ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4868/15-к
Провадження № 1-кп/636/401/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва кримінальне провадження № 0000672, внесене 01 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Хмельницький, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № 607/2014 року від 21 липня 2014 року призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де наказом командира військової частини зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 2-го батальйону оперативного призначення, військове звання старший сержант.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, 01 листопада 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, приблизно о 18.00 год. 01 листопада 2014 року, в порушення вказаних вимог Закону, маючи реальну можливість та за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, самовільно залишив місце служби територію військового містечка № НОМЕР_2 військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та до 09.30 год. 24 вересня 2015 року до місця служби не з`являвся, а отриманий у зв`язку з цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
24 вересня 2015 року солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини та почав виконувати покладені на нього службові обов`язки.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін, згідно ст. 349 ч. 3 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідкою УІАЗ при ГУМВС України в Хмельницькій області, ДІАЗ МВС України № 591-09102015/63103 від 12.10.2015р. про відсутність судимості ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 79);
- довідкою Чернігівського обласного наркологічного диспансеру № 1375 від 09.10.2015р., згідно якої ОСОБА_4 на обліку у диспансері не перебуває (т. 2 а.с. 74);
- довідкою Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні № 1666 від 12.10.2015р., згідно якої ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-психіатра диспансерного відділення не звертався (т. 2 а.с. 76);
- службовою характеристикою ОСОБА_4 , виданою за місцем проходження служби, згідно якої ОСОБА_4 характеризується задовільно (т. 2 а.с. 82).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується задовільно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, відсутність судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини, активна допомога розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, застосувати до нього ст. 69 КК України та ст. 53 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючу покарання обставину, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі не має.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового слідства не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 407 КК України, ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
На підставі ст. 69 КК України перейти до іншого покарання та відповідно до ст. 53 КК України ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя