г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3705/15-к
Номер провадження 1-кп/213/30/16
У Х В А Л А
Іменем України
16 червня 2016 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001232 від 07.08.2015 року у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , освіта базова вища, вдівець, не працює, інваліда 3-ї групи, не судимого,

за участі сторін кримінального провадження:

-з боку обвинувачення прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

-з боку захисту: захисника ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 , обвинуваченого ( особи до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру) ОСОБА_10 ,

за ст.121 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , 05 серпня 2015 року приблизно о 23год.10хвил., знаходився в приміщенні квартири, розташованої по АДРЕСА_2 , де між ним та його батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник словесний конфлікт, під час якого, останні в сторону один одного висловлювалися нецензурною лайкою. На ґрунті виниклих неприязних відносин у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , реалізуючи який він умисно, зі значною силою наніс 1 удар правою рукою зжатою в кулак в область голови потерпілого, який в цей час сидів на дивані в залі вищевказаної квартири. Після чого, стягнувши ОСОБА_11 за ногу на підлогу, ОСОБА_10 почав наносити удари руками зжатими в кулаки в область голови, у кількості не менше 2-х, після цього, зі значною силою наніс йому не менше 3-х ударів коліном правої ноги в область ключиці та голови, близько 3-4-х ударів ліктем правої руки в область шиї, не менше 2-х ударів правою ногою по тулубу, в область ребер, 1 удар правою ногою по голові (зверху), не маючи при цьому на меті спричинити смерть потерпілому ОСОБА_11 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи за №1466 від 31.08.2015 року, в результаті злочинних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, а саме синці в області правої брови з переходом на повіки (з саднами), у лівій лобній ділянці, в області лівої вушної раковини; крововиливи у слизовій оболонці обох губ; крововиливи в м`яких покривних тканинах голови в лівій скроневій ділянці, в правій лобно-скроневій ділянці; крововиливи під твердою мозковою оболонкою; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою та в речовину головного мозку; рідка кров в шлуночках головного мозку; ділянки забою речовини головного мозку; закритої тупої травми тулубу, а саме: синці по лівій бічній поверхні грудей з переходом на черево, по правій половині тулубу: крововиливи в м`яких тканинах тулубу відповідно синцям; переломи 4-7 ребер ліворуч по передньопахвинній лінії, та 8-9 ребер праворуч по передньопахвинній лінії без ушкодження пристінкової плеври з крововиливами у міжреберних м`язах; розрив лівої легені, розрив печінки, синці по лівій верхній кінцівці.

Всі виявлені тілесні ушкодження в області голови потерпілого, які у своїй сукупності призвели до внутрішньочерепної травми, з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, із забоєм речовини головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку, після тижневого реанімаційного лікування, за несумісністю з життям, спричинили смерть потерпілого та знаходяться у причинному зв`язку з її настанням, та стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Пошкодження у вигляді закритої тупої травми тулубу стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Пошкодження у вигляді синців на верхній кінцівці відносяться до легких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб.

Дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.121 ч.2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_10 себе винуватим за ст.121ч.2 КК України не визнав, пояснивши суду, що у той вечір, 05.08.2015 року, два незнайомих йому хлопця привели до нього його батька, який був у стані алкогольного сп`яніння, та сказали, що він лежав побитий. Він повів батька до дверей його квартири за адресою АДРЕСА_2 , а що сталося після цього, не пам`ятає. Прийшов до тями вже у себе вдома. Зазначив, що у нього періодично бувають напади, та він потім нічого не пам`ятає. Можливо і в той вечір у нього стався напад. Зазначив, що в 2010 році він переніс важку черепно-мозкову травму, йому робили складну операцію. З тих пір він хворіє на епілепсію, перебуває на обліку та лікується у невропатолога, в нього 3-я група інвалідності, раніше була 2 група. Такі напади в нього вже 5-ть років. Перед нападами в нього неадекватна поведінка, та він потім нічого не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні в присутності педагога та законного представника неповнолітній свідок ОСОБА_11 , суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_10 - його батько. На той час, 05.08.2015 року він проживав разом з дідом ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 . Батько з дідом прийшли разом додому, приблизно о 23 год., обоє були у стані алкогольного сп`яніння, стали сваритися. Потім батько почав вимагати у діда гроші, стягнув його з дивана та почав бити. Бив діда в ділянку голови, ребер, бив руками та ногами багато разів. Дід втратив свідомість, а батько продовжував його бити. На його зауваження батько не реагував. Потім батько взяв продукти з холодильника та пішов. На ранок дідусь так і не підвівся, тому він викликав тітку - ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона донька померлого, та сестра обвинуваченого ОСОБА_10 . Після смерті дружини ОСОБА_10 , їх син ОСОБА_13 , став проживати з дідом та бабою, а ОСОБА_11 проживав у цивільному шлюбі з гр.. ОСОБА_14 . Після смерті баби ОСОБА_13 залишився проживати з дідом. І її батько, і її брат вживали алкогольні напої. Наступного дня, після того, як ОСОБА_11 побив батька, їй подзвонив племінник ОСОБА_13 , та попросив, щоб вона приїхала. Вона приїхала, викликала швидку, ОСОБА_11 забрали до лікарні, однак 12.08.2015 року він помер. Зазначила, що її брат ОСОБА_10 інвалід 3-ї групи, після перенесеної ЗЧМТ йому робили трепанацію черепа, він заново вчився ходити, він страждає провалами пам`яті, в нього дійсно бувають напади, та він веде себе неадекватно

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суду пояснили, що вони сусіди померлого ОСОБА_11 17.09.2015 року вони були присутніми, в якості понятих, при проведенні слідчого експерименту, в ході якого неповнолітній ОСОБА_11 розповідав та показував, яким чином його батько ОСОБА_10 бив діда ОСОБА_11 , та як все відбувалося, все знімалося на камеру.

Свідок ОСОБА_14 , цивільна дружина обвинуваченого ОСОБА_10 , підтвердила показання обвинуваченого, щодо стану його здоров`я. Додала, що перед нападами, у ОСОБА_10 проявляється безпідставна агресія, він стає неадекватним. Сам ОСОБА_10 розповідав їй, що він не пам`ятає події до нападу хвилин за 40, та після нападу близько 1,5 години. . Коли він вживає спиртне його психічний стан погіршується, посилюються провали в пам`яті. Вона неодноразово пропонувала йому стати на облік в ПНД, але він відмовлявся. Останні 3 місяці перед цими подіями, вони разом не проживають, оскільки ОСОБА_10 став сильно агресивним.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона працює лікаремпсихіатром КУВП №3. Підтвердила, що у обвинуваченого ОСОБА_10 , який знаходиться в МСЧ КУВП №3, періодично відбуваються напади. Діагноз, зазначений в медичних документах: наслідки ЧМТ, 11ст. Контузійне ураження, субдуральна гематома зліва, СПО, видалення субдуральної гематоми, симптом лікворної гіпертензії, вестибуломозочкової атаксії легкого ступеню, правосторонньої пірамідальної недостатності, церебросренічного синдрому, судомного синдрому та ін.. Стан хвороби стабільний, але потребує лікування в неврологічному відділенні.

Вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження:

- висновком судово-медичної експертизи №1466 від 13.08.2015 року, та додаткової судово-медичної експертизи №1466д від 24.09.2015 року, у підсумках яких зазначено, що потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, а саме синці в області правої брови з переходом на повіки (з саднами), у лівій лобній ділянці, в області лівої вушної раковини; крововиливи у слизовій оболонці обох губ; крововиливи в м`яких покривних тканинах голови в лівій скроневій ділянці, в правій лобно-скроневій ділянці; крововиливи під твердою мозковою оболонкою; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою та в речовину головного мозку; рідка кров в шлуночках головного мозку; ділянки забою речовини головного мозку; закритої тупої травми тулубу, а саме: синці по лівій бічній поверхні грудей з переходом на черево, по правій половині тулубу: крововиливи в м`яких тканинах тулубу відповідно синцям; переломи 4-7 ребер ліворуч по передньопахвинній лінії, та 8-9 ребер праворуч по передньопахвинній лінії без ушкодження пристінкової плеври з крововиливами у міжреберних м`язах; розрив лівої легені, розрив печінки, синці по лівій верхній кінцівці. Всі виявлені тілесні ушкодження в області голови потерпілого, які у своїй сукупності призвели до внутрішньочерепної травми, з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, із забоєм речовини головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку, після тижневого реанімаційного лікування, за несумісністю з життям, спричинили смерть потерпілого та знаходяться у причинному зв`язку з її настанням, та стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя в момент заподіяння /а.с.16-19, 56-57,т.2/.

Обставини, викладені у висновку підтвердив в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду місця події кв. АДРЕСА_3 від 11.08.2015 року/а.с.25-29.т.2/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2015 року, в ході якого неповнолітній свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності законного представника та понятих детально розповів та показав, де та як відбувалися події кримінального правопорушення, яким чином його батько ОСОБА_10 побив діда ОСОБА_11 /а.с.50-52.т.2;

- постановою про визнання та доручення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 30.09.2015 року / а.с.58,т.2/,

- протоколом огляду від 13.08.2015 року трупа ОСОБА_11 , 1943 року народження, та лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок забою та набряку головного мозку та інших внутрішньочерепних травм/а.с.85-89.т.2/;

- відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 236 від 27.08.2015 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, який відноситься до вчинення інкримінованого йому правопорушення, страждав на хронічне психічне захворювання в формі не різко вираженого органічного розладу особистості в результаті ЗЧМТ (2010 року), ускладненого алкогольною залежністю та це захворювання не позбавляло ОСОБА_10 , та не позбавляє на цей час можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує /а.с.68-75.т2/.

Допитаний в судовому засіданні експерт Гейківської психоневрологічної лікарні ОСОБА_19 , висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 236 від 27.08.2015 року підтримала. Разом з тим, зазначила, що при проведенні експертизи та опитуванні ОСОБА_10 в приміщенні дійсно були присутні працівники конвойної служби. Зазначила, що з таким захворюванням, на яке страждає обвинувачений ОСОБА_10 , можливі напади, та перед нападом можливо такий вид порушення, як сутінковий розлад свідомості. Тому для більш повного та об`єктивного оцінювання стану психічного здоров`я ОСОБА_10 доцільно призначити стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

Оскільки в ході судового розгляду висновок № 236 від 27.08.2015 року амбулаторної комплексно судово-психіатричної експертизи, проведеної експертами ОКЗ «Гейковська психоневрологічна лікарня», визнано неповним та необ`єктивним, через порушення порядку допиту піддослідного ОСОБА_10 , який проводився у присутності працівників конвойної служби, що як зазначив Хоцький, заважало йому правдиво та повно відповідати на питання експертів; крім того, не була витребувана вся медична документація стосовно стану здоров`я ОСОБА_10 , за клопотанням сторони захисту ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2016 року було призначено проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи у відношенні ОСОБА_10 .

У висновку №96 стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 05.05.2016 року, проведеної в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» за ухвалою суду, зазначено, що « ОСОБА_10 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав, та на цей час страждає на хронічне психічне захворювання в формі вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок органічного враження головного мозку складного ґенезу (наслідки перенесеної тяжкої травми головного мозку, епілепсії, хронічної алкогольної інтоксикації).

Зазначене хронічне захворювання позбавляло піддослідного можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння.

За своїм психічним станом на цей час піддослідний також не здатен усвідомлювати свої дії(бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом» /а.с.200-204, т.1/.

Оскільки вищезазначений висновок стосовно застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру співвідноситься з іншими доказами, зібраними судом щодо стану його здоров`я, суд вважає його належним та допустимим доказом, який підтверджує, що ОСОБА_20 підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України.

До висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 236 від 27.08.2015 року, суд відноситься критично, з вищезазначених підстав.

Проаналізувавши зібрані у справи докази, судом встановлено, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.121 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_11 , мало місце 05.08.2015 року о 23.10 год., за адресою АДРЕСА_2 .

Зібраними в ході досудового розслідування та при судовому розгляді доказами, підтверджується, що своїми протиправними діями саме ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України .

Судом також встановлено, що ОСОБА_10 вчинив вищезазначене суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, перебуваючи в стані неосудності, що є підставою для застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру.

Згідно приписів ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто, не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Заслухавши прокурора, захисника, законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 , які вважають за необхідне застосування відносно ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру, зазначеного у висновку експертів, суд вважає що стан психічного здоров`я ОСОБА_10 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

При цьому суд критично відноситься до позиції самого ОСОБА_10 , який вважає, що для поліпшення його здоров`я йому достатньо амбулаторного лікування, оскільки він, в силу свого психічного стану, не має можливості правильно оцінити свою поведінку, усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Частиною 2 ст.94 КК України визначено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Проаналізувавши зібрані у справи докази, щодо події суспільно небезпечного діяння, письмові матеріали справи, які характеризують особу ОСОБА_10 , суд вважає, що надання амбулаторної допомоги, про яку просить ОСОБА_10 , буде недостатньо для лікування та забезпечення належного контролю за його поведінкою, оскільки він підлягає госпіталізації до психіатричного закладу.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно акту стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 05.05.2016 року, ОСОБА_10 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав, та на цей час страждає на хронічне психічне захворювання... яке позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, та на цей час за своїм психічним станом він також не здатен усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом»/а.с.200-204,т.1/.

Згідно ч.5 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

При визначенні заходу медичного характеру у відношенні ОСОБА_10 , суд враховує не тільки характер душевного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння (кримінального правопорушення), його поведінку у відношенні своїх рідних, членів своєї родини, яка останнім часом була неадекватною та агресивною.

Враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість і обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, що визначає ступінь небезпечності ОСОБА_10 , суд вважає, що останній потребує застосування примусових заходів у вигляді госпіталізації (примусового лікування) до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання ухвалою законної сили необхідно змінити на поміщення до психіатричного закладу, в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 93-94 КК України, ст.ст. 362, 508, 512-513 КПК України,суд,

У Х В А Л И В:

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Речові докази: компакт диск Nanotex об`ємом 4,7 Гб , на якому містяться два відеозапису допиту свідка та ком пакт диск Nanotex об`ємом 4,7 Гб, на якому міститься відеозапис проведення слідчого експерименту, та які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання ухвалою законної сили змінити на поміщення до психіатричного закладу, в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Ухвала в частині заміни запобіжного заходу ОСОБА_10 підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали в частині заміни запобіжного заходу покласти на КУВП №3.

До моменту поміщення ОСОБА_10 до психіатричного закладу, в умовах, що виключать його небезпечну поведінку (на час етапування) залишити йому запобіжний захід тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1