УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" липня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю сторін:
особи, що подала скарга ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 13 червня 2014 року про відмову в клопотанні в рамках кримінального провадження № 0004457 від 15.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулася зі скаргою до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого СВ РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 13 червня 2014 року про відмову у клопотанні в рамках кримінального провадження № 0004457 від 15.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, оскільки вона винесена без належної перевірки обставин, які зазначалися у заяві, а тому просить постанову скасувати та зобов`язати прокурора надати належну відповідь на клопотання.
У судовому засіданні особа, що подала скаргу її підтримала, просила задовольнити додатково зазначивши, що винесена постанова суперечить положенням ч. 2 ст. 220 КПК України, оскільки не містить належного обґрунтування, тобто не відповідає нормам ст. 110 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, оскільки викладені у ній відомості не ґрунтуються на положеннях КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи особи, що її подала, прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004457 від 13.03.2013 року приходить до наступного.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скаргу подано у відповідності до положень ст. 304 КПК України та на процесуальну дію/бездіяльність, що підлягає оскарження на досудового провадженні у розумінні ст. 303 КПК України.
Як убачається з матеріалів провадження у провадженні СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004457 від 13.03.2013 року за заявою ОСОБА_3 , з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
12.05.2014 року ОСОБА_3 було заявлено клопотання про проведення ряду окремих процесуальних дій у кримінальному провадженні.
За результатами розгляду клопотання від 12.05.2014 року, постановою від 13 червня 2014 року слідчим СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 було відмовлено.
Частиною 2 статті 9 визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Тобто, повнота дослідження клопотання означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на його вирішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин викладених у клопотанні у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість повного або часткового задоволення клопотання.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву/клопотання. Зокрема, якщо слідчим, прокурором відмовлено у задоволенні клопотання повністю чи частково, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, зазначених заявником.
В свою чергу, з наявної постанови від 13 червня 2014 року слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 убачається, що вона у супереч положень ч. 2 ст. 202 КПК України, не містить належного обґрунтування підстав з яких було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , а саме її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, в ній не надано обґрунтовані відповіді на поставлені питання, які виключають можливість його задоволення і обумовлюють відмову, що є однією з гарантій забезпечення прав ї законних інтересів учасників процесу, не надано оцінку сукупності зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, більше того постанова взагалі не містять належного аналізу доказів із зазначенням підстав та мотивів, з яких слідчий відкидає або ж бере до уваги той чи інший доказ з точки зору їх належності та допустимості.
Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 скасуванню та зобов`язання слідчого клопотання заявника у відповідності до положень ст. 220, ст. 214 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні належним чином оформлені документи на підставі яких було винесено постанову.
Керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372 КПК України слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 13 червня 2014 року на постанову старшого слідчого СВ РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 13 червня 2014 року про відмову в клопотанні в рамках кримінального провадження № 0004457 від 15.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України - задовольнити.
Постанову від 13 червня 2014 року слідчого СВ РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0004457 від 13.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, - скасувати.
Розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12.05.2014 року у рамках кримінального провадження № 0004457 від 13.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у відповідності до положень ст. 220 КПК України та з урахуванням норм ст. 214 КПК України.
Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1