Справа № 128/1673/15-к
ВИРОК
Іменем України
29 вересня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,
за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побережне, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, українця, проживаючого в АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, не працюючого, неповнолітніх та малолітніх дітей не має, інвалідності не має, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
15 жовтня 2014 року, близько 13 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в АДРЕСА_1 , діючи навмисно, маючи умисел, на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, на ґрунті ревнощів, в ході сварки із своєю співмешканкою - потерпілою ОСОБА_7 , наніс останній удар кулаком правої руки в обличчя, а саме- під ліве око, від якого ОСОБА_7 впала та вдарилась об дерев`яну підлогу лівою частиною голови, в результаті чого, обвинувачений спричинив потерпілій тілесні ушкодження, у виді перелому потиличної кістки, забою мозку. В період із 17.10.2014 року остання знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні МКЛ ШМД. 31.10.2014 року ОСОБА_7 виписана та з погіршенням стану здоров*я знову шпиталізована для подальшого лікування. 19.02.2015 року в 14 год. 20 хв. стан ОСОБА_7 різко погіршився, наступила зупинка дихання та серцевої діяльності, констатована смерть. Згідно висновку експерта № 164 від 17.03.2015 року причиною смерті потерпілої ОСОБА_7 є значне виснаження організму викликане септичним станом, що виник внаслідок перенесеної у жовтні 2014 року важкої черепно-мозкової травми, у вигляді перелому потиличної кістки, забою мозку. Між травмою голови та смертю причинний зв`язок. Перенесена черепно-мозкова травма належить до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуу скоєнні злочину за ч.1 ст.119 КК України визнав повністю. Суду показав, що 15 жовтня 2014 року, близько 13 год. 00 хв. він, знаходячись на городі, що розташований в АДРЕСА_1 , побачив свою співмешканку з іншим чоловіком, яка перебувала у стані алкогольного сп*яння та не могла рухатися. Він взявши її на руки вирішив занести до будинку АДРЕСА_1 по вищевказаній адресів, де вони мешкають. По ходу руху ОСОБА_7 стала перешкоджати їх руку , ображала його нецензурною лайкою, сварилася, він наніс їй удар кулаком правої руки під ліве око, від якого ОСОБА_7 впала та вдарилась об дерев`яну підлогу у кімнаті, потім він її підняв на заніс на ліжко, де вона суток спала. Потім, вона проснулася та він порадив їй їхати у лікарню, так як вона погано себе почувала. В період із 17.10.2014 року вона знаходилась на лікуванні по 31.10.2014 року. 19.02.2015 року її стан погіршився, і у лікарні вона померла. В скоєному щиро розкаюється, просить суд не позбавляти його волі.
Потерпіла ОСОБА_8 суду надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила не позбавляти обвинуваченого волі.
Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом достовірно з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані органом досудового слідства, так як обвинувачений вчинив вбивство через необережність.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує особу винного, який має постійне місце мешкання, офіційно не працює, але зайнятий суспільно- корисною працею, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває. Також, суд враховує і міркування потерпілої, яка наполягає на м`якому покаранні, а також вимоги ст.69-1 КК України.
В якості обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття у скоєному злочині; обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства і ОСОБА_6 слід обрати покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. І саме таке покарання обвинуваченому, суд вважає, буде справедливим та достатнім і сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Питання про вирішення долі речових доказів перед судом не порушувалося.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.
На підставі ст.ст.75,76 ч.1 п.п. 2,3,4 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років шести місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: