02.09.2016 Справа №607/7455/16-к
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4
Так, органом досудового розслідування встановлено, що у березні 2016 року в ОСОБА_8 , який вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , перебуваючи в м.Києві, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який, він, у період з березня по 23 серпня 2016 року, перебуваючи в м. Києві, шляхом обману, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи коштами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у великих розмірах на загальну суму 224500 грн., без мети повернення, у чому повідомлено про підозру.
Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи в м.Києві, шляхом обману, разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 заволоділи коштами ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 на загальну суму 546 610 грн., без мети повернення.
Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 громадянам ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_34 , ОСОБА_40 спричинено шкоду на загальну суму 771110 грн.
У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілої ОСОБА_41 , свідків ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , інформацією АТ «Ощадбанк» та УКП ГУНП в Тернопільській області, протоколами обшуків приміщень по АДРЕСА_2 , протоколом обшуку автомобіля FORD Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 .
Старший слідчий зазначає, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом.
Підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підозрюваному ОСОБА_4 є те, що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, та те, що встановлено обставини, які виправдовують обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, а саме отримано інформацію з УКП ГУНП в Тернопільській області про те, що ОСОБА_4 має намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду на території України.
Також в ході розслідування, встановлено, що шахрайське заволодіння грошовими коштами потерпілих здійснювалось шляхом використання баз даних з інформацією про осіб, які раніше придбали медичні препарати та ліки, які на даний час, в повному обсязі не вилучені, а також з використанням розрахункових рахунків, відкритих у банківських установах, для подальшого перерахування грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, що свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний буде вчиняти дії, направлені на знищення вказаних баз даних.
Крім цього, у кримінальному провадженні не допитано ряд потерпілих, осіб, коштами яких заволоділи шахрайським шляхом; свідків, осіб, які можуть дати свідчення, що мають суттєве значення для встановлення істини по справі; а також підозрюваних, свідчення яких будуть мати істотне значення, для встановлення всіх учасників шахрайського заволодіння майном потерпілих. Перебуваючи на волі, підозрюваний, маючи доступ до інформації про анкетні дані та контактні телефони потерпілих, свідків та підозрюваних, які не вилучені слідством, може незаконно впливати на даних осіб та шляхом тиску і залякувань, змушувати їх давати неправдиві свідчення та відмовлятись від дачі свідчень, що негативно позначиться на проведенні досудового розслідування, втраті доказів тощо.
Також в ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрювані вчиняли злочини з допомогою мобільних телефонів, повідомляючи потерпілим неправдиву інформацію, та шляхом обману потерпілих спонукали їх до переказу коштів на визначених підозрюваними осіб, без мети повернення .Отримавши кошти потерпілих, підозрювані не мали мети їх повернути. Враховуючи вищевикладене та те, що підозрювані працюють тривалий період разом, мають численні зв`язки, та перебуваючи на волі, за адресою проживання, чи будь-якою іншою адресою, окрім тримання під вартою, будуть продовжувати злочинну діяльність, вчиняти інші правопорушення з допомогою мобільних телефонів та будуть і надалі шляхом обману заволодівати коштами громадян України без мети повернення.
Враховуючи те, що в ході досудового розслідування, на даний час, не вилучено всі бази даних з інформацією про осіб, які раніше придбали медичні препарати та ліки, якими користувались підозрювані, для вчинення вищевказаних злочинів, підозрювані мають можливість використовуючи дані бази даних, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, та шляхом обману осіб, будуть заволодівати їх коштами без мети повернення, перебуваючи на волі.
Крім цього, слід звернути увагу на те, що дані злочини вчинені з особливим цинізмом - відверто зневажливим ставленням до загальноприйнятих норм моралі, етики, що виразився у заволодінні шляхом обману коштами громадян похилого віку, хворих, які не мають доходу та проживають лише на пенсію, не мають можливості отримати додаткові доходи в силу свого віку та хвороб, для яких отримання коштів, які обіцяють підозрювані, в ході вчинення злочину, є засобами для лікування.
Крім цього, у кримінальному провадженні не проведено всіх слідчих дій, не встановлено всіх потерпілих та свідків злочинів, а також не отримано даних про проведення негласних слідчих дій, а це може свідчити про те, що підозрюваний може бути причетним до вчинення й інших злочинів.
Поряд з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний, діючи в складі групи осіб, заволодів та оперував грошовими коштами в сумі щонайменше 771110 грн. Також, на даний час у провадженні не встановлено всіх потерпілих, а тому сума коштів, якими шляхом обману заволоділи підозрювані є значно більшою від 771110 грн. Враховуючи вищевикладене, старший слідчий просить врахувати, що застава, яка повинна бути визначена в розмірі до 80 розмірів мінімальної заробітної плати, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, не здатна достатньою мірою забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, які зазначені в клопотанні, а тому просить призначити розмір застави, що перевищує 80 розмірів мінімальної заробітної плати.
Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання з наведених у ньому підстав та просила його задовольнити, уточнивши роль ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого групі осіб кримінального правопорушення, підозрюваного та захисника, які заперечили у задоволенні наведеного клопотання, мотивуючи це недостатністю наведених у клопотанні ризиків та необґрунтованості повідомленої йому підозри, клопочучи також про визнання недопустимими доказами: протоколи допиту свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 та ОСОБА_43 , які звернулись до органів прокуратури із заявами у порядку ст.214 КПК України щодо неправомірних, на їхню думку, дій органу досудового розслідування при відібранні показань, а підозрюваний повідомивши, що на нього чинився моральний тиск органами досудового розслідування та порушувалось його право на захист, приходжу до висновку, що клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно задовольнити, відмовивши у задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про визнання доказів недопустимими, із дорученням Тернопільській місцевій прокуратурі провести дослідження фактів, викладених ОСОБА_4 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст.178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
Дослідженням матеріалів, якими обґрунтовується клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років і обґрунтованість даної підозри підтверджується вищевказаними оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Що ж стосується клопотання захисника, підтриманого підозрюваним, в частині визнання недопустимими доказами: протоколи допиту свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 та ОСОБА_43 , які звернулись до органів прокуратури із заявами у порядку ст.214 КПК України щодо неправомірних, на їхню думку, дій органу досудового розслідування при відібранні показань, то наведене клопотання до задоволення не підлягає, зважаючи на наступне.
Так, за ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит . Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Як слідує із поданих захисником копій заяв свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_53 та ОСОБА_43 , останні звернулись до органів прокуратури м.Києва із заявами у порядку ст.214 КПК України щодо неправомірних, на їхню думку, дій органу досудового розслідування при відібранні показань та з інших питань, пов`язаних із проведенням слідчих та процесуальних дій у м.Києві працівниками ГУНП в Тернопільській області.
Разом з тим, сам по собі факт звернення із згаданими заявами не може свідчити про наявність зазначених порушень, які б вказували на отримання доказів, зокрема, результатів допитів згаданих свідків такими, що отримані з порушенням вимог ст.87 КПК України і, відповідно, недопустимими, оскільки на час розгляду клопотання відомостей щодо встановлення відповідним рішенням наявності вказаних порушень, на які посилаються свідки ОСОБА_54 , ОСОБА_49 та ОСОБА_55 у своїх заявах в порядку ст.214 КПК України, не здобуто.
Водночас, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що незважаючи на те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за попередньою змовою групою осіб, чим спричинено матеріальну шкоду потерпілим, які являться особами пенсійного віку, у великих розмірах.
Вищевказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_4 та його поведінки, у випадку незастосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, існують ризики, що ОСОБА_4 матиме можливість: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Разом з тим, згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
А відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно абзацу 2 ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Враховуючи об`єктивні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, характер його участі у кримінальному правопорушенні, а також вік підозрюваного, його сімейний та майновий стан, приходжу до висновку, що застава у зазначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України межах здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а тому вважаю за необхідне призначити йому заставу у розмірі, який не перевищує вісімдесят розмірів мінімальної заробітної плати та який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Також, відповідно до ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. А згідно п.2 ч.6 даної статті КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Зважаючи на наведене, вважаю за необхідне доручити Тернопільській місцевій прокуратурі дослідити факти, викладені підозрюваним ОСОБА_4 щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів досудового розслідування у вигляді морального тиску, порушення права на захист.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 87, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні клопотання захисника, підтриманого підозрюваним про визнання недопустимими доказами: протоколи допиту свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 та ОСОБА_43 відмовити.
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити та застосувати відносно даного підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього негайно під варту із зали суду.
Зарахувати у строк тримання під вартою ОСОБА_4 час його затримання, а саме з 01 год. 20 хв. 24 серпня 2016 року по 01 год. 20 хв. 27 серпня 2016 року.
Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 20 жовтня 2016 року.
У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із підозрюваними ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , потерпілими та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також інші документи, що надають таке право.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Доручити Тернопільській місцевій прокуратурі дослідити факти, викладені підозрюваним ОСОБА_4 щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів досудового розслідування у вигляді морального тиску, порушення права на захист.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 .