АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/544/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/505/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні № 0003682 на вирок Жовтневого районного судум. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше судимого:
04 квітня 2006 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнено 07 листопада 2008 року по відбуттю строку покарання,
10 жовтня 2009 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ст.186 ч.3, 185 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3 КК України до 6 років та 6 місяців позбавлення волі,
20 липня 2010 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі,
09 серпня 2011 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнено 01 грудня 2015 року по відбуттю строку покарання,
зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК КК України,визнано винним з призначенням йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 , відраховувати з моменту затримання останнього19 січня 2016 року.
Речові докази мобільний телефон «Нокіа 1208», переданий під розписку ОСОБА_7 ,жіночу сумку,передану під розписку ОСОБА_8 залишити в їх користуванні;сумку чорного кольору передану на зберігання ОСОБА_9 залишити в її користуванні, корпус від мобільного телефону «Леново»,який зберігається в камері схову Жовтневого ВП КВП ГУНП В Дніпропетровській обл. повернути ОСОБА_10 .
Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1405 грн 19 коп, в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_11
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_12
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційних скарга:
Обвинувачений ОСОБА_6 , проситьвирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, скасувати кримінальне провадження направити на нове досудове розслідування.

Прокурор просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.2ст. 186 КК України, скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ст. 186 ч.2 КК України - 6 років позбавлення волі, в мотивувальній частині вироку кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна ( грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за ст. 67 КК України врахувати, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів.

За вироком, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК КК України,при наступних обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_6 26 грудня 2015 року діючи повторно, приблизно о 21 годині 45 хвилин, знаходячись біля під`їзду № 2 будинку № 8, що розташований по вулиці Калантая в Жовтневому районі міста Кривого Рогу, побачивши раніше не знайому йому ОСОБА_10 , в руках якої знаходилась жіноча сумка, в цей час у ОСОБА_6 , виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме жіночої сумки котра належить ОСОБА_10 реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, з корисливих мотивів, розуміючи неправомірність своїх дій та те, що його дії є очевидними для потерпілої підійшов заду до ОСОБА_10 та шляхом неодноразових ривків намагався заволодіти її сумкою, але у зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_10 міцно тримала свою сумку в руках, ОСОБА_6 не зміг здійснити свій злочинний намір. Після чого ОСОБА_6 користуючись значною фізичною перевагою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, наніс один удар правою рукою стислою в кулак в область обличчя потерпілої ОСОБА_10 , тим самим подавивши будь-який опір з боку потерпілої. Після чого ОСОБА_6 шляхом ривка відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_10 в якій знаходились її особисті речі, а саме: телефон марки «Леново А536» в корпусі білого кольору ІМЕІ № НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператору Київстар з абонентським номером НОМЕР_2 , вартість якого становить 2100 гривень 00 копійок, гаманець який матеріальної цінності для потерпілої не має, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень 00 копійок, жіноча каблучка з жовтого металу вагою 3 гр. вартість якої становить 2430 гривень 00 копійок, чоловіча каблучка з жовтого металу вагою 3 гр. вартість якої становить 2430 гривень 00 копійок, всього на загальну суму 7260 гривень 00 копійок, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник обернувши викрадене майно на свою користь, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток, який відповідно до висновку експерта № 115 від 28 січня 2016 року становить 7260 гривень 00 копійок.
Повторно, 15 січня 2016 року ОСОБА_13 приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходячись біля під`їзду № 1 будинку № 40 по вулиці Ватутіна в Жовтневому районі міста Кривого Рогу, побачивши раніше не знайому йому ОСОБА_9 , в руках якої знаходилась жіноча сумка. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, розуміючи неправомірність своїх дій та те, що його дії є очевидними для потерпілої ОСОБА_9 підійшов з заду до останньої та наніс потерпілій ОСОБА_9 один удар долонею правої руки в область спини, від чого потерпіла ОСОБА_9 не втримала рівновагу та впала на коліна. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_13 шляхом неодноразових ривків намагався заволодіти сумкою потерпілої ОСОБА_9 але у зв`язку з тим що остання міцно тримала свою сумку в руках ОСОБА_13 не зміг здійснити свій злочинний намір. Після чого користуючись значною фізичною перевагою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_13 умисно, наніс два удари правою рукою стислою в кулак в область обличчя потерпілої ОСОБА_9 тим самим подавивши будь-який опір з боку потерпілої. Після чого ОСОБА_13 шляхом ривка відкрито заволодів сумкою чорного кольору, вартість якої становить 480 гривень 00 копійок, що належить потерпілій ОСОБА_9 в якій знаходились її особисті речі, а саме: гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілої не складає, з грошовими коштами в сумі 12 гривень 00 копійок, косметичка кофейного кольору яка матеріальної цінності для потерпілої не складає в якій знаходились манікюрні ножиці вартість яких становить 194 гривні 00 копійок, манікюрна пилочка вартість якої становить 67 гривень 90 копійок, манікюрний пінцет вартість якого становить 67 гривень 90 копійок, паспорт та ідентифікаційний код на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , комплект ключів від квартири який матеріальної цінності не складає, та скляна банка зернової кави «Львівська кава» ємкістю 100 гр. вартість якої становить 30 гривень, всього на загальну суму 851 гривня 08 копійок, після чого ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник обернувши викрадене майно на свою користь чим завдав потерпілій ОСОБА_9 , матеріальний збиток який відповідно до висновку експерта № 115 від 28 січня 2016 року становить 851 гривню 08 копійок.
Крім того, 15 січня 2016 року ОСОБА_13 діючи повторно, приблизно о 22 годині 15 хвилин, знаходячись біля під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_2 побачивши раніше не знайому йому ОСОБА_8 , в руках якої знаходилась жіноча сумка, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, розуміючи що його дії є очевидними для потерпілої ОСОБА_8 підійшовши ззаду до останньої та користуючись фізичною перевагою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, наніс один удар долонею правої руки в область спини потерпілої ОСОБА_8 , в результаті чого потерпіла ОСОБА_8 ,не втримала рівновагу та впала лівим боком на асфальтне покриття. Після чого ОСОБА_13 шляхом ривка відкрито заволодів жіночою сумкою зеленого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_8 , вартість якої становить 784 гривень 00 копійок, в якій знаходились її особисті речі, а саме гаманець червоного кольору, вартість якого становить 560 гривень 00 копійок, в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень 00 копійок, всього на загальну суму 1544 гривні 00 копійок, після чого ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник обернувши викрадене майно на свою користь чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток який відповідно до висновку експерта № 115, від 28 січня 2016 року становить 1544 гривні 00 копійок.
Також повторно 05 січня 2016 року ОСОБА_6 приблизно о 22 годині 35 хвилин знаходячись біля будинку № 5А. що розташований по вулиці Вознесенського в Жовтневому районі міста Кривого Рогу побачивши раніше не знайому йому ОСОБА_7 , в руках якої знаходилась жіноча сумка, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, розуміючи що його дії є очевидними для потерпілої ОСОБА_7 підійшовши ззаду до останньої та користуючись фізичною перевагою, умисно, шляхом ривка відкрито заволодів жіночою сумкою належною потерпілій ОСОБА_7 яку остання тримала в правій руці та в якій знаходились особисті речі потерпілої ОСОБА_7 , а саме телефон марки «Нокіа». імеі № НОМЕР_3 , вартість якого становить 295 гривень 00 копійок, в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 яка матеріальної цінності не представляє, та фотоапарат марки «Нікон Д90». вартість якого становить 6900 гривень 00 копійок всього на загальну суму 7195 гривень 00 копійок, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник обернувши викрадене майно на свою користь чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток який відповідно до висновку експерта № 115 від 28 січня 2016 року становить 7195 гривень 00 копійок.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг
Обвинувачений ОСОБА_6 вважає що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що вирок винесено всупереч вимог чинного законодавства і є незаконним і необгрунтованим прийнятий з порушенням процесуального права, на підставі неправильного та неповного дослідження судом доказів і встановлення всіх обставин у справі.
Прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність а саме ст. 370, ч.1 ст.412, п.1 ч.1 ст.413 КПК України.

Прокурор зазначає,що в мотивувальній частині вироку суд невірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 по епізодам вчинення пограбувань від 26.12. 2016 року та 15.01 2016 року за ст. 186 ч.2 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно без кваліфікуючої ознаки «поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого» та не мотивував зазначене рішення.

Також на думку прокурора судом першої інстанціїї не дотримано вимог ст.65 КК України, п.2 ч.3 ст.374 КПК України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.10.2003 р. № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, ОСОБА_6 маючи не погашену та не зняту в законному порядку судимість вчинив ряд умисних тяжких злочинів за ст. 186 ч.2 КК України, що відповідно ст. 67 КК України може бути враховано судом, як обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги учасниками судового провадження подані не були.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти апеляційної скарги прокурора, просив її залишити без задоволення, свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі просив вирок суду скасувати.
Захисник ОСОБА_12 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, проти апеляційної скарги прокурора заперечував.
прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора частиково, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок на підставах зазначених в апеляційній скарзі та залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 .
Заслухавши суддю-доповідача Апеляційного суду Дніпропетровської області та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по кримінальному провадженю докази обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту, та обвинуваченого щодо відсутності вини обвинуваченого, кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, тому необґрунтованим є наведене в апеляційній скарзі обвинуваченого твердження про неповноту, однобічність та необ`єктивність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, але в зв`язку з тим , що не зазначено всі кваліфікуючи ознаки складу злочину , вирок суду підлягає скасуванню , а апеляційні скарги як обвинуваченого так і прокурора частковому задоволенню

Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази допитаних у судовому засіданні свідків, потерпілих та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції, які отримано у відповідності до вимог КПК України і які повністю були досліджені у судовому засіданні .

Так,обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 186 ч.2 КК України не визнавав. Вказував , що пограбування він не вчиняв, вказував на те, що 26 грудня 2015 року він був в гостях на бульварі Вечірньому в місті Кривому Розі у своєї знайомої на ім`я ОСОБА_14 , залишився ночувати і поїхав додому лише вранці, в інші дні був вдома .
Але сукупність досліджених доказів спростовують показання обвинуваченого та дають можливість зробити висновок про те,що не визнання обвинуваченим своєї вини в скоєні вищезазначених злочинів це обраний ним шлях захисту і спроба уникнути відповідальності за скоене .
Так у потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ,допитаних в судовому засіданні ніяких сумніві з приводу скоєння саме обвинуваченим ОСОБА_6 відносно них злочинів не має, кожна з них показувала у суді про те , що кожна бачила його обличчя з невеликої відстані, їм запам`яталися виразні очі та контури обличчя останнього.
У суді було допитано як свідка ОСОБА_16 і не встановлено,що свідок ОСОБА_16 не оговорює обвинуваченого, а її покази знайшли своє підтвердження. Так телефон, який вона здала до крамниці на прохання ОСОБА_6 виявився саме телефоном,який в подальшому був визнаний речовим доказом і повернутий потерпілій ОСОБА_10 під розписку(а.кп 77-79),а телефон марки ««Нокіа»,який був переданий їй в тимчасове користування обвинуваченим,виявився саме телефоном, який в подальшому був визнаний речовим доказом і повернутий потерпілій ОСОБА_7 (а.кп92-97)
Судом перевірено і твердження обвинуваченого про находження його в гостях у ОСОБА_14 з 26 грудня 2015 року до ранку 27 грудня 2015 року. Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 пояснила,що 26.12.2015 року після 20.00 години ОСОБА_6 за місцем її мешкання вже не було і він не ночував у неї.
Зауваження обвинуваченого,що робітники міліції потерпілим надали його фото і проводили його коридором для пред`явлення потерпілим для впізнання спросотовується показами допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 які кожна зазначали,щовони запам`ятали обвинуваченого і за рисами обличчя вони впізнали обвинуваченого ,що підтверджено і протоколами пред`явлення особи для впізнання з фототаблицями ( а.кп 80-81,90-91, 103-104, 120-121).
При цьому пояснення потерпілих, допитаних в судовому засіданні узгоджуються з як з поясненнями свідків так і з письмовими доказами,дослідженими у суді , а саме з протоколами огляду місця події , що ділянки місцевості мали освітлення і це давало змогу гарно роздивитися обличчя ОСОБА_6 .
Не мають розбіжностей і покази свідків ОСОБА_16 з ОСОБА_18 в часі, місці реалізації останньому мобільного телефону марки «Леново».
Судом першої інстанції проаналізовано покази свідка ОСОБА_19 про наявність довгого волосся у особи,яка пограбувала його дружину, судом правильно зроблено висновок про те, що свідок особисто не бачив обвинуваченого, не може категорично стверджувати про зовнішній вигляд особи, яка пограбувала його дружину, крім того , спростовуються поясненнями самої потерпілої ОСОБА_10 ,яка ні в судовому засіданні не зазначала про довге волосся особи пограбувавши її ,ні під час досудового розслідування ,а саме під час пред`явлення їй особи для впізнання,що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_10 від 18 січня 2016 року в якому зазначено,що потерпіла впізнає чоловіка під № 1, а саме ОСОБА_6 який 26.12.2015 році заволодів її майном і ніякого посилання останньої на довге волосся при цьому не було( а.кп 80-81)
Пояснення свідка ОСОБА_16 про передачу їй для тимчасового користування ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Нокіа» узгоджуються з письмовими доказами, а саме протоколом огляду предмету від 18 січня 2016 року мобільного телефону марки «Нокіа»,який ОСОБА_16 надала добровільно робітникам правоохоронних органів, з боку якого виявлено подряпину і протоколом пред`явлення речей для впізнання від 18.01.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_7 ,яка вказує на телефон під № 3,яким заволоділи 05.01.2016 р і зазначає що це її телефон,впізнає за подряпиною на кришці телефону (а.кп. 92-93, 94-95,96, 97).
Згідно до висновку службової перевірки від 15.02.2016 року затвердженої начальником Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. не знайшло підтвердження факти нібито незаконного утриманні ОСОБА_6 з 17.01.2016 року по19.01 2016 р та застосування заходів впливу на нього з боку співробітників поліції( а.кп 41, 86).
В судовому засіданні ні обвинувачений ні його захисник не зверталися з будь-якими заявами чи клопотаннями про те що службова перевірка не відповідає дійсності.
Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повною мірою доведена поясненнями потерпілих та свідків, які є послідовними та співпадають між собою.
Крім того, допитуючи свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в достовірності їх показів.
Пояснення потерпілих, свідків є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, з письмовими доказами .не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та в своїй сукупності вказують на вчинення обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушеннь.
Як було встановлено при прослуховуванні аудіозаписів судових засідань, під час яких судом першої інстанції були допитані обвинувачений , потеорпілі,свідки,досліджено письмові докази, жодних суттевих протиріч або будь-яких непослідовностей в поясненнях потерпілих , свідків колегією суддів виявлено не було.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України, також підтверджується вивченими, оголошеними та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, демонстрацією відеозапису проведення слідчого експерименту за участю потерпілих ОСОБА_10 ,. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 яка проводилась в судовому засіданні.
Таким чином , посилання обвинуваченого , що він не вчиняв злочинів і не був на місці скоення злочинів спростовується письмовими доказами, показами допитаних потерпілих, свідків, які суд першої інстанціїї піддав аналізу у сукупності, та критично віднісся до версії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України з чим погоджується і колегія суддів .
На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину , передбаченогоза ч.2 ст.186, ч КК України навіть при невизнанні обвинуваченим своєї вини.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді свідків, потерпілих відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані - немає .

З усіма матеріалами кримінального провадження як і з усіма доказами як обвинувачений так і захист були ознайомлені повністю і вони були досліджені у суді першої інстанції.
Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочину у тому числі і об`єктивну сторону злочинів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обгрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обгрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом допущено однобічність та неповноту судового слідства, суттєві порушення вимог кримінально процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність- безпідставні.
Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка, та які містяться в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування належним чином досліджені у суді першої інстанції і вказані у вироку суду і не викликають ніяких сумнівів

Разом з тим, слід визнати обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, та необхадністю постановлення в цій частині нового вироку.
Судом першої інстанціїї допущено істотне порушення в частині правової кваліфікації ознак злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України , так судом досліджено ,встановлено , але не вказано у вироку кваліфікуючу ознаку -поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта…
Так відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 висунутого обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого повторно. (а.кп.1-5)
У судовому засіданні ОСОБА_10 ОСОБА_9 ОСОБА_8 кожна вказали на те , що обвинувачений реалізуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення у них майна , застосовував до них насильство , спричиняв їм физичного болю, згідно висновку судово-медичної експертизи № 112 від 22 січня 2016 року , зазначено,що на обличчі ОСОБА_9 виявлені два синця,за своїм характером ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі ,що мають незначні скороминучі наслідки (а.кп 111);
Як вбчається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював , суд розглянув справу щодо ОСОБА_6 в межах висунутого останньому обвинувачення, . (а.кп168-175),однак ,суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України в мотивувальній частині вироку не зазначив кваліфікуючу ознаку злочинних дій засудженого за ч.2 ст.186 КК України «поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого».

З огляду на наведене відповідно до положень ст. ст.409,420 КПК України апеляційна скарга прокурора у цій частині підлягає задоволенню .

В той же час в іншій частині апеляція прокурора не підлягає задоволенню .

Так, колегія суддів вважає на необхідне звернути увагу на те, що призначено обвинуваченому покарання максимальне, передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України, з урахуванням вимог ст. 50,65 КК України, роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховано обставини справи, особу обвинуваченого,думки потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому максимального покарання, враховано ступінь тяжкості скоєного обвинуваченого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності(а.кп. 136-137), перебував на обліку в КГНД з приводу поведінкових розладів внаслідок вживання летючих розчинників,був знятим з нагляду в зв`язку з судимістю (а.кп.140), на обліку в КПНД не перебуває(а.кп.138),після звільнення з місць позбавлення волі не працевлаштувався (а.кп.132,135).. Судом не виявлено обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України; в той же час , згідно ч. 4 ст. 67 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 06 2010 року не виявлено і обставини що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 67 КК України. В обвинувальному акті не зазначено обставину яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.(а.кп.1-5) Крім того , колегія судів звертає увагу на те що наявність судимості була врахована судом як обставина , яка негативно характеризує особу обвинуваченого.
На підставі викладеного колегія судів, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 обгрунтовано призначено покарання в вигляді позбавлення волі і вважає,що максимальний строк покарання, зазначений в санкції статті 186 ч 2 КК України буде відповідати меті покарання- необхідності виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання вчинення ним нових злочинів.
Крім того, законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України.
Згідно вимог ст.5, ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення ОСОБА_6 має бути зараховано в строк призначеного йому покарання, з моменту фактичного затримання
обвинуваченого, 19.01.2016 року(а.кп.86) до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України в частині кваліфікації його дій скасувати та ухвалити новий вирок.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України в частині кваліфікації його дій скасувати.
Кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого повторно.
Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченнного ч. 2 ст. 186 КК України .
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шесть) років .
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Запобіжний ОСОБА_6 - тримання під вартою - залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 19 січня 2016 року по 07 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили з дня його проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим , який знаходиться підвартою у той же строк з моменту вручення йому копії рішення .
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4