ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2955/15-к
Провадження № 1-кп/636/294/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000441, внесене 03 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Бугаївка, Ізюмського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
03 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України № 607/2014р. від 21 липня 2014 року, та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 157 від 03 серпня 2014р., солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого розвідника далекомірника відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991р. та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 2003р. - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) та охоплює час мобілізації.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015р., який затверджено Законом України № 113- VIII від 15 січня 2015р., оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, солдат ОСОБА_6 в порушення вищевказаних норм законодавства України 15 квітня 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, близько 14.00 години 16 квітня 2015 року, в порушення ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу своїх командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та повернувся до неї лише близько 18.00 години 20 квітня 2015 року, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою сторін, згідно ст. 349 ч. 3 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:

-довідка УІАЗ при ГУМВС України в Харківській області № 21-23062015/63103 від 24.06.2015р., відповідно до якої відносно ОСОБА_4 22.11.2005 року обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд по кримінальній справі № 81050586 за ч. 1 ст. 185 КК України, відомостей про рішення по справі відсутні (т. 2 а.с. 70);

-копія вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2006р. про визнання ОСОБА_4 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за яким йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік (т, 2 а.с. 71, 72);

-службова характеристика командира 1-ї реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону, згідно якої ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативної сторони, як недисциплінований і безвідповідальний військовослужбовець, до виконання службових обов`язків ставиться недбало (т.2 а.с.25)

-характеристика Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 26.06.2015р., згідно якої ОСОБА_4 характеризується посередньо, скарг на його поведінку не надходило, компрометуючими матеріалами сільська рада не володіє (т. 2 а.с. 66);

-інформація головного лікаря Ізюмської центральної районної лікарні Харківської області від 16.06.2015р., згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 2 а.с. 65).

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме: в порядку ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем служби негативно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, відсутність судимості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по справі не має.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 407 КК України, ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, яку після проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя