Справа № 341/1548/15-к
Провадження № 11-кп/779/439/2015
Категорія ст. 191 ч. 5 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації Галицької виправної колонії № 128 управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області та спостережної комісії Галицької районної адміністрації Івано-Франківської області про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженої ОСОБА_7 . Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що враховуючи те, що вчинення засудженою злочинів не пов`язано з насильством, порушенням громадського порядку чи іншою явно зовнішньо вираженою асоціальною поведінкою, а пов`язано з обманом, корисливістю, зловживанням, тому відповідно необхідності зміни поведінки по відношенню до оточуючих не потрібно. Також суд зазначив, що згідно наданої ПАТ «Райфайзен банк «Аваль» інформації ОСОБА_7 відшкодовано збитки лише у розмірі 300 грн., що вказує на збереження у поведінці засудженої наявних на час вчинення злочинів елементів обману, корисливості та використання таких з метою отримання певного блага.

Засуджена ОСОБА_7 подала на ухвалу Галицького районного суду від 30 вересня 2015 року апеляційну скаргу, у якій зазначила, що судом першої інстанції при прийнятті вказаного рішення не було враховано відсутність дисциплінарних стягнень, що свідчить про її сумлінну поведінку, а також наявність заохочень за добросовісне відношення до праці. Просить оскаржувану нею ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити спільне подання адміністрації Галицької виправної колонії № 128 управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області та спостережної комісії Галицької районної адміністрації Івано-Франківської області про її умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу засудженої, перевіривши матеріали на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Як вбачається із матеріалів на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 засуджена за вчинення злочинів, передбачених ст. 191 ч. 5, ст. 366 ч. 1, ст. 358 ч. 2, ст. 358 ч. 3 КК України. На день розгляду справи засуджена відбула більше ? частини призначеного строку покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, один раз оголошувалось заохочення, характеризується позитивно, працевлаштована в майстерні установи у дільниці з виготовлення виробів з бісеру.

Враховуючи те, що вчинені ОСОБА_7 злочини пов`язані з обманом, корисливістю, зловживанням, а не з насильством, порушенням громадського порядку чи іншою явно зовнішньо вираженою асоціальною поведінкою, тому необхідності зміни поведінки по відношенню до оточуючих не потрібно.

Разом з тим, щодо ставлення до праці, то елементом такого ставлення в даному випадку, має бути бажання та намір отримати дохід з метою погашення завданих збитків. Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2012 року, скасованим 11 лютого 2013 року в частині призначеного покарання з ухваленням нового в цій частині апеляційним судом Житомирської області, постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь АТ «Райффайзен Банк «Аваль» 2 369 295 грн. 11 коп. збитків завданих злочином. Згідно наданої інформації зазначеному банку відшкодовано збитки в розмірі 300 грн., що свідчить про збереження у поведінці засудженої наявних на час вчинення злочинів елементів обману, корисливості та використання таких з метою отримання певного блага.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, оскільки наявність, в конкретному випадку, лише формально-юридичних підстав, не свідчить про виправлення засудженої та не надає їй право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, є передчасним.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги засудженої про наявність підстав для її умовно-дострокового звільнення, колегія суддів розцінює як необґрунтовані. Ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537-539 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.