Справа № 397/412/16-к
н/п : 1-кп/397/77/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2016 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
професійних суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в сел. Олександрівка в залі судових засідань Олександрівського райнного суду Кіровограсдкської області кримінальне провадження №0000033 (судове провадження № 397/412/16-к, н/п 1-кп/397/77/16) відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шукайвода Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, учня 7 класу Красносільської ЗОШ І-ІІІ ступеню, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру за скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представників служби у справах дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника органу національної поліції - ОСОБА_11 ,

законного представника малолітнього ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

малолітнього ОСОБА_14

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , будучи особою яка не досягла віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачено ст. 118 КК України, тобто умисне вбивство , вчинене при перевищенні меж необхідної оборони при наступних обставинах.

Так, малолітній ОСОБА_5 24 січня 2016 року прийшов до потерпілого ОСОБА_15 , який мешкав в будинку АДРЕСА_2 , де залишився на ночівлю. 25 січня 2016 року потерпілий ОСОБА_15 поїхав в сел. Олександрівка Кіровоградської області по своїх справах, попросивши малолітнього ОСОБА_5 залишитися та наглядати за господарством. Близько 22 години потерпілий ОСОБА_15 повернувся до місця свого проживання, де між ним та малолітнім ОСОБА_5 виникла суперечка в ході якої потерпілий ОСОБА_15 ременем та мачете наніс ОСОБА_5 , згідно висновку експерта №131 від 27 січня 2016 року, тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обох плечей, лівого надпліччя, з переходом на ділянку плеча, лівої лопатки; саден на лівому плечі, лівій лобній та скронево-вилицевій, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та продовжував погрожувати йому нанесенням більш тяжких тілесних ушкоджень. Малолітній ОСОБА_5 , отримавши вже тілесні ушкодження та реально побоюючись настання негативних наслідків для свого життя, скориставшись своїм правом на захист, дістав з-під ліжка рушницю, яка, відповідно до висновку експертизи №47 від 22 лютого 2016 року, є нарізною вогнепальною зброєю, магазинним 8-мм. (7,92) калібром моделі « Mauser 98К» зразка 1935 року, та здійснив один постріл в бік потерпілого ОСОБА_15 , який підходив до нього, тримаючи в руці мачете. Внаслідок здійсненого пострілу потерпілому ОСОБА_15 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 112 від 23 лютого 2016 року , було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення черевної порожнини з пошкодженням мяких тканин, петель тонкого та товстого кишківника, розриву селезінки, утворення вогнепального уламкового перелому крила лівої підвздошної кисті, крововиливу в жирову капсулу лівої нирки, в мякі тканини зачеревної порожнини. Смерть ОСОБА_15 настала в результаті вищевказаних пошкоджень, що ускладнилися розвитком гострої крововтрати.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння відповідальність за яке передбачено ст. 118 КК України підтверджено показами потерпілого, свідків, показами самого малолітнього та матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_16 суду пояснив, що загиблий був його братом. Йому зателефонувала сестра та повідомила, що необхідно приїхати на впізнання, так як брата застрелили. Що саме сталося йому невідомо. Претензій до малолітнього ОСОБА_5 не має.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що ОСОБА_15 проживав в його будинку. У ОСОБА_15 була зброя, не оформлена належним чином. Взимку, близько 21 години ОСОБА_15 зателефонував йому та попросив терміново приїхати, так як його підстрелили. Він поїхав до ОСОБА_15 , який вже стояв на дорозі та відвіз його до лікарні в м. Кіровоград. Дорогою він розповідав, що вдарив малого, бо був злий на нього, а той взяв зброю та вистрелив. ОСОБА_15 помер в лікарні після операції. Малий раніше приходив до ОСОБА_15 , щоб покататися на коні. ОСОБА_15 був випивший, в тому, що сталося, звинувачував більше себе.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що бачив ОСОБА_15 один раз. З приводу події йому нічого не відомо. Взимку вночі брат зателефонував йому та повідомив, що ОСОБА_15 підстрелили, взяв у нього автомобіль. Хлопця взагалі він не знає. Івана бачив у лікарні, він був ще при свідомості, і він нічого йому не розповідав.

Малолітній ОСОБА_5 пояснив, що пішов з дому 24 січня 2016 року та зайшов погрітися в с. Липівка до ОСОБА_19 . ОСОБА_15 наступного дня поїхав в сел. Олександрівка, а його попросив залишитися. ОСОБА_20 повернувся близько 24 години, випившим, і почав на нього кричати, так як він розповів йому, що брав рушницю та ходив на охоту. Також ОСОБА_21 кричав, що не дивився за плитою та почав бити його ременем. Потім він взяв ножа мачете, поставив табуретку та сказав класти руку, погрожував відрубати її. ОСОБА_15 почав його бити тупою стороною ножа, а потім пішов в іншу кімнату. ОСОБА_5 витяг з-під ліжка карабін. ОСОБА_15 , побачивши це, побіг до нього з піднятим ножем, а він вистрелив у нього і той упав. Він вистрелив у ОСОБА_15 , бо злякався, а потім вибіг з хати та побіг додому. Мати, яка його розшукувала, забрала його біля с. Голиково. Крім того ОСОБА_5 пояснив, що не міг втекти, оскільки потерпілий ОСОБА_15 зачинив вхідні двері будинку. Рушницею користуватися його навчив ОСОБА_15 .. Проживає він з батьками в багатодітній сім`ї. Стосунки в сім`ї- нормальні.

Законний представник малолітнього ОСОБА_22 пояснила, що стосунки в сім`ї нормальні, утримують господарство, спиртні напої не вживають. Вказала, що не знала куди пішов син, думала що він у старшої сестри. Близько 8 години ранку його вже дома не було. Вони шукали його, телефонували всім знайомим. Антон не часто залишав будинок. Після події ОСОБА_23 змінився. Вони взмозі його виховувати. Просить передати сина під її нагляд.

Витягом №1 з кримінального провадження №0000033 підтверджується, що до Єдиного реєстру досудового розслідування 26.01.2016 року внесено заяву про кримінальне правопорушення, яке кваліфіковане за ч.1 ст.115 КК України, а саме, що 26.01.2016 року близько 06.50 годин до чергової частини Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградської області надійшло телефонне повідомлення від чергового Кіровоградського ВП Трофімова про те, що 26.01.2016 року до Кіровоградської обласної лікарні за медичною допомогою звернувся громадянин з діагнозом вогнепальне поранення поясничної ділянки, від якого він помер (а.к.п. 1 т. 1).

Протоколом огляду місця події від 26.01.2016 року підтверджується, що було проведено огляд території домоволодіння, що розташована в с. Липівка Олександрівського району Кіровоградської області та вилучено покривало, простирадло, жилетку, олімпійку, виріз лінолеуму з слідами речовини бурого кольору; мобільний телефон «Nokia». (а.к.п. 34-43 т. 1).

Протоколом огляду місця події від 26.01.2016 року підтверджується, що було проведено огляд кабінету №1 приймального відділення Кіровоградської обласної лікарні по проспекту Університетському, 2/5, в якому виявлено та вилучено речі (а.к.п. 59 т. 1).

Протоколом огляду місця події від 27.01.2016 року підтверджується, що було проведено огляд домоволодіння по АДРЕСА_2 та вилучено наволочку з ліжка з речовиною бурого кольору, виявлена в кімнаті №1; фрагмент лінолеума з кімнати №1 з речовиною бурого кольору; фрагмент одіяла з ліжка в кімнаті №1 з нашаруванням речовини бурого кольору. (а.к.п. 74-83 т. 1).

Протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 28.01.2016 року підтверджується, що у приміщенні моргу Кіровоградського обласного бюро СМЕ в с. Нове м. Кіровограда потерпілому ОСОБА_16 для впізнання пред`явлено труп чоловіка. Оглянувши труп потерпілий ОСОБА_16 вказав що це труп його рідного брата ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п. 93-94 т. 1).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 01.02.2016 року підтверджується, що було проведено слідчий експеримент за участю малолітнього ОСОБА_5 в ході якого останній показав та розказав як він вчинив вбивство ОСОБА_15 . Під час слідчого експерименту вилучені: ремінь білого кольору; предмет зовні схожий на гільзу; предмет зовні схожий на ніж (тисак) (а.к.п. 144-154 т. 1).

Висновком судово-психіатричного експерта №60 від 12.02.2016 року підтверджується, що ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає змішаними розладами поведінки та емоцій, легкими когнітивними порушеннями. Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_5 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_5 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 13-15 т.2).

Висновком експерта №112 від 23.02.2016 року підтверджується, що враховуючи локалізацію, кількість, характер і механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи трупу гр. ОСОБА_15 , а також дані протоколу проведення слідчого експерименту від 01.02.2016 року за участю ОСОБА_5 , тілесне ушкодження у вигляді було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення черевної порожнини з пошкодженням мяких тканин, петель тонкого та товстого кишківника, розриву селезінки, утворення вогнепального уламкового перелому крила лівої підвздошної кисті, крововиливу в жирову капсулу лівої нирки, в мякі тканини зачеревної порожнини. Смерть ОСОБА_15 настала в результаті вищевказаних пошкоджень, що ускладнилися розвитком гострої крововтрати (а.к.п. 20-23 т. 2).

Висновком експерта №112 від 24.02.2016 року підтверджується, що враховуючи локалізацію, кількість, характер і механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи трупу гр. ОСОБА_15 , а також дані протоколу проведення слідчого експерименту від 01.02.2016 року за участю ОСОБА_5 , тілесне ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення черевної порожнини могло утворитися при вказаних обставинах (а.к.п. 29-31 т. 2).

Висновком експерта №131 від 27.01.2016 року підтверджується, що у гр. ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обох плечей, лівого надпліччя, з переходом на ділянку плеча, лівої лопатки; саден на лівому плечі, лівій лобній та скронево-вилицевій ділянці. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні властивості в пошкодженнях не відобразились, можуть відповідати строку вказаному в постанові та відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень; утворилися від не менш 6-ти травматичних впливів. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість утворення при падінні з положення стоячи (а.к.п.33-34 т. 2).

Висновком експерта №12 від 17.02.2016 року підтверджується, що предмет, вилучений 01.02.2016 року в ході проведення слідчого експерименту по АДРЕСА_2 , холодною зброєю не являється, а є виробом господарського-побутового призначення, виготовленим саморобним способом по типу мачете (а.к.п. 83-85 т. 2) .

Висновком експерта №21 від 10.02.2016 року підтверджується, що на наданій для проведення експертизи майці, що належала ОСОБА_15 , виявлені два наскрізних пошкодження трикотажного полотна на переді майки зліва та спинці майки зліва, що характерні для вхідного та вихідного вогнепального пошкодження, спричиненого кулею. Судячи з пошкоджень майки, вогнепальне поранення людини є наскрізним (а.к.п. 112-121 т. 2).

Суд, оцінюючи кваліфікацію суспільно-небезпечного діяння, скоєного ОСОБА_5 під час досудового слідства приходить до наступного висновку.

Так, прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння , що підпадає під ознаки злочину , відповідальність за який передбачена за ч.1 ст. 115 КК України.

Згідно із ч.1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_15 першим застосував до малолітнього ОСОБА_5 насильство, наносячи йому удари ременем та мачете, чим спричинив, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №131 від 27 січня 2016 року, йому легкі тілесні ушкодження. В момент вистрілу потерпілий ОСОБА_15 з мачете в руці біг до ОСОБА_5 . З показів свідка ОСОБА_17 вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 особисто розповідав йому, що бив ОСОБА_5 і сам себе звинувачував у тому , що сталося.

Викладені обставини свідчать, що ОСОБА_5 зазнав суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку потерпілого ОСОБА_15 , яке було реальним, і внаслідок його попередньої поведінки ОСОБА_5 мав підстави побоюватися за своє життя.

Такі дії ОСОБА_5 відповідають вимогам ч.1 та ч.2 ст. 36 КК України щодо права особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання.

Водночас застосований засіб захисту, а саме вистріл з рушниці, та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_5 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Оцінюючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, відповідадльність за яке передбачено ст. 118 КК України.

Отже суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачено ст. 118 КК України, а не суспільно-небезпечне діяння , відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 115 КК України.

Згідно вимог ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру , передбачених законом України про кримінальну відповідальність , здійснюється внаслідок вчинення особою , яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку , з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння , що підпадає під ознаки діяння , передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і є неповнолітнім (а.к.п.122 т.1). На момент вчинення суспільно небезпечного діяння йому виповнилося 13 років і він , згідно ст. 22 КК України , не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ст. 118 КК України, а саме 16 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру , передбачені ч. 2 ст. 105 КК України , суд застосовує до особи , яка до досягнення віку , з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння , що підпадає під ознаки діяння , передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України тривалість заходів виховного характеру встановлюється судом , який їх призначає.
ОСОБА_5 є малолітнім (а.к.п.122, т.1), на обліку в Олександрівському ВП Знам`янського ВП ГУНП України в області не перебуває (а.к.п. 214 т. 2), проживає разом з батьком, матір`ю, сестрами та братами (а.к.п. 215, 216 т. 2). Згідно характеристики Красносільської сільської ради він є учнем Красносільківської ЗОШ І-ІІІ ступенів та перебуває на обліку в громадській інспекції в справах дітей при виконкомі Красносілківської сільської ради, як дитина, що самовільно залишає постійне місце проживання (а.к.п.217 т. 2). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї створені необхідні умови для проживання та розвитку дітей (а.к.п. 218 т. 2). За місцем навчання він характеризується посередньо, фізично та розумово розвинений, навчальні дисципліни засвоює на середньому рівні, ввічливий, не грубить, перебуває на внутрішкільному обліку як схильний до бродяжництва та крадіжок (а.к.п. 219 т. 2). На обліку Олександрівської кримінально-виконавчої інспекції не перебуває (а.к.п. 220 т. 2). На обліку служби у справах дітей, як такий, що потрапив до складних життєвих обставин, не перебуває (а.к.п. 221 т. 2). Родина ОСОБА_5 перебуває на обліку в Олександрівському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як така, що потрапила в складні життєві обставини (а.к.п. 222 т. 2). ОСОБА_5 на диспансерному обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за допомогою не звертався, (а.к.п. 231, 233 т. 2). За місцем проживання батьки ОСОБА_5 : ОСОБА_24 та ОСОБА_22 характеризуються позитивно, ніде не працюють, матеріально забезпечені, мають присадибну земельну ділянку та утримують велике підсобне господарство, продуктами харчування забезпечені. Діти ходять до школи, забезпечені сезонним одягом, взуттям, навчальним та канцелярським приладдям, мати приймає активну участь у житті та вихованні дітей (а.с.п. 128, 129).
В судовому засіданні представники служби у справах дітей та представник органу національної поліції підтримали клопотання прокурора частково та просили застосувати відносно ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків.

Законний представник малолітнього - його мати ОСОБА_22 також клопотала про передачу його під її нагляд оскільки після скоєного він змінився покращив свою поведінку та вона має на нього виховний вплив.

Враховуючи вищевикладене та те, що неповнолітнім ОСОБА_5 було скоєно суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачено ст. 118 КК України, що згідно ст. 12 КК України підпадає під злочини невиликої тяжкості, він щиро розкаявся , вчинення діяння викликала неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_15 , по місцю його проживання створені належні умови для його розвитку та виховання, його батьки позитивно характеризуються, матеріально забезпечені тому запропонований вид примусового заходу виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчальної-виховної установи є занадто суворим.

Таким чином суд вважає за доцільним застосувати відносно ОСОБА_5 такий вид примусового заходу виховногохарактеру, як передача його під нагляд батьків, а саме матері, яка заявила про це клопотання, яка здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою .

Речові докази, здані до камери зберігання речових доказів Олександрівського відділення Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області , згідно ст. 100 КПК України, суд вважає за необхідним знищити, за виключенням мобільного телефону «Нокіа», який необхідно передати потерпілому ОСОБА_16 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 97, ст. 105 КК України ст. ст.369-372, 498, 500, 501 КПК України суд,

у х в а л и в:
За скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 118 КК України до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, застосувати примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки с. Бандурове Олександрівського району Кіровоградської області, на строк тривалістю один рік.

Речові докази: - згорток, в якому знаходиться карабін «Маузер 98 К», один патрон, дві гільзи, одна куля, конверт з порохом, конверт з вологою пропиткою; змиви з рук ОСОБА_17 ; жилетка; майка; простирадло; штани джинсові; труси; олімпійка, пачка з одинадцятьма сигаретами з фільтром «Столичні 25», запальничка; покривало; штани сірого кольору;

2 фрагменти лінолеуму; сухий зразок крові ОСОБА_15 ; жилет; светр; штани, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області- знищити.

Речовий доказ- мобільний телефон «Нокіа», що належав потерпілому ОСОБА_15 та зберігається у камері зберігання речових доказів Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області передати потерпілому ОСОБА_16 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя(підпис)
Судді (підписи)
Копія вірна:

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_25