АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-708/11Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальної справи за апеляціями прокурора, який затверджував обвинувальний висновок у справі, та засудженого ОСОБА_6 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2011 року, яким

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель

м.Черкаси, вул. Благовісна, 413, українця, громадянина України, раніше судимого:

-08 травня 1998 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст.206, ч.3 ст.81, ст.ст.42, 46-1 КК УРСР на 03 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 02 роки та сплатою штрафу в доход держави в сумі 600 грн.;

-22 червня 2001 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141, ст.ст.42,43 КК УРСР на 04 роки 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-21 червня 2007 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.4 ст.296, ч.1 ст.122. ст.70 КК України на 03 роки 06 місяців позбавлення волі. Звільнений 28 травня 2009 року по постанові Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2009 року умовно-достроково на 11 місяців 17 днів, -

засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній взяття під варту.

Вирішена доля речових доказів в порядку, визначеному ст.81 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він, 25 травня 2011 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи разом зі своєю матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання в залій кімнаті будинку № 413 по вул. Благовісній в м. Черкаси, в результаті конфлікту, що виник раптово, на грунті особистих неприязних стосунків, в той час коли потерпіла знаходилась в положенні сидячи на дивані, умисно наніс останній близько чотирьох ударів кулаками обох рук в обличчя з правої та лівої сторони, в перенісся та в область волосяної частини голови. Після чого умисно наніс їй близько трьох ударів металевою палицею «ковінькою» зверху-вниз в область волосяної частини голови. Захищаючись від ударів, потерпіла закривала голову руками та один удар металевою палицею прийшовся їй по лівій руці, а саме: в область другої пястної кістки лівої кисті, від чого вона відчула різкий біль в області удару. Продовжуючи свої умисні дій він наніс потерпілій один удар металевим совком зверху-вниз в область волосяної частини голови, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: рани мяких тканин тімяної ділянки голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоровя та перелому головки другої пястної кістки лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя.

В апеляції прокурор, який затверджував обвинувальний висновок у справі, просить вирок суду першої інстанції скасувати в звязку з невідповідністю призначеного тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, та постановити у справі новий вирок, яким призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Свої апеляційній вимоги він обґрунтовує тим, що суд не в повній мірі врахував ступінь небезпечності вчиненого засудженим злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також те, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, проте належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив злочин, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції просить вирок суду змінити, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши його від реального відбування покарання з випробуванням із 2-х річним іспитовим строком, без зміни самого строку покарання, або ж призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі реально, мотивуючи тим, що суд при призначенні йому покарання не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, не надав значення знаходженню в нього на утриманні неповнолітньої дитини, яка хоч і не є його рідною дочкою, проте з огляду на його проживання з її матірю фактично знаходиться в нього на утриманні, надання ним медичної та іншої допомоги потерпілій одразу після вчинення злочину.

Стверджує, що судом невірно встановлені фактичні обставини скоєного ним злочину, зокрема, нанесення ним ударів потерпілій ногами та совком.

В той же час, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 розглядалась судом за процедурою, передбаченою ч.3 ст. 299 КПК України, і законність цієї процедури ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України у разі розгляду судом першої інстанції кримінальної справи за скороченим порядком учасники судового розгляду позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи. Тому апеляційний суд розглядає апеляцію засудженого ОСОБА_6 тільки в частині призначення йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, думку засудженого ОСОБА_6, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог прокурора та водночас підтримав свої апеляційні вимоги, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню за таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 299 КПК України.

Кваліфікація судом першої інстанції дії засудженого за ч.1 ст.122 КК України є вірними.

При призначенні ОСОБА_6 покарання місцевий суд правильно, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується негативно, має три незняті та непогашені судимості за попередніми вироками, стан його здоровя, який згідно відомостей наданих адміністрацією СІЗО апеляційному суду не перешкоджає йому утримуватись під вартою; обставини, що помякшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, що обтяжують покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку, та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого тільки в умовах ізоляції його від суспільства шляхом призначення покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, яке на думку колегія суддів є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 більш тяжкого покарання, а тому апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Твердження засудженого ОСОБА_6М про неврахування судом першої інстанції того, що в нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, яка хоч і не є його рідною дочкою, проте з огляду на його проживання з її матірю фактично знаходиться в нього на утриманні, а також надання ним медичної та іншої допомоги потерпілій одразу після вчинення злочину, на думку колегії суддів, є не достатніми обставинами для застосування до призначеного йому покарання вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_6 обвинувальний вирок є законним і обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2011 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляції прокурора, який затверджував обвинувальний висновок у справі, та засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Головуючий :

Судді :