Справа № 449/628/15-к
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2015 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представник цивільного позивача: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄДРСР за №0000157 від 01.04.2015 р. відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гром. України, з середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, 29.03.2015 р. приблизно о 12.30 год., знаходячись на вулиці біля магазину, що в с. Стоки Перемишлянського району Львівської області, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва ОСОБА_6 , після чого останній впав та вдарився головою об землю, в результаті чого спричинив ОСОБА_6 множинні садна на обличчі та поперечний перелом кута нижньої щелепи зліва із розходженням уламків, що згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України обвинувачений визнав повністю, повідомив, що дійсно наніс удар потерпілому при обставинах що йому інкримінуються, однак такі його дії були спровоковані протиправною поведінкою потерпілого, проти цивільного позову заперечив, оскільки відшкодував потерпілому ОСОБА_6 6000 грн., з яких 5000 грн. як відшкодування заподіяних матеріальних збитків та 1000 грн. як відшкодування заподіяних моральних збитків. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , пояснив, що 29.03.2015 р. біля 12.30 год., ОСОБА_4 наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, після чого він впав та вдарився головою об землю, що дальше було не пам`ятає. Потерпілий підтвердив що отримав від ОСОБА_4 одного разу 4 000 грн та під час судового розгляду ще 2 000 грн., загальна сума отриманих грошей становить 6 000 грн.
Заявлений у справі цивільний позов обґрунтовує витратами понесеними на лікування, яке проходив двічі, такі витрати оцінює в 10904.73 грн., також просить стягнути з обвинуваченого відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України доведена у повному обсязі і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий. Як пом`якшуючу його вину обставину, суд визнає - щире каяття у вчиненому та активне сприяння встановленню дійсних обставин по справі. Обтяжуючих покарання обставин не має.
Поряд з цим враховуючи дійсні обставини справи, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв встановленню дійсних обставин по справі з першої вимоги органів дізнання, а також часткового відшкодування шкоди потерпілому суд дійшов висновку про можливість звільнення його від відбуття реального терміну покарання та обмежитися іспитовим строком на один рік.
Потерпілим ОСОБА_6 у зазначеній справі заявлено цивільний позов про стягнення із ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 10 904, 73 грн. і моральної шкоди в сумі 5 000 грн.
Вирішуючи питання про часткове задоволення заявленого позивачем цивільного позову суд виходить з того, що позивачем недоведено наявність причинного зв`язку між заподіяним обвинуваченим ОСОБА_4 29.03.2015 року тілесним ушкодженням потерпілому ОСОБА_6 та його перебуванням на стаціонарному лікуванні в період з 29.04.2015 року до 22.05.2015 року, та понесеними в зв`язку з цим витратами за цей період. Від так, підлягає до задоволення цивільний позов в частині витрат, що документально підтверджено потерпілим в період з 01.04.2015 року по 21.04.2015 року, оскільки згідно запису із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , останній виписаний із одуженням. Позивачем документально підтверджено витрати на придбання медикаментів, витрати на правову допомогу, та витрат пов`язаних з проїздом на загальну суму 7373 грн., з врахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим 5000 грн, підлягає до стягнення з обвинуваченого в користь потерпілого 2373 грн, як відшкодування заподіяних матеріальних збитків. В частині заявленого цивільного позову щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди, то такий задоволенню не підлягає, оскільки обвинуваченим добровільно відшкодовано потерпілому 1000 грн., оскільки на думку суду, таке відшкодування є адекватним понесеним моральним стражданням потерпілого.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження воліі.
На підставі ст.75 КК України - звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання.
Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 2373 грн.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Перемишлянський районний суд Львівської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1