Дата документу Справа № 317/2040/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1799/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК УкраїниСуддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, проживав без реєстрації в АДРЕСА_1

визнано винним та засуджено за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він, будучи раніше засудженим за скоєння корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знято і не погашено, 22.03.2015 року у вечірній час доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території садового товариства «Чорнобиль», юридична адреса: Запорізька область Запорізький район с. Долинське, шляхом пошкодження паркану проник до сховища, а саме на територію дачної ділянки АДРЕСА_2 , розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, перекинув через паркан дачної ділянки № НОМЕР_1 , металеву трубу вагою 70 кг, вартістю 194,6 грн., яка належить потерпілому ОСОБА_8

03.04.2015 року приблизно о 05.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території садового товариства «Чорнобиль», юридична адреса: Запорізька область Запорізький район с. Долинське, а саме на території дачних ділянок № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , які не мають огорожі, розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно викрав металеві труби загальною вагою 1500 кг, вартістю 4170 грн., які належать потерпілій ОСОБА_9

26.05.2015 року приблизно о 07.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Нікопольський поворот» в м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу, з автомобілю марки ВАЗ моделі 2110, державний номер НОМЕР_4 , розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно викрав автомобільний багатодисковий програвач марки «SONY» модель «MEX-DV1000» вартістю 748,33 грн., який належить ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище .

Йому призначено покарання за ст.185 ч.2 КК у виді 2 років позбавлення волі; за ст.185 ч.3 КК у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.70 ч.1 КК шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого призначено 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 і ст. 71 КК остаточно призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи обставин справи, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації його дій і виду призначеного покарання, ставить питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання, а саме правил його призначення і розміру.

Оскільки встановлені судом першої інстанції обставини справи скоєного обвинуваченим злочину, кваліфікація його дій і вид призначеного покарання ніким не оскаржено, судова колегія з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок районного суду в цих частинах не переглядала, обмежившись переглядом оскаржуваного вироку в межах доводів і вимог поданої апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно при визначенні остаточного покарання застосував положення ст.71 КК, які передбачають правила визначення покарання за сукупністю вироків. Відтоді й визначене судом остаточне покарання є занадто суворим і підлягає пом`якшенню.

Апеляційну скаргу прокурора розглянуто за відсутності обвинуваченого відповідно до положень ч.4 ст. 401 КПК.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, вважаючи за необхідне змінити вирок суду як в частині правил складання покарань так і в його остаточному розмірі; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Остаточно визначаючи розмір ОСОБА_7 покарання суд зазначив, що «за правилами ст.70 ч.4 та ст.71 ч.1 КК оскільки встановлено, що засуджений винний в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку, а також вчинив новий злочин до повного відбуття покарання за вироком, до покарання, що визначено вироком від 27 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя з врахуванням вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2013 року до 3 (трьох) років 10 днів позбавлення волі шляхом часткового приєднання призначеного покарання призначити остаточно до відбування 3(три) роки 4 місяці позбавлення волі» (мова оригіналу).

Проте з таким способом призначення покарання погодитись не можна з таких підстав. Ухвалюючи свій вирок від 27 липня 2015 року, Ленінський районний суд м.Запоріжжя вже врахував невідбуту ОСОБА_7 частину покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2013 року і вже був частково приєднав її до призначеного ним покарання. Тому Запорізький районний суд Запорізької області помилково повторно врахував в оскаржуваному вироку невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2013 року.

Крім того, суд безпідставно зазначив, що до повного відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2015 року ОСОБА_7 вчинив новий злочин. Матеріали даного кримінального провадження таких данних у собі не містять.

В зв`язку з чим, вирок районного суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити, скасувавши його в частині одночасного призначення обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст.70 України і ст.71 КК України.

З призначеним на підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 покаранням у виді 3 років позбавлення волі частково скласти покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2015 року.

Остаточно у відповідності до ч.4 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання ним повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4