УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №290/65/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч.2, 395 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , секретаря ОСОБА_7 , -
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора в часткове задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд, -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч.2, 395 ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 03.02.2016 року, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислюється з 09.03.2016 року, заховано в цей строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирався.
Згідно вироку, 11 березня 2015 року постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області за поданням Коростенської виправної колонії № 71 ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік. 19 березня 2015 року при звільненні з виправної колонії № 71 м. Коростень ОСОБА_6 оголошено зміст постанови суду та попереджено про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду. В подальшому ОСОБА_6 став на облік до Романівського РВ УМВС в Житомирській області.
25 травня 2015 року ОСОБА_6 умисно з метою ухилення від адміністративного нагляду без дозволу працівників Романівського РВ УМВС самовільно залишив своє місце проживання по АДРЕСА_2 .
16 жовтня 2015 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у веранді на території домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належну ОСОБА_8 електропилку марки «POWERTEC PT2501» вартістю 489 грн., яка знаходилась у веранді вказаного будинку.
29 жовтня 2015 року близько 8 години 30 хвилин на території домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 повторно заволодів його мобільним телефоном марки «BRAVIS Base» вартістю 239 грн. 67 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначення покарання та пом'якшити йому покарання. Твердить про суворість призначеного покарання та недостатнє врахування його щирого каяття та сприяння розкриттю злочинів. Просить також зарахувати йому у строк відбуття покарання його попереднє ув'язнення згідно ч. 5 ст. 72 КК України з 04 березня 2016 року до дня набрання вироком від 4 квітня 2016 року законної сили.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинів та кваліфікацію його дій за ст. ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 395 КК України є обгрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання місцевим судом було обгрунтовано враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він був раніше неодноразово судимий та вчинив вказані у вироку злочини до постановлення попереднього вироку; обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів; обставини, що обтяжують покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.
З врахуванням цих обставин призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, не може бути визнано явно несправедливим внаслідок суворості. Тому відсутні підстави для пом'якшення покарання, призначеного ОСОБА_6 .
Разом з тим, підлягає частковому задоволенню клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зарахування його попереднього ув'язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки з матеріалів справи та довідки начальника Житомирської УВП №8 від 23 червня 2016 року видно, що після набрання законної сили вироком від 3 лютого 2016 року (з 9 березня 2016 року) обвинувачений ОСОБА_6 безперервно тримається під вартою в Житомирському СІЗО у зв'язку з проведенням слідчих дій та участі у судовому розгляді даного кримінального провадження.
Тому, оскільки суд першої інстанції не застосував кримінальний закон - ч. 5 ст. 72 КК України, що підлягає застосуванню, апеляційний суд змінює вирок та відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зараховує обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув'язнення у даному кримінальному провадженні з 9 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати його попереднє ув`язнення з 9 березня 2016 року по 23 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді: