Справа № 750/1554/16-к
Провадження № 1-кп/750/126/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Чернігові кримінальне провадження №0003026 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харків, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні двох дітей 2012 року народження та 2014 року народження, приватний підприємець, раніше не судимий, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акта ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що він, 20.07.2012 року, знаходячись у приміщенні приватної ветеринарної клініки, що за адресою: м.Чернігів, вул.Святомиколаївська,9/1, у ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_4 не менше чотирьох ударів лівою рукою в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, підшкірною гематомою правої скроневої ділянки голови, синцем, саднами, забиттям м`яких тканин обличчя, які, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №71 від 31.03.2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що тілесних ушкоджень потерпілому не наносив.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що у нього з обвинуваченим виник конфлікт з приводу лікування його собаки. 20.07.2012 року, у ветеринарній клініці обвинуваченого, під час з`ясування відносин, що склались між ними, обвинувачений наніс йому приблизно вісім ударів рукою у скроню правої половини голови.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали у судовому засіданні показання про те, що у їх присутності, обвинувачений ОСОБА_6 наніс потерпілому удари рукою по голові.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №71 від 31.03.2015 року у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, підшкірною гематомою правої скроневої ділянки голови, синцем, саднами, забиттям м`яких тканин обличчя, які по давності утворення можуть відповідати даті 20.07.2012 року.

З протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 , під час проведення слідчого експерименту, розповів та показав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , який працює слідчим СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області, показав, що 05.08.2015 року, перед винесенням постанови про зупинення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, він не зміг зв`язатись з обвинуваченим та його захисником по телефону, а тому він дав доручення оперативному підрозділу для встановлення місцязнаходження обвинуваченого. Оперуповноваженим йому було надано рапорти про те, що встановити місцезнаходження обвинуваченого не представилось можливим. До 01.08.2015 року він раніше викликав обвинуваченого та захисника і вони завжди з`являлись, при цьому випадків неявки не було. У зв`язку з великою кількістю кримінальних проваджень, що перебували у нього у провадженні, він не зміг вжити достатніх заходів для виклику обвинуваченого та захисника. У спосіб, передбачений КПК України, виклик обвинуваченого та захисника він не здійснював. Станом на 08.12.2015 року всі матеріали перебували у кримінальному проваджені, у тому числі доручення, рапорти оперуповноваженого та постанова про зупинення досудового розслідування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, відповідно до ст.ст.12,49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.286 КПК України, при цьому вказала, що постанова слідчого від 05.08.2015 року про оголошення розшуку ОСОБА_6 є незаконною, оскільки ОСОБА_6 під час досудового розслідування з`являвся до слідчого за всіма викликами і не змінював місця проживання та роботи, а крім того, прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності, не зазначав про обставини щодо перебування ОСОБА_6 у розшуку, що підтверджується матеріалами кримінального провадження №750/12207/15-к.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника, вказавши, що згоден на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, і що наслідки закриття кримінального провадження за цією підставою йому зрозумілі.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, а потерпілий та його представник заперечували проти заявленого клопотання, при цьому представник потерпілого вказав, що у кримінальному провадженні повинен бути винесений вирок, а постанова слідчого про зупинення досудового розслідування є законною.

У документах, які були надані суду прокурором, відсутні повістки та телефонограми, які б вказували на те, що слідчим, відповідно до КПК України, вживались заходи щодо виклику обвинуваченого та його захисника. У дорученні начальнику ВКР ЧМВ УМВС України в Чернігівській області слідчим було доручено встановити місцезнаходження ОСОБА_6 та забезпечити його явку до СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, при цьому не зазначено про необхідність вручення обвинуваченому повістки про виклик до слідчого. Зміст рапортів оперуповноваженого ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_6 за адресою, вказаною у дорученні, тривалий час не з`являвся, з врахуванням знаходження за вказаною адресою ветеринарної клініки, викликає сумніви щодо об`єктивності такої інформації, при цьому суд враховує, що рапорти не зареєстровані і до них не додано жодних документів на підтвердження викладеної у них інформації, зокрема пояснень сусідів або працівників ветеринарної клініки щодо місцезнаходження обвинуваченого. Прокурор у судовому засіданні суду повідомив, що у нього відсутні у паперовому вигляді витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що дані про зупинення досудового розслідування від 05.08.2015 року та про його відновлення від 08.12.2015 року дійсно внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Суду прокурором не надано будь-яких даних, які б свідчили про те, що слідчим, після зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку ОСОБА_6 , оперативним підрозділам доручався розшук ОСОБА_6 , як не надано і документів, що цей розшук здійснювався взагалі. Відповідно до ч.1 ст.280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме. Будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 переховувався від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності суду не надано, як і не вказано цього у постанові слідчого про зупинення досудового розслідування від 05.08.2015 року. Згідно ч.2 ст.280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п.2 ч.1 цієї статті. З врахуванням документів, що надані прокурором у судовому засіданні, а також показань свідка ОСОБА_11 , вимоги ч.2 ст.280 КПК України слідчим, при прийнятті рішення про зупинення досудового розслідування, дотримані не були. Крім того, з матеріалів кримінального провадження №750/12207/15-к беззаперечно вбачається, що прокурор 08.12.2015 року звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у якому відсутні дані про те, що досудове розслідування було зупинено у зв`язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_6 . З врахуванням вказаних обставин та порушень норм КПК України, при винесенні слідчим постанови про зупинення досудового розслідування від 05.08.2015 року, суд визнає цю постанову незаконною та не приймає вказані у ній дані про те, що місцезнаходження ОСОБА_6 станом на 05.08.2015 року не було відоме слідчому, про зупинення досудового розслідування та про оголошення розшуку ОСОБА_6 , і приходить до висновку, що ОСОБА_6 не ухилявся від слідства.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання, за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до санкції ч.2 ст.125 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, за який законом передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі, а з дня вчинення ним злочину пройшло більше трьох років, тобто закінчився строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності, передбачений ч.1 ст.49 КК України, при цьому ОСОБА_6 не ухилявся від слідства і суду та не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі ч.1 ст.49 КК України, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а кримінальне провадження, - закриттю.

Оскільки КПК України не передчасно вирішення цивільного позову у разі звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, цивільний позов ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст.285, 286, 288 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_7 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_4 , - залишити без розгляду.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1