АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000019 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого, -

по обвинуваченню за ч.1 ст. 296 КК України,

за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України на підставі ст. ст. 44, 49 КК України, а кримінальне провадження закрито.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_5 05 липня 2012 року приблизно о 08 годині, знаходячись біля буд. № 62 по вул. Ірпінській в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, вчинив хуліганство відносно ОСОБА_6 , яке виразилося в заподіянні останньому тілесних ушкоджень.

______________________

Справа № 11-кп/796/1598/2015 Категорія: ч.1 ст. 296 КК України
Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_5 05 липня 2012 року приблизно о 07 год. 50 хв., знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , побачив у дворі двірників, серед яких був і раніше незнайомий йому ОСОБА_6 , які фарбували огорожі спортивного майданчика безпосередньо біля його автомобіля. Будучи обуреним, ОСОБА_5 став кричати та погрожувати ОСОБА_6 , вимагаючи щоб останній відійшов від автомобіля, оскільки може його замастити, внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт. З метою з`ясування стосунків ОСОБА_5 вийшов з будинку, підійшов до ОСОБА_6 і діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи неповагу до суспільства, став висловлюватися в його сторону брутальною лайкою, після чого почав наносити удари в обличчя та різні частини тулуба, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження.

Визнавши ОСОБА_5 винуватим у вчиненні протиправних дій, суд першої інстанції закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність ухвали суду, винесеної з порушенням його прав, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При цьому зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження було проведено у його відсутність і що він належним чином не був повідомлений про його розгляд.

Вказує, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Зокрема, не допитано свідків, про допит яких він заявляв.

Також вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам Закону, оскільки в діях ОСОБА_5 , на його думку, вбачається більш тяжке кримінальне правопорушення та не зазначено розмір шкоди, завданої йому злочином.

Вважає, що його було позбавлено права на подачу цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора та обвинуваченого, які проти неї заперечили, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

За таких умов суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого про те, що його належним чином не було повідомлено про дату розгляду кримінального провадження, то їх колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судові засідання у ньому проводились 17 разів (з 09.02.2015 по 10.06.2015), і кожен раз відкладались у зв`язку з неявкою потерпілого. Розгляд кримінального провадження почався з 7 судового засідання.

При цьому, потерпілий кожен раз належним чином повідомлявся про дату розгляду кримінального провадження, про які йому добре було відомо, про що свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що потерпілий користуючись своїми правами подавав до суду неодноразові заяви та клопотання, які розглядалися судом у відповідності до вимог закону.

За таких обставин вважати, що права потерпілого будь-яким чином були порушені не видається можливим. Тобто, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з тим, що судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, колегія суддів не вбачає.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про наявність у нього більш тяжкого тілесного ушкодження, ніж встановлено в експертних висновках, а відповідно і необхідності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за іншою, більш тяжкою статтею кримінального закону, ніж ч.1 ст. 296 КК України, оскільки вони спростовуються неодноразово проведеними у кримінальному провадженні судово-медичними експертизами, у тому числі останньою комісійною судово-медичною експертизою, за висновками якої кожне тілесне ушкодження, встановлене у ОСОБА_6 , відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т.1 а.с.157-172), і інших, більш тяжких ушкоджень встановлено не було.

Щодо позбавлення ОСОБА_6 права на подачу цивільного позову, як він про те стверджує в апеляційній скарзі, то на думку колегії суддів, такий довід апеляційної скарги є намисленим, оскільки потерпілий маючи на це право, ним не скористався, як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого має бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3