Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Романова О.В.,

суддів: Завязуна С.М. та Ляшука В.В.,

за участю: прокурора Філя С.В.,

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_3 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2010 року, яким:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Згідно ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_1 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців.

Згідно ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_2 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину при наступних обставинах.

23 березня 2010 року близько 21 години 30 хвилин в селі Хижівка Баранівського району ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, розібравши частину стіни, проникли в приміщення комори приватного сільськогосподарського підприємства „Церем і таємно викрали належні цьому підприємству два компресори від холодильної установки вартістю 2600 гривень, електродвигун вартістю 900 гривень, балку до трактора МТЗ, вартістю 1500 гривень, а всього викрали майна, що належить ПСП Церем на загальну суму 5000 гривень. Крім того, перебуваючи в коморі, вони викрали два карданних вали до оприскувача, загальною вартістю 1720 гривень, чотири лемеші до плугів загальною вартістю 160 гривень, які належали фермерському господарству „Ірина, чим заподіяли цьому господарству збитків на суму 1800 гривень.

В апеляції ОСОБА_3, яка є директором ПСП „Церем, ставить питання про скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд. На обґрунтування апеляції ОСОБА_3 значає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, судом не досліджено питання щодо майна викраденого у підприємств „Церем та „Ірина на загальну суму 18258,09 грн. Дії засуджених слід було кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України. Призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого засудженими злочину, у зв'язку з чим суд помилково застосував вимоги ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засуджених, які просили відмовити в задоволенні апеляції, думку прокурора, який просив апеляцію залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається із матеріалів кримінальної справи, досудове та судове слідство у ній проведено з додержанням вимог кримінально-процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування чи зміну постановленого вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні ними злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами. Доводи викладені ОСОБА_3 в поданій апеляції на скасування вироку є безпідставними і спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.275 КПК України розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред'явленого їм обвинувачення.

За матеріалами справи, в ході судового слідства, прокурор на підставі ст.277 КПК України змінив пред'явлене ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачення.

Згідно нового обвинувачення, засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за попередньою змовою, проникнувши в приміщення комори приватного сільськогосподарського підприємства „Церем, таємно викрали належне цьому підприємству майно на загальну суму 5000 гривень та майно належне фермерському господарству „Ірина на загальну суму 1800 гривень.

У звязку із зміною прокурором обвинувачення, суд першої інстанції подальший розгляд справи продовжив у межах нового обвинувачення, з дотриманням вимог ст.275 КПК України.

За таких обставин, твердження в апеляції про неврахування судом обставин викрадення іншого майна, належного ПСП „Церем, з приводу якого в зміненому прокурором обвинуваченні не зазначено, є необґрунтованим.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, дії засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковано правильно.

Вирішуючи питання призначення покарання засудженим ОСОБА_1 та Чорному суд виходив з вимог ст.65 КК України.

Так, суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував всі обставини вчинення злочину, роль кожного засудженого у вчиненні злочину, осіб засуджених, які посередньо характеризуються за місцем проживання, раніше не судимі. Засуджений ОСОБА_1 має на утриманні троє неповнолітніх дітей. Вчинений засудженими злочин є тяжким. Обставини, що обтяжували б покарання відсутні. Обставиною, що пом'якшує їх покарання - є щире каяття.

Наявність цих обставин в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що на думку апеляційного суду, давало суду першої інстанції право застосувати ст.75 КК України і звільнити засуджених від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення судом у вироку належно мотивовано.

Призначене судом першої інстанції засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання, апеляційний суд вважає, є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів, підстави вважати таке покарання явно несправедливим відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляцію ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2010 року щодо засуджених за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без зміни.

Судді :