Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю прокурора ОСОБА_4.,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 24 листопада 2015 року справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2014 року засуджено:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,
за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, такого, що не має судимості,
за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 4324,78 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Новомосковська» по 725,18 грн. витрат на лікування потерпілого.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими та засуджено за те, що вони 28 червня 2009 року близько 11 години, перебуваючи неподалік озера Солоне на території дачного товариства «Приозерний» у с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на ґрунті особистих неприязних відносин під час сварки із ОСОБА_7 завдали останньому численні удари руками та ногами в різні частини тіла, заподіявши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року вирок змінено. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від покарання за ч. 1 ст. 122 КК у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Вказує на порушення вимог ст. 377 КПК 1960 року при розгляді справи судом апеляційної інстанції. Апеляційний суд належним чином не перевірив доводів його апеляційної скарги та безпідставно відмовив у її задоволенні. Вказує на відсутність в своїх діях склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, оскільки діяв у межах необхідної оборони, захищаючись від протиправних посягань з боку потерпілого, а також перебував у стані сильного душевного хвилювання. Слідчі дії проведено неналежною особою. Ставить під сумнів достовірність експертних висновків. Посилається на необґрунтоване виділення в окреме провадження матеріалів справи за фактом заподіяння йому тілесних ушкоджень з боку потерпілого.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 наводить доводи, аналогічні доводам касаційної скарги засудженого ОСОБА_5, та просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засуджених не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового та судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, у касаційних скаргах послалися засуджені ОСОБА_5 і ОСОБА_6, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Залишаючи без задоволення апеляції засуджених в частині відсутності в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу за цим обвинуваченням та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК кваліфіковані правильно.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілого ОСОБА_7, який в деталях розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили факт конфлікту між братами ОСОБА_5 та ОСОБА_7, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, дані протоколів слідчих дій, а також висновки судово-медичних експертиз про спричинення потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Доводи касаційних скарг про перебування засуджених під час вчинення злочину у стані необхідної оборони чи сильного душевного хвилювання є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи. Ці та інші обставини були предметом перевірки судів першої й апеляційної інстанцій, які обґрунтовано визнали їх неспроможними. Так, згідно висновку експерта (т. 1 а.с. 146) характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень свідчить про те, що вони утворилися в результаті не одної, а не менше чотирьох травматичних дій. Тому, як правильно встановив суд, вказані тілесні ушкодження були заподіяні умисно в ході сварки, яка переросла у бійку.

Всебічно та повно перевіривши матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та постановив вирок, який відповідає вимогам ст. 323 КПК 1960 року.

Не заслуговують на увагу і доводи засуджених про недостовірність висновків судових експертиз, а також про недопустимість здійснення досудового слідства виконуючим обов'язки слідчого.

Так, по справі було проведено основну та додаткові судово-медичні експертизи на предмет встановлення характеру заподіяних потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Висновки вказаних експертиз є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.

Проведення досудового слідства виконуючим обов'язки слідчого ОСОБА_12. не суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, враховуючи, що останній був наділений відповідними повноваженнями згідно з наказом ГУМВС України у Дніпропетровській області № 509 від 05.05.2009 року. Кримінальну справу до свого провадження ОСОБА_12. прийняв з 11 листопада 2009 року, тобто через 6 місяців після видання наказу. Тому доводи засуджених, що дія наказу поширюється на час, який передує його виданню, жодним чином не впливають на законність проведених виконуючим обов'язки слідчого процесуальних дій.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 377 КПК 1960 року дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах засуджених доводам, в тому числі і тим на які вони послались у касаційних скаргах, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

При цьому, встановивши, що на час набрання вироком законної сили минули строки давності притягнення засуджених до кримінальної відповідальності, апеляційний суд правильно звільнив їх від покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засуджених - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3