Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_7,

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року щодо вказаної особи,

в с т а н о в и л а:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку

та жительку АДРЕСА_1, раніше не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 22 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2, в ході спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносив, вчинила сварку з ОСОБА_3, в ході якої реалізуючи свій умисел на вбивство, кухонним ножем нанесла один удар йому в живіт, чим заподіяла потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджена порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що судове слідство проведено неповно та з обвинувальним ухилом, судові рішення ухвалено незаконно, без урахування всіх обставин провадження, а висновок суду про доведеність винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не ґрунтується на досліджених під час судового розгляду доказах.

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши додані до скарги судові рішення, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

У касаційній скарзі засуджена оспорює правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження. Проте ці обставини, відповідно до вимог ст. 438 КПК України перегляду в касаційному порядку не підлягають. Суд касаційної інстанції також не перевіряє вироків та ухвал щодо неповноти судового розгляду. Тому при розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія судів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, місцевий суд зробив на підставі сукупності доказів, зібраних та перевірених у судовому засіданні відповідно до вимог закону, а саме: показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2; даних, що містяться у протоколах слідчих дій: висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 №654, висновків експерта №3, № 13, №1067 і № 1068 та інших матеріалах провадження, зміст яких детально відображено у вироку.

Жодних даних, які би ставили під сумнів достовірність зазначених показань свідків, судом не встановлено. Крім того, ці показання не містять розбіжностей щодо викладення характеру розвитку подій та послідовності дій учасників.

Крім того, з протоколу слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_1 в присутності захисника на місці показала і розповіла про обставини скоєного нею кримінального правопорушення, а також вказала, де вона взяла кухонний ніж, яким заподіяла удар ОСОБА_3 та зазначила, що потерпілий вів себе неадекватно, вимагав у неї спиртне, чіплявся і штовхав її, з приводу чого між ними виникла суперечка, після чого вона нанесла йому удар ножем. Цей ніж органом досудового розслідування було оглянуто й вилучено.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №654 смерть ОСОБА_3 настала внаслідок колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням органів черевної порожнини і лівої клубової артерії, заподіяного з достатньою силою плоским гострим предметом клинкового типу, який мав колюче-ріжучі властивості, гостре лезо і обух, яким є клинок наданого на дослідження ножа.

Дані додаткової судово-медичної експертизи №654 від 22.12.2014 року не виключають можливості виникнення колото-різаного поранення у ОСОБА_3 за умов, вказаних ОСОБА_1 у ході слідчого експерименту.

Згідно з висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 31 ОСОБА_1 у період вчинення інкримінованого їй правопорушення знаходилась у стані простого алкогольного сп'яніння, тобто вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У стані сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту або іншого емоційного стану) не перебувала.

Крім того, знаряддя злочину - ніж, заподіяння ним удару у життєво важливий орган потерпілого, а також конкретні обставини провадження свідчать про те, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України є правильною.

Відповідно до приписів статей 50, 65 КК України суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер (зміст) та обсяг винних дій, усі наявні в матеріалах провадження дані про особу засудженої. Враховуючи пом'якшуючі обставини, ступінь тяжкості вчиненого суспільно небезпечного винного діяння, конкретні обставини його вчинення та наслідки, дані про особу засудженої, суд дійшов правомірного висновку про можливість призначення покарання в межах санкції статті, пов'язаного з ізоляцією від суспільства, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_1 за доводами, аналогічними касаційним, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність відкриття кримінального провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року щодо вказаної особи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9