АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1003/15 Справа № 208/5108/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року . м.Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Заводського району м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та застосовано домашній арешт строком на два місяці, тобто до 07 вересня 2015 року з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2,4 ч.5 ст.194 КПК України.

Вказане судове рішення слідчий суддя мотивував недоведеністю у судовому засіданні слідчим та прокурором наявності ризиків у вигляді можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, відсутності соціальних зв`язків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор прокуратури Заводського району м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що слідчий суддя не прийняв до уваги конкретних вагомих доказів про наявність ризиків: реальної можливості переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування або суду, за період перебування на волі, він може впливати на свідків та потерпілого, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора та потерпілу, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно зазначених норм наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи.

Але тримання особи під вартою не завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, саме зважаючи на існування презумпції невинуватості та забезпечення поваги до особистої свободи.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді, якою відмовлено у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, а застосовано домашній арешт, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог КПК України.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів в провадженні слідчого СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001390 від 11.07. 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

11 липня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

13 липня 2015 року слідчий СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 13 липня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні ризики не знайшли свого повного підтвердження. Звертаючись з клопотанням до суду, орган досудового розслідування виклав довільні посилання на існуючі ризики та дані про особу підозрюваного. Ці обставини виявлені і колегією суддів під час розгляду матеріалів апеляції.

Тому твердження прокурора стосовно наявності у даному кримінальному провадженні обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними та такими, що суперечать наявним у органу досудового розслідування матеріалам кримінального провадження.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування домашнього арешту, слідчий суддя тим самим не виключив можливість, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 ..

За вказаних обставин вбачається, що слідчий суддя при прийнятті рішення щодо підозрюваного ОСОБА_8 про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу. Зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені суддею в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, недоведеність наявності встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та зміни підозрюваному запобіжного заходу, не встановлено.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та застосовано домашній арешт строком на два місяці, тобто до 07 вересня 2015 року з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2,4 ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: