359/9836/15-к

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
сторона обвинувачення - прокурор ОСОБА_3 ,
сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Узбекистану, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
На початку липня 2015 р., поблизу станції метро «Майдан Незалежності» у м. Києві ОСОБА_6 зустрівся із громадянином Сирії ОСОБА_7 , який попрохав ОСОБА_6 допомогти йому виїхати до Російської Федерації з метою відвідування родичів, одночасно попередивши про те, що у нього на даний час відсутні документи, які надають право перетину державного кордону України. Незважаючи на зазначені обставини, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, за грошову винагороду, розмір якої він визначив під час вказаної зустрічі, погодився допомогти ОСОБА_7 та організувати його переправлення до Російської Федерації.
Надалі, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, усвідомлюючи, що організація переправлення через державний кордон України особи без відповідних документів є незаконною, ОСОБА_6 домовився із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які також усвідомлювали протиправність своїх дій, вчинити, за певну частку від грошової винагороди, незаконне переправлення до Російської Федерації громадянина Сирії ОСОБА_7 . При цьому вони попередньо розподілили між собою функції, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повинні були зустріти у м. Борисполі Аль-Джрес Зіада, отримати від нього грошову винагороду за здійснення організації його незаконного переправлення через державний кордон України до Російської Федерації, та доставити його на своєму автомобілі до с. Верхня Сироватка, Сумського району, Сумської області де їх повинен був зустріти ОСОБА_8 , отримати свою частку грошової винагороди, та доправити до с. Покровка, Краснопільського району, Сумської області, яке межує з кордоном України із Російською Федерацією, де їх мав зустріти ОСОБА_9 , отримати свою частку грошової винагороди, та безпосередньо перевести ОСОБА_7 через державний кордону України до Російської Федерації поза пунктом пропуску, без проходження митного та паспортного контролю.
Цього ж дня близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прибули до с. Верхня Сироватка, Сумського району, Сумської області де їх зустрів ОСОБА_8 , та попередньо обговоривши порядок незаконного переправлення громадянина ОСОБА_7 через державний кордон України до Російської Федерації, ОСОБА_8 отримав від останнього за такі протиправні дії обумовлену грошову винагороду в сумі 7200 гривень. Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були затримані співробітниками СБ України.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, здійснив організацію та керівництво незаконного переправлення громадянина Сирії ОСОБА_7 через державний кордон України до Російської Федерації, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України.
Під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним було укладено угоду про визнання винуватості, яка за змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України. У відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України з моменту ініціювання укладання такої угоди ОСОБА_4 була забезпечена участь захисника.
В судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погодився з усіма фактичними обставинами, що викладені в обвинувальному акті, а також в угоді. Також, судом з`ясовано у обвинуваченого питання передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання у разі затвердження угоди судом. Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним. Обидві сторони підтвердили, що укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчиненого як показник індивідуального рівня суспільно небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину, зумовленими його специфічними об`єктивними та суб`єктивними ознаками. В якості пом`якшуючих покарання обставин, передбачених ст. 66 КК України, сторони вказали: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (тяжке матеріальне становище, утримання двох неповнолітніх дітей, лікування дружини внаслідок хвороби пов`язаної із перериванням вагітності). В свою чергу, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що дійсно він офіційно не працює, заробляє кошти на утримання сім`ї працюючи періодично різноробочим. Лише на його утриманні перебувають непрацююча дружина ОСОБА_10 , а також двоє неповнолітніх дітей, а саме його дитина - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син дружини від першого щлюбу - ОСОБА_12 . Також, він зазначив, що злочин був вчинений ним у складний для його сім`ї період, в той час коли вони з дружиною фактично втратили дитину. Вказані обставини, хвороба дружини, пов`язана із перериванням вагітності та необхідністю оплати лікування, придбання великої кількості ліків, тощо змусили його піти на злочинні дії.
Прокурор не висловив заперечень стосовно вказаних обвинуваченим обставин та просив їх врахувати як пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину. Також, прокурор зазначив, що завдяки активного сприяння розкриттю даного злочину і співпраці ОСОБА_4 із слідством, вдалось розкрити інші злочини та притягнутих винних до відповідальності. В обґрунтування своєї позиції прокурор долучив відповідні судові рішення (вироки). Крім того, прокурор просив суд врахувати позитивні характеристики підозрюваного та ту обставину, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на підтвердження чого надано відповідну довідку від 31.08.2015.
Посилаючись на вищевказані обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди на підставі ст. 69 КК узгодили основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 3 ст. 332 КК України та визначили не призначати додаткового покарання, що передбачене у ч. 3 ст. 332 КК України. Крім того, на підставі ст.. 75 КК України сторони угоди досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном в три роки та покладенням на ОСОБА_4 обов`язків визначених ст.. 76 КК України.
Згідно п. 3 Інформаційного листа ВССУ 15.11.2012 № 223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК право, застосовуючи положення ст. 69 КК, визначати (узгоджувати):
а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або
б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин;
в) не призначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.
Якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного (обвинуваченого) від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи те, що умови укладеної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, з огляду на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, підстави вважати, що укладення даної угоди не було добровільним - відсутні, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди.
Керуючись ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, ст.. 65, 66, 69, 75, 76, ч. 3 ст. 332 КК України, суд -
Угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 332 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном в три роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1