Справа № 161/524/16-к
Провадження № 1-кс/161/212/16
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна
м. Луцьк 21 січня 2016 року Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 , зацікавленої особи - представника СП ТзОВ «Луцькенергоком» ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме на приміщення готельного комплексу «Академія», загальною площею 1 140, 7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить СП ТзОВ «Луцькенергоком» (), -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на приміщення готельного комплексу «Академія», загальною площею 1 140, 7 кв.м, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 20, приміщення 104б, яке належить СП ТзОВ «Луцькенергоком» ().

Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000156 від 16.09.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.192 та ч.3 ст.212 КК України, оскільки підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань стали дані отримані від оперативного управління Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області, зокрема у висновку від 13.09.13 року «Щодо ознак завдання державі збитків СП ТОВ «Луцькенергоком» () в період з 01.01.2011 року по 31.07.2013 року», які вказували на завищення СП ТОВ «Луцькенергоком» податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 2 894 846 грн.. А саме, як вбачається із вищевказаного висновку, СП ТОВ «Луцькенергоком» в порушення п. 7.5. ст.7 п.п. 7.2.6. п. 7.2 ст.7 пп.7.4.1 п.7.4, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» за рахунок проведення операцій з імпорту виробничого обладнання, в якості внесків в статутний фонд товариства, від компанії «Опенмаркет Консалтантс Інк.» впродовж 2008-2012 років незаконно сформовано податковий кредит з ПДВ в сумі 2 894 846 грн., що призвело до фактичного ненадходження до Державного бюджету України податку на додану вартість протягом січня 2011 року - липня 2013 року в сумі 2 894 846 грн.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, представника СП ТзОВ «Луцькенергоком», який заперечував щодо задоволення клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна не підлягає до задоволення.

Так, згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2, 7 ст.170 КПК України передбачає, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Згідно ч.2, 4 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, воно не містить жодних доказів, які б підтверджують необхідність накладення арешту на вище вказане майно, як того вимагає ст.171 КПК України, також не вбачається доказів того, що незастосування арешту призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, тобто клопотанням не доведено розумності та співмірності обмеження права користування, а ст.170 КПК України визначає коло суб`єктів, яким суд може тимчасово позбавити можливості відчужувати певне майно та розпоряджатися ним до таких належить: підозрюваний, обвинувачений, особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого, засуджений чи юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Враховуючи також те, що слідчим не надано доказів того, що незастосування заборон на використання та розпорядження таким майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, також не надано доказів того, що накладення арешту не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, тому в задоволенні клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 слід відмовити.

Суд також при винесення даного рішення враховує, що згідно витягу з кримінального провадження №0000156 нікому у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, в тому числі службовим особам СП ТзОВ «Луцькенергоком», а також те, що вище зазначене майно, а саме приміщення готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 1 140, 7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 104б, яке належить СП ТзОВ «Луцькенергоком» є предметом іпотеки згідно договору іпотеки ДІ-198Д від 17.07.2007 року і тому накладення арешту унеможливлює реалізацію іпотекодержателем зазначеного першочергового права на задоволення вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме на приміщення готельного комплексу «Академія», загальною площею 1 140, 7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 104б, яке належить СП ТзОВ «Луцькенергоком» () відмовити.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, представнику юридичної особи не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1