У Х В А Л А
іменем України

"29" вересня 2015 р. Справа153/1539/15-к

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

неповнолітньої особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7

представника служби у справах дітей

Ямпільської районної державної адміністрації у Вінницькій області ОСОБА_8

представника кримінальної міліції

у справах дітей Ямпільського РВ УМВС

України у Вінницькій області ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого відділу Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

23 серпня 2015 року близько 18 години по вулиці Гоголя у місті Ямпіль Вінницької області, позаду олійні, біля річки Русава, між неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла словесна сварка. Під час сварки ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на заподіяння удару. Умисно, наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки у живіт, чим завдав останньому фізичного болю, який не спричинив тілесних ушкоджень. Таким чином, своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Неповнолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав у повному обсязі. Пояснив, що він проживає в будинку разом із своєю матір`ю та старшою сестрою, які ніде не працюють. Батько має іншу сім`ю, тому він з ним спілкується дуже рідко. У серпні місяці 2015 року він разом із своїми друзями грали в футбол. Потерпілий ОСОБА_6 висловився на їхню адресу нецензурною лайкою та почав тікати. Тому він наздогнав його. Схопив потерпілого ОСОБА_6 зі спини двома руками за тулуб, припідняв і приніс його до хлопців. ОСОБА_10 почав вимагати від потерпілого ОСОБА_6 стати на коліна та попросити вибачення. Однак, потерпілий ОСОБА_6 відмовився це виконувати. На що ОСОБА_10 сказав вдарити потерпілого ОСОБА_6 .. Боячись ОСОБА_11 , який має вплив на інших хлопців, він наніс кулаком правої руки в область живота потерпілому ОСОБА_6 .. Цю подію хлопці відзняли на відеокамеру мобільного телефону. За скоєне жалкує, в чому щиро розкаюється. Просить вибачення у потерпілого ОСОБА_6 ..
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він навчається в ЗОШ №2 І-ІІІ ступенів у місті Ямпіль Вінницької області. ОСОБА_4 знає, так як вони навчаються в одній школі. Між ними ніколи конфліктів не виникало. У серпні місяці 2015 року він катався на велосипеді. В цей час в нього ОСОБА_11 жбурнув огризком яблука. На що він висловився в його адресу нецензурною лайкою та спробував втекти. Однак, його наздогнав ОСОБА_4 .. Схопив його зі спини двома руками за тулуб, припідняв і приніс його до хлопців. ОСОБА_10 почав вимагати від нього стати на коліна та попросити вибачення, на що він відмовився. ОСОБА_10 наказав вдарити його. ОСОБА_4 наніс кулаком правої руки в область живота йому удар. Всю подію хлопці відзняли на відеокамеру мобільного телефону. Моральні страждання йому наніс не стільки удар ОСОБА_4 , як саме, вимога ОСОБА_11 стати на коліна і просити вибачення та фіксування цієї події на відеокамеру мобільного телефону. Просить застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру та стягнути 10000 завданої моральної шкоди.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 у судовому засіданні заявила цивільний позов. Зазначила, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 її син ОСОБА_6 переніс фізичний біль та приниження, відбулися вимушені зміни у його житті, погіршився його сон. Відчуває психологічний дискомфорт перед своїми ровесниками. Було порушено його честь та гідність. Його словесно принижували, погрожували, залякували та вимагали вчинити принизливі для нього вчинки перед іншими хлопцями. Тому просить стягнути з ОСОБА_4 10000 гривень завданої її сину ОСОБА_6 моральної шкоди.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про об`єм та порядок дослідження доказів, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини справи та кваліфікацію дії неповнолітнього ОСОБА_4 .. З`ясувавши правильне розуміння учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі. Дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння передбаченого за ч.1 ст.126 КК України тобто завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою вину у завданні удару ОСОБА_6 , який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень визнав повністю.

Згідно ч.1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Як встановлено судом, на момент суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, ОСОБА_4 виповнилося п`ятнадцять років, отже інкриміноване йому діяння було вчинено ним у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Стаття 498 ч.1 КПК України передбачає, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як передбачає ст. 97 ч. 2 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 ч. 2 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Що стосується застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст.105 КК України, суд враховує характер вчиненого суспільно-небезпечного діяння, наслідки цього діяння. Умови життя та виховання ОСОБА_4 , особу останнього, який вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав та розкаявся.

При обранні виду примусового заходу виховного характеру, суд враховує важкі умови проживання та виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , пов`язані з тим, що його вихованням батьки не займаються. Те, що мати та сестра зловживають спиртними напоями. Батько неповнолітнього ОСОБА_4 , проживає окремо в іншій сім`ї, життям та вихованням сина не займається. А також щире каяття неповнолітнього ОСОБА_4 у скоєному.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_4 застереження та обмежити його дозвілля і встановити особливі вимоги до поведінки неповнолітнього, які на думку суду полягають у забороні відлучатися з місця постійного проживання, яке розташоване по АДРЕСА_1 - з 22 години до 06 години, а також забороні відвідування дискотек, розважальних центрів та комп`ютерних клубів, оскільки саме тільки такі заходи будуть сприяти попередженню вчинення неповнолітнім нових суспільно небезпечних діянь та забезпечить належну його поведінку у суспільстві.

Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов про стягнення з неповнолітнього ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10000 гривень завданої моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст..1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що неповнолітній ОСОБА_4 своїми протиправними діями спричинив фізичний біль неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 , що привело до моральних страждань, які суд оцінив у розмірі 500 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 498,501 КПК України, ст.ст. 97,105 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ямпіль Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , учня 11-А класу ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 у місті Ямпіль Вінницької області примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_4 , які полягають у забороні відлучатися з місця постійного проживання, яке розташоване по АДРЕСА_1 - з 22 години до 06 години, а також забороні відвідування дискотек, розважальних центрів та комп`ютерних клубів - терміном на один рік.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 500 (п`ятсот) гривень завданої моральної (немайнової) шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб.

Головуючий ОСОБА_1