Справа №591/9618/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/492/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005550, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду міста Суми від 16 червня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Боровизно Чащенського району Вітебської області, Республіки Білорусь, громадянин України, мешкаючий за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України - не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, і йому призначено за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та із застосуванням ст. 75 КК України ухвалено звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік і на підставі ст. 76 КК України на нього покладено обов"язки на період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, а також цим же вироком суд відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році" та ухвалив на часткове задоволення позову потерпілої стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 13362 грн. 25 коп. на відшкодування майнової шкоди і 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди та ухвалив про стягнення з обвинуваченого на користь держави 758 грн. 28 коп. процесуальних витрат і вирішив долю речових доказів,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 08 серпня 2013 року, близько 17 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння на зупинці громадського транспорту "Паризька комуна", розташованій на вулиці Харківській в місті Суми, де внаслідок вчинення щодо нього ОСОБА_12 відкритого викрадення його майна, а саме - золотого ланцюжка із застосуванням насильства, яке він сприймав як напад двох осіб - ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , умисно в стані необхідної оборони наніс мавшимся у нього розкладним ножем удар в область грудної клітки ОСОБА_12 , чим вчинив його умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

У поданих апеляційних скаргах:

- Обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалений стосовно нього вирок суду першої інстанції змінити, зменшити присуджену до стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_7 суму майнової шкоди і виключити з вироку рішення про стягнення з нього на користь потерпілої відшкодування моральної шкоди, та на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнити його від призначеного покарання. За змістом доводів апеляційної скарги обвинувачений вважає, що наявними у кримінальному провадженні доказами підтверджується умисел ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на спільне заволодіння належавшим йому золотим ланцюжком, що він не мав намірів позбавити життя ОСОБА_12 , перебуваючи в стані необхідної оборони, а тому не визнає вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди і погоджується відшкодувати лише витрати на поховання ОСОБА_12 . Також, на думку обвинуваченого, суд неправомірно відмовив у задоволенні його клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році".

- Потерпіла ОСОБА_7 просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 скасувати як необгрутований та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свої апеляційні вимоги потерпіла мотивує доводами про те, що суд однобічно дав оцінку дослідженим доказам, взявши до уваги лише покази обвинуваченого ОСОБА_6 , безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України та необгрунтовано задовольнив її позов лише частково, не зважаючи на те, що обвинувачений своєї вини не визнав, не розкаявся у вчиненому, не відшкодував заподіяну шкоду, давав неправдиві показання, в умовах, коли, на думку потерпілої, злочинні дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати як умисне вбивство за відсутності підстав для необхідної оборони.

- Прокурор ОСОБА_8 поросить ухвалений стосовно ОСОБА_6 вирок в частині призначення покарання скасувати у зв"язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і звільнити обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" у зв"язку з досягненням ОСОБА_6 пенсійного віку на день набрання чинності зазначеним законом. За змістом доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд не врахував всіх обставин вчиненого злочину, не взяв до уваги наслідки протиправних дій ОСОБА_6 , не дав оцінки даним про особу обвинуваченого, внаслідок чого необгрунтовано застосував ст. 75 КК України, а також безпідставно не застосував до ОСОБА_6 Закону України "Про амністію у 2014 році".

Судове засідання проведено відповідно до вимог ст. 405 КПК України за неявки потерпілої ОСОБА_7 , яка належно повідомлена про день, час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального паровадження та зміст поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і думку захисника ОСОБА_11 , які подану обвинуваченим апеляційну скаргу підтримують, а також погоджуються з апеляційною скаргою прокурора в частині доводів про застосування до обвинуваченого амністії, проти апеляційної скарги потерпілої заперечують, думку представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , яка апеляційну скаргу потерпілої підтримує, проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечує, думку прокурора ОСОБА_9 , яка підтримує апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 і вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині підстав застосування до ОСОБА_6 амністії, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляційні скарги частково підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. При цьому, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції не додержався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 118 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство , вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 , внаслідок того, що ОСОБА_12 несподівано завдав йому удар кулаком в область правого ока і зірвав з його шиї належавший йому золотий ланцюжок, був змушений захищатися від неправомірних дій ОСОБА_12 та, перебуваючи у стані необхідної оборони, умисно вбив його ударом ножа, застосування якого в даному випадку не викликалось характером і небезпечністю нападу.

Разом з тим, за наявності показів обвинуваченого ОСОБА_6 по те, що ОСОБА_12 і ОСОБА_13 спільними діями вчинили на нього напад, намагаючись заволодіти його золотим ланцюжком, суд , мотивуючи своє рішення , водночас, критично оцінюючи покази допитаного в якості свідка ОСОБА_13 , поклав в основу вироку також покази свідка ОСОБА_14 , як безпосереднього і незацікавленого очевидця події, який показав, що в один із днів влітку 2013 року, близько 17 години 20 хвилин, він вийшов з маршрутного таксі на зупинці "Парижської комуни" на вулиці Харківській в місті Суми і побачив як двоє молодих чоловіків намагались щось забрати, можливо ланцюжок, у літнього чоловіка (як потім з"ясувалось, це був ОСОБА_6 ) , який тримав руку в області шиї, а потім завдав удару ножем ОСОБА_12 , ніби-то відштовхнув його, після чого ОСОБА_12 впав на землю.

Тобто, поклавши в основу вироку вищевказані покази свідка ОСОБА_14 на підтвердження показів обвинуваченого, суд, формулюючи обвинувачення як визнане судом доведеним, фактично дійшов до суперечливого висновку про те, що ОСОБА_6 зазнав нападу від дій ОСОБА_12 за умов наявності доказів здійснення на ОСОБА_6 нападу групи осіб.

Така мотивація судового рішення не відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо змісту вироку та є суперечливою для кваліфікації дій ОСОБА_6 , оскільки ст. 118 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони від суспільно небезпечного посягання іншої особи, а ч.5 ст. 36 КК України передбачено, що застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу групи осіб не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Тому, ухвалений судом вирок стосовно ОСОБА_6 не може вважатися вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на отримання вмотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

За таких обставин вирок суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні підлягає скасуванню на підставі вимог п.3 ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 412 КПК України, як такий, що ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В той же час, колегія суддів, з огляду на вимоги ст.ст. 404, 420 КПК України не має процесуальних підстав для ухвалення судового рішення по суті пред"явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки в ході апеляційного розгляду докази судового провадження не досліджувалися, а постановлення апеляційним судом свого вироку з підстав, за яких підлягає скасування вирок суду першої інстанції у даному провадженні, не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Тому, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів убачає за необхідне , скасовуючи ухвалений стосовно ОСОБА_6 вирок, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, чим частково задовольнити подані обвинуваченим, потерпілою і прокурором апеляційні скарги.

Що стосується доводів обвинуваченого, потерпілої і прокурора щодо кваліфікації дій обвинуваченого, доводів потерпілої і обвинуваченого щодо ступеня доведеності заявленого потерпілою цивільного позову, а також доводів прокурора про призначення обвинуваченому занадто м"якого покарання та доводів обвинуваченого і прокурора щодо наявності правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України "Про амністію у 2014 році", то ці доводи підлягають оцінці в ході нового розгляду судом першої інстанції, під час якого необхідно більш ретельно та всебічно перевірити обгрунтованість пред"явленого ОСОБА_6 обвинувачення та постановити законне, обгрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, ч.1 ст. 412, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду міста Суми від 16 червня 2015 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд даного кримінального провадження в Зарічному районному суді міста Суми в іншому складі суду.

Ця ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4