Провадження № 1-кс/742/256/16
Єдиний унікальний № 742/1302/16-к

05 травня 2016 року слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Прилуцької місцевої прокуратури,-
Як зазначає скаржник 18 квітня 2016 року він звернувся до Прилуцького місцевого прокурора з заявою про порушення кримінального провадження у відношенні судді Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст., ст. 366, 375 ч. 2 КК України.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 20 квітня 2016 року отримав від прокурора повідомлення, що підстав для внесення його заяви до ЄРДР не встановлено, вважаючи таки дії прокурора незаконними скаржник і просить суд зобов`язати Прилуцького місцевого прокурора негайно внести до ЄРДР дані його заяви про вчинене суддею правопорушення та розпочати досудове розслідування.
В судовому засіданні скаржник підтримав свої вимоги, а прокурор Прилуцької місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду поданої скарги.
Дослідивши матеріали скарги суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, і полягає у невнесенні відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Системний аналіз положень ст., ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-карного діяння.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 року, зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Визначення приводів і підстав для початку досудового розслідування також наведено і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи».
Крім того суд враховує, що відповідно до висновків Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року «що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам ВС МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно з Інструкцією N 1050 і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не ДОПУСКАЄТЬСЯ.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11)».
Таким чином, оскільки рішення судді ОСОБА_4 від 6 та 14 квітня 2016 року, яке скаржник вважає незаконним і неправосудним набрало ЗАКОННОЇ сили, то воно апріорі не може бути незаконним, а тому суд суддя вважає за необхідне відмовити скаржнику у задоволенні його скарги.
Що стосується посилання скаржника на те, що «Прокуратура» не має права розглядати заяви про злочин, а всі заяви повинен розглядати безпосередньо прокурор, також безпідставне, оскільки згідно Закону України «Про прокуратуру», саме на прокуратуру покладено обов`язок перевірки заяв про злочин, а хто саме з працівників прокуратури, тобто чи заступник прокурора, чи рядовий прокурор, за вказівкою керівника прокуратури, робить таку перевірку, не має значення, тим більше, що відповідь на заяву скаржника підписав перший заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури.
Також суд вважає, що посилання скаржника під час розгляду скарги на те, що в разі, якщо судом не будуть надані конкретні на ті питання, які він ставив в своїй заяві до прокурора, в скарзі до суду та в заявленому клопотанні, то він буде змушений діяти у звичайний для нього спосіб ( мабуть теж напише заяву прокурору про порушення кримінальної справи відносно даного судді ), то суд вважає, що дана заява є звичайним втручанням в діяльність суду, та тиском на суд, з метою схилити суд прийняти рішення на його, скаржника, користь.
На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 303-307 КПК України,-
ОСОБА_3 в задоволенні скарги на бездіяльність прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ВІДМОВИТИ в повному обсязі.
Копію ухвали направити Прилуцькому місцевому прокурору та ОСОБА_3 - для відома.
Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Слідчій суддя: