Справа № 405/5555/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт в кримінальному провадженні за № 0000043 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоско-Забузьке, Вільшанського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, військовослужбовця за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого оператора-розвідника відділення артилерійської розвідки взводу управління протитанкової артилерійської батареї, у військовому званні старший солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, за наступних обставин.

Старший солдат ОСОБА_5 ,будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проходячи її на посаді старшого оператора-розвідника відділення артилерійської розвідки взводу управління протитанкової артилерійської батареї, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 551-ХІУ, ст.ст. 1, ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, будучи придатним для проходження військової служби, 02.02.2015 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 , та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, до його затримання, тобто до 15.07.2015 року.
23 липня 2015 року між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, істотних для даного кримінального провадження обставин, та, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дичину, наявністю, визначених ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, а також беззастережного визнання винуватості, визначили можливість застосування ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік із заміною у відповідності до ст.62 КК України на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік.

В угоді передбачені наслідки укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. 473 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .

Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше не судимий, покарання яке узгоджене в угоді із врахуванням ст. 69, ст. 62 КК України є покаранням, яке не виходить за межі ст. 62 КК України.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону та обвинуваченим і призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст. ст. 468-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 23 липня 2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором Кіровоградського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст.62, ст. 69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

Тримання військовослужбовця ОСОБА_5 здійснювати в дисциплінарному батальйоні військової частини НОМЕР_2 .

Строк тримання в дисциплінарному батальйоні обчислювати з 18.08.2015 року, зарахувавши в строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 16.07.2015 року по 17.08.2015 року.

Застосований обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1