Справа № 163/2444/15-к
Провадження № 1-кп/163/86/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 20 жовтня 2015 року
Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №0000278про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо освітою непрацюючого,військовозобов`язаного, розлученого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, згідно військового квитка серії НОМЕР_1 виданого 28.05.1989 року та облікової картки до військового квитка, являється віськовозобов`язаним та прийнятий на військовий облік запасу Збройних сил України за ВОС 121100-А за спеціальністю заступник командира бойової машини піхоти БМП-1, та має військове звання старший сержант.
У зв`язку з оголошенням відповідно до Указу Президента України „Про часткову мобілізацію № 15/2015 від 14.01.2015, часткової мобілізації та призовом, згідно п.9 ст. 1 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу" військовозобов`язаних на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, ОСОБА_5 від працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав повістку для проходження 02.07.2015 медичного огляду, за результатами якого, згідно довідки ВЛК № 107/459 від 06.07.2015 визнаний придатним до військової служби.
Після чого, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 07.07.2015 року вручено бойову повістку, яка зобов`язувала його з`явитись 16 липня 2015 року о 09 год. 00 хв. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований по АДРЕСА_2 для відправки у війська в складі команди № НОМЕР_2 -ЗС.
Однак, всупереч п.3 ст. 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вказаних вимог законодавства, з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, та не маючи передбачених ст. 23 вказаного Закону підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, від подальшого призову за мобілізацією ОСОБА_5 відмовився.
Таким чином, ОСОБА_5 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином письмово попередженим та придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, і не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від призову за мобілізацією ухилився.
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ст. 336 КК України.

У суд кримінальне провадження надійшло з обвинувальним актом та угодою між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_5 повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами в обсязі повідомленої йому підозри.

Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст.473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст.476 КПК України).

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст. 336 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст.336 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом вивчені матеріали кримінального провадження, згідно з якими скарги обвинуваченим та його захисником під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважає за необхідне затвердити угоду, обвинувачений і його захисник проти цього не заперечують і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд

п р и с у д и в :

Угоду про визнання винуватості від 17.09.2015 року у кримінальному провадженні № 0000278, укладену із прокурором Любомльської міжрайонної прокуратурита обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, зокрема не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1