АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 667/8728/15-к
Провадження № 11-кп/791/1063/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: клопотання про направлення до місця відбування покарання Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - Кас ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали провадження відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Комсомольського району міста Херсона ОСОБА_8 на ухвалу Комсомольського районного суду міста Херсона від 12 листопада 2015 року, якою йому відмовлено в задоволенні подання про направлення засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 03.02.2015 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.09.2015 року, скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбудування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання призначеного вищевказаних вироком суду.

06.10.2015 року відповідні матеріали відносно ОСОБА_7 , щодо виконання ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.09.2015 року надійшли до Комсомольської КВІ, після чого на адресу ОСОБА_7 неодноразово направлялися виклики для його явки до Комсомольської КВІ м. Херсона на 12.10.2015 року та 13.10.2015 року. Однак, ОСОБА_7 у вищевказані дні та час за викликами не з`явився. Інспектором Комсомольського КВІ м. Херсона було здійснено вихід за місяцем проживання засудженого ОСОБА_7 , проте, зі слів вахтера гуртожитку, встановлено, що ОСОБА_7 близько двох тижнів за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

У зв`язку з цим 12.10.2015 року розпочаті першочергові розшукові заходи для встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 , здійснені запити до КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних», КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша», КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського», Херсонська обласна психіатрична лікарня, обласна клінічна лікарня, Херсонська протитуберкульозна поліклініка, обласне бюро судово-медичної експертизи, слідчий ізолятор тимчасового тримання та здійснено вихід за його можливим місцем проживанням. Проте, вжитими першочерговими розшуковими заходами місцезнаходження ОСОБА_7 встановлено не було.

27.10.2015 року до Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області були направлені матеріали для проведення подальших розшукових заходів.

У зв`язку з вищевказаним інспектор Комсомольського РП СМВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області ОСОБА_9 звернулася до Комсомольського районного суду м. Херсона з поданням про вирішення питання щодо направлення засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання в порядку, передбаченому для осіб засуджених до позбавлення волі.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 12.11.2015 року у задоволенні вищевказаного подання було відмовлено, оскільки такі дії є поза компетенцією суду, а сам механізм їх реалізації, передбачений ч. 3 ст. 57 Кримінально виконавчого Кодексу України.

Непогодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, прокурор прокуратури Комсомольського району м. Херсона ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою подання інспектора Комсомольського РП СМВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області ОСОБА_9 задовольнити та направити засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання, призначеного вироком Білозерського районного суду Херсонської області, в порядку, передбаченому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Апеляційна скарга мотивована доводами про неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зокрема, апелянт вказує на те, що відповідно до ч. 4 ст. 57 КВК України, суд, у разі невиїзду засудженого до обмеження волі без поважних причин до місця відбування покарання за поданням КВІ, направляє його для відбування покарання.

Однак, при прийнятті рішення про відмову в задоволенні подання, суд не взяв до уваги того, що ОСОБА_7 за останнім місцем проживання зараз не проживає і місце його знаходження не відоме, у зв`язку з чим 27.10.2015 року до Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області були направлені відповідні матеріали для здійснення подальших розшукових заходів відносно ОСОБА_7 .

Крім того, як зазначає апелянт, розгляд даного клопотання відбувався за відсутності самого ОСОБА_7 , оскільки на його думку, судом першої інстанції не було вжито всіх необхідних заходів для його явки в судове засідання.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 03.02.2015 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.09.2015 року, скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбудування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання призначеного вищевказаних вироком суду.

У зв`язку з неявкою засудженого ОСОБА_7 до Комсомольської КВІ та відсутністю його за місцем проживання, для встановлення його місцезнаходження, розпочаті першочергові розшукові заходи, а 27.10.2015 року до Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, направлені матеріали для проведення подальших розшукових заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 КВК України, засуджений, який ухиляється від одержання припису про виїзд або не виїхав у встановлений законом строк до місця відбування покарання, за поданням кримінально-виконавчої інспекції затримується органом внутрішніх справ для встановлення причин порушення порядку слідування до місяця відбування покарання. У разі невиїзду без поважних причин суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місяця відбування покарання в порядку, встановленому ля засуджених до позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 57 КВК України, у разі неприбуття засудженого до місяця відбування покарання органом внутрішніх справ за поданням кримінально-виконавчої інспекції оголошується його розшук. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

За вищевказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що вищезазначеними нормами регламентовані дії КВІ у випадку ухилення засудженого від одержання припису про виїзд або невиїзду у встановлений строк до місця відбування покарання. До таких дій Законом віднесено внесення подання КВІ про затримання органом внутрішніх справ засудженого до обмеження волі для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання, і тільки після встановлення факту невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин, суд за поданням КВІ вирішує питання про направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Тобто, за таких обставин, коли місце перебування засудженого на момент розгляду справи в судовому засіданні невідоме, суд позбавлений можливості об`єктивно встановити всі фактичні обставини справи у його відсутність, зокрема причину його не прибуття до кримінально виконавчої інспекції для одержання припису про виїзд, а задоволення подання за таких обставинах може призвести до порушення прав засудженого.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Порушень вимог КПК України, як могли б стати підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 57 КВК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія судlв, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Комсомольського району міста Херсона ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського районного суду міста Херсона від 12 листопада 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання про направлення засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання без змін

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом :
Суддя: