Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 1-98/2011
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2011 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Коваля Ф.І.

при секретарі Хоменко Л.М.

з участю прокурора Веселовської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Деражня справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, ніде не працюючого, раніше не судимого,

за ст.ст. 15 ч. 2, 191 ч. 1 КК України , -

в с т а н о в и в :

19 січня 2011 року біля 22 год. 30 хв. ОСОБА_1, з метою вчинення крадіжки, через незамкнуті ворота проник в приміщення складу №12 філії «Комаровецьке ХПП» приватного підприємства «Торгово-Промислова Компанія «ВІКОМ», розташованої в смт. Вовковинці Деражнянського району, де наповнив чотири мішки зерном соняшника. Відтак два мішки з зерном він виніс за межі території філії і повернувся в склад за іншими двома мішками, проте свій злочинний намір не довів до кінця з причини, що не залежала від його волі, оскільки був затриманий працівником філії ОСОБА_2 При цьому вага зерна соняшника, котре намагався викрасти підсудний склала 110 кг, а його вартість 495 грн.

Підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю і показав, що 19 січня 2011 року він вирішив викрасти зерно соняшника у філії «Комаровецьке ХПП», де працював охоронцем. Реалізовуючи свій намір, у вечірній час він зайшов у приміщення складу, де наповнив чотири мішки зерном соняшника, після чого два з них виніс за межі території філії, а решту їх викрасти не зміг, будучи затриманим працівником філії ОСОБА_2

Потерпілий ОСОБА_3 показав, що 24 січня 2011 року йому стало відомо від працівників філії про факт вчинення підсудним замаху на викрадення зерна соняшника.

Наведені обставини ніким та нічим не оспорюються. Сумнівів у добровільності та істинності позиції підсудного немає.

Тому суд вважає його винність доведеною повністю.

Проте, приймаючи до уваги, що підсудний вчинив замах на викрадення майна, яке не було йому ввірене, суд вважає вірним кваліфікувати його дії не за ст.ст. 15 ч. 2, 191 ч. 1, а за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують його покарання.

Суд приймає до уваги, що підсудний раніше не судимий і вчинив злочин, який класифікується як злочин середньої тяжкості, вперше.

Він щиро кається, що помякшує його покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного, судом не встановлено.

За місцем проживання та колишньої роботи він характеризується позитивно. Крім того, судом враховується і те, що потерпілий не наполягає на суворому покаранні підсудного.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає доцільним призначити підсудному покарання у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 321-324 КПК України ,суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі вісімсот пятдесяти гривень.

Речові докази по справі: чотири мішки із зерном соняшника залишити філії «Комаровецьке ХПП» приватного підприємства «Торгово-Промислова Компанія «ВІКОМ».

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_4