Провадження № 11-кп/780/1250/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 19.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
19 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора прокуратури м.Біла Церква та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 125 КК України на 200 годин громадських робіт.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 12 червня 2014 року близько 13 години у кабінеті №2 консультативної поліклініки КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2», що знаходиться по вул. Шолом-Алейхема, 46 у м.Біла Церква, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на грунті неприязних відносин з приводу професійної діяльності виникла сварка.

В ході вказаної сварки, яка в подальшому переросла в бійку, ОСОБА_9 умисно наніс один удар рукою в область правої частини голови ОСОБА_8 , спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді набряку м`яких тканин в правій висковій області, розрив барабанної перетинки справа, струс головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги, в яких просять вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, зазначають, що ухвалений вирок є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, так судом під час розгляду справи, не було прийнято його показань і показань свідків, які були послідовними та не суперечили один одному, як доказу невинуватості ОСОБА_9 , а враховано інші докази у справі, чим порушено вимоги ст. 411 КПК України, так поза увагою суду лишились покази обвинуваченого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були очевидцями вказаних обставин, звертають увагу, що у вироку були вказані не всі покази, надані вказаними свідками і обвинуваченим.

Вказують, що покази потерпілого про те, що в кабінеті обвинуваченого була розмова, яка переросла у сварку, а потім ОСОБА_8 палицею, яка була у нього в руках скидав зі столу речі ОСОБА_9 , спростовуються показами обвинуваченого, показами свідка ОСОБА_10 , вироком суду, у якому зазначено, що потерпілий спершу палицею скидав зі столу речі, а потім розмовляв з обвинуваченим, судом не було враховано, що ініціатором бійки був сам потерпілий, який без дозволу, з палицею в руках, зайшов до кабінету ОСОБА_9 , почав бити палицею його особисті речі, меблі, коли обвинувачений виконував трудові обов`язки, зазначають, що обвинувачений першим не міг нанести удар потерпілому, який стояв і розмахував перед ним полицею в руках, через те, що потерпілий кандидат в майстри спорту, молодший та вищий за нього, вказують, що покази потерпілого не послідовні щодо обставин, механізму утворення тілесних ушкоджень, часу перебування на стаціонарному лікуванні, часу звернення до лікаря, місця перебування після події, окрім того, судом не було враховано, що досудовим слідством не були перевірені покази обвинуваченого щодо обставин виникнення (механізму утворення) тілесних ушкоджень у потерпілого, покази обвинуваченого про можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим при падінні з висоти власного зросту та при перекручуванні по кабінету між меблями, не були перевірені на досудовому слідстві і в суді, а покази потерпілого про те, що він отримав один удар рукою від обвинуваченого, спростовуються показами свідка ОСОБА_14 , висновком експерта №272/д від 15.07.2015 року, поясненнями потерпілого лікарю-нейрологу 12.06.2014 року о 18 год. 00 хв. (а.с.77), показами обвинуваченого, таким чином, ОСОБА_9 діяв у стані необхідної оборони і в його діях відсутній склад злочину, звертають увагу, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

В апеляції прокурор, не оспорюючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 та правильності кваліфікації його злочинних дій, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тому просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, в обґрунтування вказує, що обвинувачений вину у інкримінованому йому злочині не визнав, не розкаявся у вчиненому злочині, перед потерпілим ОСОБА_8 не вибачився, примиритись з останнім не намагався, крім того, судом не враховано причину виникнення конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, а саме порушення ОСОБА_9 медичної етики та деонтології.

В ході апеляційного розгляду, на стадії клопотань, від потерпілого ОСОБА_8 надійшло клопотання про скасування вироку і закриття кримінального провадження у зв`язку з його відмовою від обвинувачення.

Заслухавши усіх учасників процесу, які не заперечували проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.477 КК України, ст. 125 КК України відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 4 ст.26 КПК України визначено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого, відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч.1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_8 заявив клопотання про відмову від пред`явленого обвинувачення, а інші учасники не заперечили проти його задоволення, колегія суддів вважає, що клопотання потерпілого ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 26, 284, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Клопотання потерпілого ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення - задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2015 року про засудження ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України - закрити.

Головуючий:

Судді :