АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1116/15 Справа № 193/943/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді від 14 липня 2015 року Софіївського районного суду Дніпропетровської області про направлення підозрюваного ОСОБА_6 до медичного закладу для проведення амбулаторної психолого-психіатричної експертизи, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області було задоволено клопотання слідчого СВ Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з старшим прокурором прокуратури Софіївського ройону в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про направлення підозрюваної ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, до КЗ ДОР «Гейківська психіатрична лікарня» для проведення амбулаторну психолого-психіатричну експертизу.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що 24 квітня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 в період часу з 08 травня 2015 року по 29 травня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР вул. Бехтєрева м. Дніпропетровськ.

В ході досудового розслідування було допитано в якості свідка завідуючого психоневрологічного відділення для лікування хворих з межовими станами № 32 «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в вищевказаному відділенні з діагнозом розлад адаптації, змішана тривожно депресивна реакція, який згідно «Міжнародної класифікації захворюань № 10» від 2000 року відноситься до класифікації психічних та поведінкових розладів у здорових

03 липня 2015 року ОСОБА_6 , в присутності понятих, було повідомлено, що з метою з`ясування його осудності було призначено амбулаторну психолого-психіатричну експертизу. Однак ОСОБА_6 відмовився від проходження амбулаторної єкспертизи, про що складено відповідний протокол від 03 липня 2015 року. надав дозвіл на примусове залучення до проведення комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року про надання дозволу на примусове залучення до проведення комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 в КЗ «Гейківска психіатрічна лікарня» ДОР. В обгрунтуванні своїх доводів ОСОБА_6 посилався на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене незаконним складом суду, оскільки на його думку суддя ОСОБА_1 не мав права розглядати клопотання слідчого, оскільки раніше він виніс, як на його думку неправосудне рішення. Апелянт звернувся до Софіївського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області і відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 375 КК України.
Крім судді також і не мав право звертатись з відповідним клопотанням слідчий оскільки за заявою ОСОБА_6 стосовно слідчого також були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. ст. 374, 382 КК України.
Також на думку апелянта суддя і слідчий грубо порушили його право на захист оскільки не було допущено до участі у справі його захистника ОСОБА_10 .
На думку ОСОБА_6 слідчий не мав підстав звертатись з клопотанням про проведення відносно нього комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи, оскільки він дійсно знаходився на лікуванні в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР, але це обумовлено тим, що відносно нього було скоєно ряд кримінальних правопорушень, внаслідок чого він отримав стрес.

Прокурор, захисник та ОСОБА_6 в судове засідання двічі не з`явились, були повідомлені про час та місце слухання справи належним чином відповідно до ст. ст. 134, 135 КПК України, про причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без їх участі, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Посилання апелянта на те, що рішення суду першої інстанції прийняте незаконно безпідставні, оскільки ОСОБА_6 не наведено жодної обставини передбаченої ст. 75 КПК України, які б виключають можливості участі судді ОСОБА_1 ..

Не наведені ОСОБА_6 і підстави, які унеможливують проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_7 .

Доводи апелянта про те, що слідчим та слідчим суддею було порушено його право на захист, що виразилось у безпідставному не допуску його захисника ОСОБА_10 є необгрунтованими оскільки відповідно до ст. 45 КПК України, передбачено, що захисником є адвокат, у частині другій цієї ж статті зазначено, що захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України. Також ст. 50 КПК України встановлений перелік яким підтвержується повноваження захисника, а саме свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю.
В матеріалах справи мається постанова та доручення відповідно до яких ОСОБА_6 було призначено захисника ОСОБА_11 .. Посилання апелянта про те, що останній не мав права приймати участь є безпідставними, оскільки він приймав участь у кримінальному провадженні за призначенням і підстав передбачених ст. 78 КПК України ОСОБА_6 не навів.
Доводи ОСОБА_6 про те, що слідчий не мав права звертатись з клопотанням про проведення єкспертизи, а тому ухвала суду про проведення амбулаторної психолого-психіатричну експертизи є незаконною, являється надуманими оскільки відповідно до п.3 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор забов`язаний свернутися до єксперта для проведення експертизи щодо визначення психологічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
З огляду на викладене, колегія судів, вважає, що при постановленні ухвали про задоволення клопотання слідчого, в повному обсязі дослідженні фактичні обставини справи та об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_6 ..

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 422, 509 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з старшим прокурором прокуратури Софіївського ройону в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про направлення підозрюваного ОСОБА_6 до медичного закладу для проведення комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи залишити без змін.
Судді: