Справа № 638/5144/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Військової прокуратури Харківського гарнізону за матеріалами кримінального провадження №0000170 від 31.03.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді часткового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Водяне Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, старшого такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17 серпня 2014 року солдат ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію №607/2014 від 21 липня 2014 року призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_2 від 17 серпня 2014 року призначений на посаду старшого такелажника такелажного взводу такелажної роти.

Згідно ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, військовим майном являється державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Однак, у грудні 2014 року, солдат ОСОБА_5 , в порушення вказаних норм чинного законодавства України, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , вирішив стати на злочинний шлях, привласнити та обернути на свою користь вибухові речовини вказаної військової частини, які мав намір використати у подальшому на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення та використання вибухових речовин, у грудні 2014 року, точний час встановлюється в ході досудового розслідування, солдат ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , підняв знайдений не облікований розривний заряд димової міни вказаної військової частини, який на 70% складається з тротилу, усвідомлюючи, що вказаний заряд містить вибухову речовину, не повідомив про цей факт своєму керівництву, в супереч вимог п. 7 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04 серпня 2000 року, не передав його до військової частини НОМЕР_1 для постановки на облік, а поклав його у кишеню свого бушлату та у подальшому виніс з території військової частини, таким чином привласнивши вибухову речовину.

Крім того, в подальшому, у грудні 2014 року, точний час встановлюється в ході досудового розслідування, солдат ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний намір до кінця, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , привласнивши за вищезазначених обставин розривний заряд димової міни вказаної військової частини, який на 70% складається з тротилу, усвідомлюючи, що даний заряд містить вибухову речовину, незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами), дозволу, переніс його до казарми військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де у своїй особистій шафі незаконно зберігав вказаний заряд приблизно до 11 години 31 березня 2015 року, після чого поклав до сумки та перевіз при собі залізничним транспортом до станції Харків-Левада, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Молчанівський.

31 березня 2015 року о 16.49 годин вказаний розривний заряд димової міни військової частини НОМЕР_1 , який містить вибухові речовини був вилучений у солдата ОСОБА_5 працівниками міліції.

Своїми діями, солдат ОСОБА_5 вчинив викрадення військовослужбовцем вибухових речовин, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 410 КК України, а також незаконне носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

31 березня 2015 року солдат ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий уповноваженими особами під час вчинення кримінального правопорушення.

01 квітня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просив його задовольнити з підстав існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 410, ч.1 ст. 263 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є зокрема запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Під час розгляду клопотання прокурор довів існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, можливість запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше правопорушення злочин.

Також прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладає на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги наступні обставини.

ОСОБА_5 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться на території Харківської області, що межує з територією Російської Федерації та зоною проведення Антитерористичної операції, являється військовослужбовцем, перебуває у задовільному стані здоров`я, обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, а тому без застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не перебуваючи під посиленим контролем, під загрозою тяжкості покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення дезертирство.

При цьому, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, які безпосередньо з ним проходять військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим чином перешкоджатиме у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_5 має доступ до озброєння та з метою уникнення кримінальної відповідальності має можливість і може залякувати свідків, схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також з цією метою вчинити щодо них інше кримінальне правопорушення.

При цьому, будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати накази вищестоящих командирів, у тому числі щодо переведення на інше місце служби, зміни місця дислокації, вибуття у відрядження з виконання завдань Антитерористичної операції на території Східних областей України, що є перешкоджанням проведення досудового розслідування в розумні строки.

Тому слідчий суддя вважає необхідним обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді часткового домашнього арешту та зобов`язати останнього прибувати до прокуратури та Дзержинського районного суду м. Харкова, не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду у період часу з 20.00 до 08.00 год., носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Військової прокуратури Харківського гарнізону за матеріалами кримінального провадження №0000170 від 31.03.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді часткового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді часткового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, слідчого, суду у період часу з 20-00 години до 08-00 години ранку, на строк 2 (два місяця), тобто до 31 травня 2015 року.

На підозрюваного ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- Не залишати у період часу з 20-00 години до 08-00 години ранку місце фактичного мешкання, а саме АДРЕСА_1 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- прибувати до прокуратури, слідчого та суду за викликом;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалу направити для виконання за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчийсуддя: ОСОБА_1

Копію ухвали отримав:

____ _________________ 2015 р. ___ год. ____ хв. ______________________В. ОСОБА_11 )