Справа № 643/6916/16-к
Провадження № 1-кс/643/1149/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2016 Московський районний суд м. Харкова

у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про арешт майна за кримінальним провадженням № 0000070 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся з зазначеним клопотанням, посилаючись на те, що слідчим відділом Московського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове слідство в кримінальному провадженні №0000070, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч.4 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, ч.1 ст.358, тобто підроблення офіційного документу, ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що невідомі особи заволодівають нерухомістю померлих громадян у яких відсутні близькі родичі. Після смерті громадян, надаючи приватним нотаріусам підроблені паспорти померлих та інші, в тому числі підроблені документи, укладали договори купівлі-продажу квартир померлих громадян.

Трупи померлих, нерухомим майном яких заволодівали невстановлені особи, поховані за рахунок держави. До ХОБСМЕ родичі та знайомі померлих за видачею трупів для захоронення не звертались.

Так, 04.08.2015 за адресою: АДРЕСА_1 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (до ЄРДР 05.08.2015 внесено відомості за ч.1 ст.115 КК України за №0003763), який був власником вищевказаної квартири.

27.11.2015 до Харківського міського управління юстиції звернулися невстановлені особи із підробленим паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та дублікатом свідоцтва про право на спадщину(серія та номер 1-209 від 20.05.2010, дублікат видано 20.11.2015) з питань внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право на власність ? частини квартири АДРЕСА_2 за померлим ОСОБА_4 , що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52063983 від 26.01.2016.

Крім того, за даними вказаної довідки вбачається, що 22.01.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_5 до реєстру внесено відомості про право на власність ? частини квартири АДРЕСА_2 за померлим ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності (б/н, виданого 15.01.1996 відділом приватизації НВО «Турбоатом»).

У кримінальному провадженні допитано приватного нотаріуса ОСОБА_5 , яка пояснила, що 22.01.2016 до неї в нотаріальну контору звернувся ОСОБА_6 за посвідченням договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 та надав всі оригінали документів необхідні для здійснення угоди, повідомивши, що продавець квартири ОСОБА_4 приїде в приміщення нотаріальної контори протягом години та надасть свій паспорт та картку фізичної особи платника податків. У процесі вивчення наданих документів, ОСОБА_5 виявила, що документи на момент 22.01.2016 зареєстровані в реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції та по цьому об`єкту нерухомості на 1/2 частину квартири зареєстровано право власності (по дублікату свідоцтва про право на спадщину), вона взяла з реєстру всі необхідні довідки про відсутність арештів на квартиру. До цього моменту в нотаріальну контору приїхав продавець ОСОБА_4 , особу якого було встановлено за пред`явленим ним паспортом. Після того, як ОСОБА_5 підготувала всі документи та переконалася, що квартира не перебуває під арештом, запросила продавця і покупця для розрахунку між ними за угодою. Вартість квартири склала 570465 гривень, на що покупець відповів, що вони вже між собою з продавцем розрахувалися, так як вони «між собою свої». ОСОБА_5 запитала ОСОБА_4 , чи отримав він гроші від покупця, на що останній відповів, що все в порядку, гроші він отримав. ОСОБА_5 , як нотаріус посвідчила договір купівлі - продажу вищевказаної квартири та пояснила покупцеві, що ще необхідно зареєструвати на нього право власності в реєстрі прав власності, також вона роз`яснила, що є кілька платежів по реєстрації, протягом 5 робочих днів та це буде коштувати 140 гривень, а якщо провести угоду протягом 2-х годин, то вартість складе 6690 гривень, на що покупець повідомив, що йому потрібна реєстрація дешевше. Після цього, вона призначила покупцеві ОСОБА_6 час для приходу для реєстрації на 27.01.2016 близько 16 години. 26.01.2016 ОСОБА_5 відкрила електронну пошту з листом управління юстиції (в розділі відділу нотаріату) із записом «до відома нотаріусів», де було зазначено, що нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Гусейновою зроблено усну заяву про те, що паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_4 є підробленим. Після прочитання листа ОСОБА_5 в електроном реєстрі реєстрації права власності винесла рішення про відмову в реєстрації «права власності» на покупця ОСОБА_6 .27.01.2016 до ОСОБА_5 за реєстрацією права власності в реєстрі нерухомого майна покупець ОСОБА_6 не прийшов, але передзвонивши сказав, що прийде наступного дня, при цьому запитавши чи все в порядку і чи готові його документи, на що нотаріус відповіла, що документи готові. 28.01.2016 покупець ОСОБА_6 прийшов до нотаріуса ОСОБА_5 в нотаріальну контору за документами. ОСОБА_5 повідомила йому, що в реєстрації права власності вона йому відмовляє, у зв`язку з тим, що паспорт виданий на ім`я продавця ОСОБА_4 є підробленим і що вона змушена звернутися згідно зі ст. 51 Закону України «Про нотаріат» в правоохоронні органи. Після чого, ОСОБА_6 вибіг з приміщення нотаріальної контори та почав на порозі комусь телефонувати. Через деякий час ОСОБА_6 передзвонив ОСОБА_5 та попросив повернути йому договір купівлі - продажу зазначеної квартири, пригрозивши, що інакше він прийде до неї зі своїм адвокатом. О 18.30 годин ОСОБА_5 на мобільний телефон надійшов дзвінок від адвоката ОСОБА_6 , який повідомив, що остання зобов`язана повернути покупцеві всі необхідні документи або буде відповідати. У процесі розмови з адвокатом, ОСОБА_5 не зрозумівши, як його прізвище та ім`я, попросила останнього, проте він повторно представитись відмовився. (номер мобільного телефону останнього: НОМЕР_1 ). 27.01.2106 покупець ОСОБА_6 подзвонив ОСОБА_5 кілька разів з мобільного номера телефону: НОМЕР_2 та порадив, що б вона повернула йому документи у 15.41 годин 29.01.2016 нотаріусу на мобільній телефон надійшов дзвінок від чергового поліцейського наряду ОСОБА_7 , який повідомив, що він у супроводі слідчих знаходиться у неї під приміщенням нотаріальної контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та вимагав, що б вона терміново приїхала до приміщення нотаріальної контори, погрожуючи, що «поки вони розмовляють по - нормальному» та прохав надати всі документи за вказаною угодою для того, щоб повернути їх покупцеві, на що остання відповіла, що для цієї процедури у нього має бути рішення слідчого судді. Після цього ОСОБА_5 звернулася з відповідною заявою до прокуратури Харківської міської прокуратури №4.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_5 та наявних матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказаним майном невстановлені особи намагались заволодіти.

Крім того встановлено, що 29.02.2016 невідомі особи звернулися до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 із підробленим паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та іншими документами, з питань посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири на підставну особу ОСОБА_9 . Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52379536 від 01.02.2016, 29.01.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 між продавцем- померлим ОСОБА_4 та покупцем - ОСОБА_9 №82 від 29.01.2016 .

В обґрунтування клопотання, орган досудового розслідування вважає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися та користуватися нею, тому що вважає, що таке майно може бути відчужене та є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також те, що необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, та повернути право власності законним володільцям.
Крім того, з метою забезпечення арешту майна просить розглянути вказане клопотання без повідомлення особи, яка на цей час є власником квартири, оскільки наявна обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення цієї особи про намір накласти арешт на майно він може перешкодити вказаним діям тощо.

Прокурор підтримав клопотання та просить його задовольнити.

За заявою прокурора, клопотання останнього розглянуте у відсутності власника майна з метою забезпечення його арешту.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього докази, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню як обґрунтоване та доведене виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст..ст.214,223 КПК України, після внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування та проводять слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. Повідомлення про підозру, згідно з п.3 ч.1 ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення. З огляду на зазначене, відсутність у власника чи володільця тимчасово вилученого майна статусу підозрюваного у кримінальному провадженні не є перешкодою для вирішення питання про арешт майна, яке відповідає критеріям зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, а саме, крім іншого, наявні достатні підстави вважати, що вказані речі набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2016 року, квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 .

За сукупністю обставин та доказів, що встановлені органом досудового розслідування в межах кримінального провадження № № 0000070 , та докладно викладені в клопотанні прокурора прокуратури, є достатні підстави вважати, що перечислене в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у п.3,4 ч.2 ст.167 КПК України, оскільки, виходячи із фабули кримінального правопорушення , воно є предметом кримінального правопорушення, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту шахрайства ( ст..190 КК України) , підробки офіційного документу ( ст..358 КК України), використання підроблених офіційних документів ( ст..358 КК України),

Таким чином накладення арешту на зазначену у клопотанні квартири надасть можливість уникнути протиправного її відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173 КПК України, -

ухвалив:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_9 шляхом заборони її відчуження та укладання будь яких угод.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

/

копія вірна слідчий суддя