Справа № 592/1032/16-к
Провадження № 1-кп/592/191/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповно середньою освітою, не замужньої, учениці 10 класу КУ ССШ №10 м. Суми, раніше не судимої,-

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 року близько 14 год. 10 хв. в м. Суми ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні шкільної вбиральні КУ ССШ №10 за адресою: вул. Новомістинська,30, побачила, що на підвіконні без нагляду лежить мобільний телефон «Lenovo F -369 I Blask» і в цю мить вирішила його вкрасти. Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому,таємно, умисно викрала мобільний телефон «Lenovo F -369 I Blask» вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №21 від 11.01.2016 року 1451,46 грн., що належить ОСОБА_6 ,чим завдала останній матеріальної шкоди.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, а саме мобільного телефону «Lenovo F -369 I Blask» вартістю 1451,46 грн., що належить ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185 КК України крадіжку.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 визнала свою провину у повному обсязі та підтвердила всі обставини, які викладені в обвинувальному акті, а саме, що вона 26.01.2015 року таємно викрала мобільний телефон«Lenovo F -369 I Blask», який побачила на підвіконні вбиральні школи, де навчається і в послідуючому розпорядилися за власним розсудом. Матеріальні збитки відшкодовані повністю.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

За таких обставин, суд вважає, що обставини, які викладені в обвинувальному акті доведені у повному обсязі та знайшло підтвердження у судовому засіданні і дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій виду й міри покарання суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 суд визнає повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, її неповнолітній вік та повне відшкодування збитків від злочину.

Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні просив звільнити обвинувачену від покарання, застосувавши примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд матері.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 та сама неповнолітня ОСОБА_7 підтримали клопотання захисника, потерпіла також не заперечувала проти звільнення неповнолітньої від покарання та передачі її під нагляд матері, прокурор підтримав клопотання захисника.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Як зазначено у частині 2 цієї статті, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_8 вчинила злочин середньої тяжкості.

Відповідно до п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які замінюють (п.3 ч.2 ст. 105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний догляд за його поведінкою.

Заслухавши думку прокурора, який вважає, що наявні законні підстави, передбачені ст.. 105 КК України для звільнення неповнолітньої ОСОБА_7 від кримінального покарання, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, потерпілої, яка не заперечувала проти застосування примусового заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд матері ОСОБА_4 та беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахування конкретних обставин справи і тяжкості кримінального правопорушення, особи неповнолітньої обвинуваченої, умов її життя та виховання, стосунків з матерю, який вона допомогає виховувати менших дітей, а також здатність матері забезпечити належний контроль за поведінкою неповнолітньої, суд прийшов до висновку про доцільність призначення неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу на користь держави, та звільнити обвинувачену від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст. 105 КК України у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд матері ОСОБА_4 .

Строк передачі неповнолітньої під нагляд матері, передбачені п.3 ч.2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітньої тривалістю один рік.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, ст.. 105 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою за ч.1 ст. 185 КК України і призначити її покарання за цим законом у виді штрафу розміром 850 гривень у прибуток держави.

На підставі ч.1 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання, застосувавши до неї примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_4 строком на один рік.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1