провадження 1-кс/201/7387/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
у складі:головуючого - слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим, -
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим.
Скаржник у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, докази чого наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що її слід задовольнити, при цьому виходячи з наступного.
У подальшому 29 жовтня 2014 року заявника було визнано потерпілим.
Стаття 303 КПК України встановлює вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування. Зокрема, у відповідності до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно з приписами ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
В даній справі суд приходить до висновку про те, що слідчим не було вжито всіх процесуальних дій для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин визнання особи потерпілою та оскаржувана постанова не є обґрунтованою.
Так, при винесенні оскаржуваної постанови не надано жодного обґрунтування прийнятого рішення про відмову у визнанні потерпілими, викладено лише загальний висновок про те, що в ході досудового розслідування не були встановлені достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 внаслідок дій працівників правоохоронних органів було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а безпосередньо ними не було надано будь-яких доказів спричинення їм шкоди, такий висновок слідчий у прийнятій постанові виклав без посилань на встановлені у ході досудового розслідування обставини та докази.
Слід також звернути увагу на те, що у мотивувальній частині постанови слідчий вказав про те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 було визнано потерпілими, проте надалі у прийнятій постанові вказує про відсутність підстав для визнання їх потерпілими, що є взаємовиключними висновками.
З огляду на це скарга підлягає задоволенню.
Статею 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Ураховуючи, що заявник отримав оскаржувану постанову 07 липня 2015 року суд приходить до висновку, що строк на її оскарження не пропущено, а тому підстав для його поновлення, про що заявником заявлено відповідне клопотання, не встановлено.
Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 214, 303, 304, 307, 376 КПК України, суд
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1