Справа № 183/2308/15
№ 1-кп/183/373/15
В И Р О К
іменем України
07 жовтня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000309 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, солдата військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ), не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
25 березня 2014 року на підставі Указу Президента України №303 ОСОБА_4 призвано за мобілізацією до Збройних Сил України.
З 25 березня 2014 по 27 березня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 27 березня 2014 року на підставі наказу №56 командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та призначено на посаду далекомірника номера обслуги 3 механізованого батальйону.
За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 03 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової НОМЕР_4 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та прибув до військової частини НОМЕР_2 25 березня 2015 року.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 без поважних причин тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним самовільного залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць за ч. 3 ст. 407 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_5 вину визнав повністю, за місцем мешкання та служби характеризується задовільно, раніше не судимий, дає суду підстави для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1