визнала і суду пояснила, що вона із своєю знайомою на ім`я ОСОБА_8 ходила просила милостиню. В квартиру до потерпілої не заходила і грошей не брала. Додатково зазначила, що потерпіла сама затягнула її у квартиру коли вона перебувала в загальному коридорі будинку.
Не зважаючи на не визнання вини у вчиненому, винність обвинуваченої в інкримінованому їй відкритому викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 03.05.2016р. вона перебувала із своїм чоловіком ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 та займались прибиранням. Близько 18-00 год вийшовши в коридор квартири, побачила обвинувачену. Коли вона запитала обвинувачену з приводу перебування її у квартирі, в цей час з іншої кімнати вибігла невідома особа і вони у двох почали втікати. Вже на виході з квартири потерпіла затримала ОСОБА_4 , а інша особа втекла. Додатково зазначила, що в неї було викрадено грошові кошти в сумі 4200грн., які знаходились на прасувальній дошці в кімнаті. Крім цього, в залі судового засідання детально описала та вказала на обвинувачену ОСОБА_4 , як особу, яка проникла до неї у квартиру.

З оголошеного в судовому засіданні витягу з кримінального провадження №0001533 згідно якого зареєстровано заяву потерпілої ОСОБА_6 з приводу вчиненого злочину (т.1 а.с.39).
З оголошеного в судовому засіданні рапорту Личаківського ВП, згідно якого зафіксовано повідомлення із служби 102 про вчинений злочин 03.05.2016р. (т.1 а.с.40).

З оголошеного в судовому засіданні рапорту слідчого СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 щодо внесення відомостей по даному злочину в ЄРДР (т.1 а.с.41)

З оголошеного в судовому засіданні рапорту інспектора роти 3 батальйону 4 УПП у м.Львові ОСОБА_10 , згідно якого останнім було затримано обвинувачену за адресою: АДРЕСА_3 .(т.1 а.с.42)

З оголошеного в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.05.2016р. (т.1 а.с43), згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 прийнято заяву про злочин.(т.1 а.с.43-44)

З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 03.05.2016р. (т.1 а.с.46), згідно якого оглянуто квартиру потерпілої за адресою: АДРЕСА_3 .

З оголошеного в судовому засіданні висновку судово-психіатричного експерта №267 від 06.05.2016р., згідно якого ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє легку розумову відсталість в ступені легкої дебільності, що не позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_4 також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждала та не виявляла ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.63-64).

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч.3 ст.186 КК України.
Судом критично оцінюються показання обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не визнає вини у вчиненому та вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються переліченими вище доказами.
Дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, без постійного місця проживання, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає, з врахуванням стану здоров`я ОСОБА_4 , призначити покарання в межах мінімальної межі санкції ч.3 ст.186 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України і призначити їй покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з часу її фактичного затримання 03.05.2016р.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 03 травня 2016 року по день ухвалення вироку - 25 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1