Справа №1-6-159/10 27.05.2010 27.05.2010 27.05.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 293/2010 року Головуючий суду першої
Категорія: ст. 286 ч.2 КК України інстанції ОСОБА_1.
Доповідач апел. ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Ржепецького О.П.,

суддів Кателіна В.П. Фаріонової О.М.,

за участю прокурора Якименка О.П.,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2010 року, яким

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 гай, Миколаївського району Миколаївської області, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого охоронцем в супермаркету «Таврія», не судимого, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 29 липня 2009 року, приблизно о 22 годині, керуючи мотоциклом «КАВАСАКІ», державний реєстраційний номер ВКS-705, і рухаючи з включеним світлом фар по проспекту Героїв Сталінграду в м. Миколаєві в напрямку вулиці Гайдара зі швидкістю не менше 86 км. на годину, порушуючи п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, відвернув увагу від управління мотоциклом, не знизив швидкість при перешкоді руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7.

В результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких наступила смерть.

В апеляції захисник ОСОБА_5, не оспорюючи вірність кваліфікації скоєного злочину, просить змінити вирок суду першої інстанції, застосувавши до його підзахисного більш мякше покарання посилаючись на те, що в скоєної дорожньо-транспортної пригоді в більшому ступені винний пішохід. Його підзахисний не мав можливості уникнути наїзду на потерпілого тому, що потерпілий переходив дорогу в невстановленому місці. Крім того сам ОСОБА_6 позитивно характеризується, одружений, має на утримані неповнолітню дитину, скоїв злочин з необережності і вважає, що призначене судом покарання є суворим.

Заслухавши доповідь судді, потерпілих ОСОБА_3, і ОСОБА_8, які просили залишити апеляцію без задоволення, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 в скоєні злочину за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація скоєного злочинну.

В судовому засіданні ОСОБА_6 визнав себе винним частково в скоєному злочину. Пояснив, що 29 липня 2009 року він зі своїми знайомими ОСОБА_9 і ОСОБА_10, на мотоциклах каталися в м. Миколаєві. На своєму мотоциклі «КАВАСАКІ», в вечірній час, він повертався з міста. На перехресті проспекту ОСОБА_11 і вулиці Гвардійської він зупинився на красному кольору сигналу світлофора, який забороняє подальший рух транспортним засобам. Дочекавшись зеленого кольору сигналу світлофора, він продовжив рух зі швидкістю не більше 60 км. на годину. Його погляд був направлений вправо, так як він шукав пункт продажі телефонних карток поповнення рахунку мобільного телефону. Зліва направо, по ходу його руху переходив дорогу пішохід, якого він побачив в останню мить перед собою. Передньою частиною мотоцикла він зіткнувся з пішоходом, якого викинуло на мотоцикл, а потім відбувся удар його головою, яка знаходилася в шлемі з головою потерпілого. Вважає, що вина в скоєній дорожньо-транспортній пригоді обопільна тому, що пішохід переходив дорогу в неустановленому місці.

Із показань свідка ОСОБА_12, який був допитаний в судовому засіданні вбачається, що 29.07. 2009 року, в вечірній час, він на своєму автомобілі рухався по проспекту Героїв Сталінграду в м. Миколаєві. З вулиці Гвардійської по дорозі рухалися два мотоцикла один за одним. В дзеркало заднього виду він побачив, як пішохід бистрим кроком почав пересікати проспект ОСОБА_11. На середині смуги зустрічного руху на нього був скоєний наїзд другим мотоциклом.

Згідно висновку експерта № 1233 від 11.09 2009 року, на трупі ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по признаку небезпечності для життя.

Як зазначено у висновках експерта № 2/150 від 19.08.2009 року по дослідженню технічного стану мотоцикла «КАВАСАКІ» д/н ВКS 705 і висновках авто-технічної експертизи № 5263 від 24.10 2009 року, які підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_13, мотоцикл на момент настання даного випадку знаходився в працездатному стані, без наявності ознак несправностей ведучих до настання раптових для водія відхилень убік від займаної смуги. Водій мотоцикла повинен був керуватися вимогами п. 12.3 і п. 12.4. Правил дорожнього руху України, тобто у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км. в годину. Швидкість мотоцикла «КАВАСАКІ» на момент скоєння ДТП була 86-94 км. на годину. Порушення значених вище ПДР України водієм мотоцикла, заходяться в причинному звязку отриманих наслідків від дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінив наведені вище докази, суд вірно кваліфікував дії засудженого за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи захисника про помякшення покарання у звязку з обопільною виною потерпілого і його підзахисного в скоєній дорожньо-транспортній пригоді спростовуються вище зазначеними висновками експертиз, які виключають можливість обопільної вини, а чітко вказують на порушення засудженим вимог п. 12.3 і п. 12.4. Правил дорожнього руху України, що в подальшому призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди від якої наступила смерть ОСОБА_7

При призначені ОСОБА_6 покарання, суд, не порушив вимоги ст. 65-67 КК України, врахувавши вчинення ним тяжкого злочину, обставину яка помякшує покарання наявність на утримання неповнолітньої дитини, позитивну характеристику за місцем проживання. Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого.

Підстав для скасування та зміни вироку суду першої інстанції, як в частині кваліфікації дій засудженого, так і стосовно помякшення йому покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2010 року відносно ОСОБА_6 - без зміни

Головуючий:

Судді: