№ 336/1235/15-к
Пр. № 1-кс/336/179/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 ,слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізкій області ОСОБА_5 ,підозрюваного ОСОБА_6 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця в.Запоріжжя,громадянина України,не працюючого,мешкає в АДРЕСА_1 ,раніше судимого
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 307 КК України по матеріалах досудового розслідування за № 0000045 від 05.01.2015 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, у виді тримання під вартою.
В клопотанні зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у тому,що 13.02.2015 р.приблизно о 16.00 год.поблизу буд.46 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі за 150 гр.збув ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс(марихуану) масою в перерахунку на суху речовину 2,7792 г.
Слідчий просить про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на те, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, має судимості за злочини проти чужої власності та життя і здоров*я людей,не працює, тому є ризик, що у відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою він може продовжити протиправну діяльність, а також через відсутність міцних соціальних зв`язків залишити місце свого проживання та ухилитися від органу досудового розслідування і суду,перешкоджати проведенню досудового розслідування,впливаючи на свідків.
В суді слідчий ОСОБА_5 підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення. Пояснив,що у слідства є підстави вважати наявними ризики втечі підозрюваного,продовження ним злочинної діяльності та перешкоджання слідству. Така позиція слідства ґрунтується на відомостях про особу підозрюваного,який раніше був судимий,не працює ,не має міцних родинних та соціальних зв*язків,не сприяє слідству та відмовився давати покази.
Прокурор вважає, що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів, на які посилається слідчий.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання з посиланням на те,що підозра за ч.2 ст.307 КК України відносно ОСОБА_6 є необґрунтованою і нічим об*єктивно не підтверджується.За викладених в підозрі обставин ,події кримінального правопорушення мали місце 13.02.2015 р.,тоді як підозрюваний на місці події не затримувався,проживав за відомою слідству адресою з сім*єю,де і був затриманий лише 17.02.2015 р.без надання пояснень про причини затримання. В клопотанні не обґрунтовано неможливість обрання до підозрюваного іншого запобіжного заходу,а припущення слідства про наявність ризиків його неналежної процесуальної поведінки нічим не підтверджена.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та пояснив,що 13.02.2015 р.злочину,про який йому було повідомлено у підозрі за ч.2 ст.307 КК України,не вчиняв,17.02.2015 р.був затриманий за місцем проживання без пояснення підстав після того,як відмовився сприяти працівникам міліції «підставити» іншу особу. Проживає у сім*ї,неофіційно працює ,ремонтуючи автомобілі приватних осіб,переховуватись від слідства наміру не має,зацікавлений у встановленні всіх обставин справи та не має об*єктивної можливості перешкодити слідству.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання та перевіривши його обгрунтованість, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов*язків,передбачених КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
З наданих суду разом з клопотанням матеріалів суд встановив наступне.
05.01.2015 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом вчинення невідомою особою незаконного збуту курильних суміщів на території Шевченківського району м.Запоріжжя,про що 06.01.2015 р.повідомлено прокурора Шевченківського району м.Запоріжжя.
18.02.2015 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.307 КК України ,а саме у тому,що 13.02.2015 р.приблизно о 16.00 год.він поблизу буд.46 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі за 150 гр.збув ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс(марихуану) масою в перерахунку на суху речовину 2,7792 г.
17.02.2015 р. ОСОБА_6 був затриманий за місцем проживання як особа,яка щойно вчинила злочин.
При допиті в якості підозрюваного та під час затримання підозрюваний пояснив,що злочину не вчиняв і затриманий безпідставно.
З наведеного видно,що з 13.02.2015 р.до затримання 17.02.2015 р. підозрюваний місця проживання не змінив та не переховувався.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.184 КПК України,клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу має містити,зокрема,підтвердження обставин,що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення,проте таких обставин в клопотанні не викладено і доданими до клопотання матеріалами обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_6 не підтверджується.
Виносячи рішення не на користь клопотання про застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, суддя враховує, що слідчий і прокурор не довели наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме: можливість продовження протиправної діяльності, а також можливість переховуватися від органів досудового розслідування.
Припущення слідства про наявність таких ризиків зроблені без врахування тих обставин,що підозрюваний має постійне місце проживання та мешкає в сім*ї з дружиною і дочкою,має неофіційний заробіток,тобто соціально адаптований і має родинні зв*язки.
Ризик продовження злочинної діяльності ґрунтується на припущенні слідства про те,що згодом ОСОБА_6 може бути пред*явлена підозра за фактом вчинення іншого злочину,однак ці обставини на час розгляду даного клопотання нічим не підтверджені.
У який саме спосіб підозрюваний може перешкодити слідству та у проведенні яких слідчих дій чи прийнятті процесуальних рішень,при розгляді клопотання не з*ясовано.
Фактично слідчий визначив,що підозрюваний перешкоджає слідству,так як відмовився давати покази,однак така позиція є неприйнятною.
З викладеного вище суддя дійшов до висновку,що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики,на які посилається слідчий при обґрунтуванні втручання у право підозрюваного на свободу,а на даний час таких ризиків з детальним обґрунтуванням неналежної процесуальної та соціальної поведінки підозрюваного не встановлено.
Посилання слідчого на те,що підозрюваний вчинив тяжкий злочин,суддя до уваги не приймає,оскільки ця обставина не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Крім того,в клопотанні не аналізується можливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу.
Виходячи з викладеного,суддя не встановив підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом з тим,суддя вважає за доцільне обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов*язків відлучатися з місця постійного проживання з 20-00 години до 07-00 години в період дії запобіжного заходу, поклавши на підозрюваного відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Керуючись ст. ст. 177, 179, 180, 181, 184,193,196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 -відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту,заборонивши підозрюваному в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , з 20-00 до 07-00 години.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:
1)
прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;
2) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному обов`язки та наслідки їх невиконання.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти у залі суду негайно.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє 60 діб з 19 лютого 2015 року до 19 квітня 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1