№ 336/3446/14-к
провадження № 1кп/336/63/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2015 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, що працює технічним директором на ТОВ «Терра М-К», який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий, -
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України,
24 лютого 2014 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 разом з раніше йому знайомим ОСОБА_4 , знаходилися у приміщенні дачного будинку АДРЕСА_3 , де в ході розмови між останніми виник словесний конфлікт. Після цього, приблизно о 16.35 год. цього ж дня ОСОБА_7 і ОСОБА_4 вийшли на подвір`я дачного будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті виниклих особистих неприязних стосунків з потерпілим, продовжуючи виниклий у приміщенні будинку конфлікт, намагаючись випровадити останнього з території зазначеної дачної ділянки, наніс ОСОБА_4 два удари взутою стопою правої ноги в поперечну область спини праворуч, тим самим спричинивши потерпілому тупу травму поперечної області з правої сторони, повний поперековий розрив правої нирки, з розтрощенням паренхіми, що досягає воріт нирки, проникаюче в порожнину системи нирок з розвитком макрогематурії, що привело до необхідності оперативного втручання нефректомії (видалення правої нирки) у ОСОБА_4 , які кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав та пояснив, що тілесні ушкодження у ОСОБА_4 є наслідком його дій, не оспорював кваліфікацію кримінального правопорушення.
Показав, що 24.02.2014 р. він разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відпочивали в дачному будинку АДРЕСА_3 , що належить його цивільній дружині та розташований на території садівничого товариства «Авіатор», під час відпочинку вживали спиртні напої. Через деякий час на територію дачного будинку прийшов батько ОСОБА_10 ОСОБА_4 , щоб забрати сина. ОСОБА_4 випив разом з ними, але за стіл не сідав. Потерпілий став висловлювати своє невдоволення тим, що ОСОБА_7 вживає спиртне разом з його сином, при цьому ОСОБА_4 нецензурно лаявся. Обвинувачений запропонував ОСОБА_4 піти додому, між ними сталася словесна перепалка. Потім сім`я ОСОБА_11 зібралася, перший з будинку виходив ОСОБА_12 , потім ОСОБА_13 , за ним йшов потерпілий і останнім обвинувачений. Коли вийшли з будинку, ОСОБА_7 штовхнув потерпілого один раз в спину. ОСОБА_4 зупинився, розвернувся до обвинуваченого обличчям і висловив обурення, після чого розвернувся і пішов до виходу. Обвинувачений ще декілька раз штовхнув ОСОБА_4 руками в спину. Від одного із поштовхів потерпілий впав обличчям до низу на землю з нерівною поверхнею та камінням, спираючись на руки. ОСОБА_7 наніс ще удар стопою ноги в область сідниць. Далі ОСОБА_4 піднявся. Свідок ОСОБА_12 під час падіння батька вже був за парканом, але повернувся на крики потерпілого та за допомогою сина ОСОБА_4 покинув територію дачної ділянки. Зазначив, що окрім поштовхів в спину та удару ногою в область сідниць, не завдавав ОСОБА_4 інших ударів та не бажав настання таких наслідків.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. визнав частково. У повному обсязі визнав суму матеріальної шкоди, завданої злочином, та не заперечував проти стягнення 20 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаного вище злочину, виходячи з наступного.
Потерпілий ОСОБА_4 в суді пояснив, що 24.02.2014 р. та 25.02.2014 р. його син ОСОБА_12 повинен був чергувати в СТ «Авіатор», на території якого потерпілий має дачну ділянку. Приблизно о 16.00 год, не знайшовши ОСОБА_12 в будинку, що належить потерпілому, останній пішов розшукувати сина та знайшов його на території дачної ділянки АДРЕСА_3 . З дозволу господаря зайшов до будинку, де знаходились ОСОБА_7 , раніше не відомий йому ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . На столі ОСОБА_4 помітив пляшки з горілкою та прийняв рішення не дозволяти сину далі вживати алкоголь. ОСОБА_7 запропонував присісти до столу, налив півчашки горілки та півчашки налив ОСОБА_14 . Потерпілий став пояснювати, що ОСОБА_12 чергує, відставив свою чашку та чашку сина, але при цьому пролив рідину на підлогу. Обвинувачений почав вимагати прибрати розлите. В цей час ОСОБА_12 встав з-за столу та вийшов з будинку. Потерпілий також почав виходити з будинку, але ОСОБА_7 затримав його та далі вимагав витерти горілку. Далі ОСОБА_4 вийшов з будинку, але на подвір`ї відчув удар в праву частину сідниці нібито коліном, при цьому ОСОБА_7 притримав його за плечі. Від удару потерпілий впав обличчям до низу, на коліна, при цьому встиг виставити вперед руки. Коли ОСОБА_4 став підійматись з колін, відчув ще удар в район попереку, як йому здалося носком ноги, та почув окрик ОСОБА_13 «Что ты делаешь?». ОСОБА_4 став кликати сина, який повернувся до подвір`я, де у ОСОБА_12 та ОСОБА_7 відбулася словесна перепалка. Потерпілий намагався не допустити бійки, вмовив сина піти додому. Вдома йому стало зле.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що 24.02.2014 р. приблизно о 16.00-17.00 год. він прибув на територію дачної ділянки до ОСОБА_7 . Деякий час на дачі знаходились він, обвинувачений та ОСОБА_12 , готували шашлики, пили спиртні напої. Коли прийшов потерпілий, відразу почав висловлювати своє невдоволення тим, що ОСОБА_7 споює його сина ОСОБА_12 . Між обвинуваченим та потерпілим почався словесний конфлікт, в процесі якого ОСОБА_7 почав виштовхувати рукою ОСОБА_4 з будинку. На вулиці ОСОБА_7 ще декілька раз штовхнув потерпілого, від поштовху ОСОБА_4 впав на карачки, після чого обвинувачений двічі вдарив потерпілого внутрішньою частиною стопи в область сідниць. ОСОБА_4 став звати сина, який вже вийшов за паркан. На крики повернувся ОСОБА_12 та, після нетривалої словесної перепалки з обвинуваченим, забрав батька.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_12 пояснив, що потерпілий є його батьком. 24.02.2014 р. він на своєму автомобілі зустрів ОСОБА_13 та привіз на дачу до ОСОБА_7 , де вони всі разом відпочивали. В процесі відпочинку вживали спиртне. Далі прийшов батько свідка ОСОБА_4 , який за стіл з ними не сідав, алкоголь не вживав, але ненароком перевернув чарку, в результаті чого на долівку розлилась горілка. ОСОБА_7 в грубій формі почав вимагати від ОСОБА_4 прибрати розлиту рідину. Розуміючи, що батько нервується, коли свідок вживає спиртні напої, ОСОБА_12 вирішив покинути будинок обвинуваченого, піднявся з-за столу, вийшов з будинку та коли тільки вийшов за ворота дачної ділянки, почув крики батька та окрик ОСОБА_13 «Что ты делаешь?». ОСОБА_12 відразу повернувся до подвір`я, де побачив, що потерпілий підіймається з колін.
ОСОБА_15 при допиті в суді у якості свідка пояснила, що її цивільний чоловік ОСОБА_7 24.02.2014 р. перебував на дачі, яка належить свідкові. Наступного дня ОСОБА_15 зателефонувала сусідка по дачі, яка пояснила, що ОСОБА_16 загубив мобільний телефон та просить, щоб свідок приїхала та забрала його з дачі. Коли ОСОБА_15 приїхала на дачу, ОСОБА_7 повідомив, що позичив ОСОБА_12 грошові кошти. Свідок зателефонувала ОСОБА_12 , який повідомив, що його батько знаходиться в лікарні та потребує операційного втручання. Всі обставини події, яка сталась 24.02.2014 р. їй відомі тільки зі слів інших осіб.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.02.2014 р. з ілюстраційними таблицями до нього, слідчим СВ Шевченківського РВ було оглянуто місце події, яким є територія дачної ділянки АДРЕСА_3 . В ході огляду місця події нічого не вилучалось (а.с.42-47).
Згідно висновку експерта № 998 М від 28.02.2014 р., тупа травма поперекової області праворуч, повний поперековий розрив правої нирки, з розтрощенням паренхіми, що досягає воріт нирки, проникаюче в порожнину системи нирок з розвитком макрогематурії, що привело до необхідності оперативного втручання нефректомії (видалення правої нирки) у ОСОБА_4 , кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які утворились від дії тупого (тупих) предметів у строк, що не суперечить, вказаному в обставинах справи (а.с.63-64).
Висновк експерта № 1001 Д від 28.02.2014 р. вказує на те, що у виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкодженнях, відображених в експертизі № 998 М, не відобразились характерні особливості травмуючих предметів, тому відсутня можливість їх ідентифікації (а.с.65-66).
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтримала викладене у вказаних вище висновках.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 31.03.2014 р. (а.с.67-105) за участю потерпілого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 судом встановлено, що механізми спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту потерпілим вказаний інший, ніж той, про який ОСОБА_4 повідомив при допиті у якості потерпілого в судовому засіданні, а ОСОБА_13 та ОСОБА_12 при допиті в суді у якості свідків.
Згідно висновку експерта № 1873 Д від 24.04.2014 р. (а.с.106-113), можливість утворення тілесного ушкодження, яке встановлено у ОСОБА_4 висновком судово-медичної експертизи № 998 М від 28.02.2014 р., за механізмом, вказаним при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 виключається, оскільки точки докладення ударно-травмуючих впливів, вказаних ними не відповідає локалізації пошкоджень правої нирки. Потерпілий ОСОБА_4 , вірно зазначає місце докладення травмуючої сили, але можливість розвитку достатньої кінетичної енергії для утворення такого обширного пошкодження при вказаному механізмі є малоймовірною.
В процесі судового розгляду була проведена комісійна судово-медична експертиза, за результатами якої складено висновок № 75/к від 10.07.2015 р. Судово-медична комісія проаналізувавши матеріали кримінального провадження встановила, що потерпілий ОСОБА_4 по різному описує механізм за яким йому були спричинені тілесні ушкодження під час слідчого експерименту від 31.03.2014 р. та під час допиту у якості потерпілого в судовому засіданні. 1.1 Згідно показів потерпілого, наданих під час проведення слідчого експерименту від 31.03.2014 р. ОСОБА_4 вказав, що травму від отримав внаслідок двох травматичних впливів коліном ноги у «правий бік», при цьому руки нападника розташовувалися на плечах потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_4 падав обличчям вперед перший раз виставивши руки, а другий, не встигши це зробити та вдарившись головою об землю. На уточнююче питання спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, щодо обставин травмування правої поперекової ділянки тіла, потерпілий вказав, що йому було завдано два удари коліном в правий бік. 1.2. Під час допиту у якості потерпілого в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що « ОСОБА_7 скоріше всього завдав йому удару в ділянку спини носком ноги, коли він лежав обличчям до землі, намагався піднятись». Під час судово-медичного огляду потерпілого 03.07.2015 р., потерпілий підтвердив механізм вказаний ним під час судового засідання, уточнивши, що удар в праву ділянку йому було завдано взутою ногою. Закрита тупа травма правої поперекової ділянки із розривом правої нирки, з макрогематурією, що потребувала оперативного втручання видалення травмованої нирки (нефректомії) виникає за механізмом тупої травми, тобто, внаслідок дії тупого твердого предмета в праву поперекову ділянку тіла. Кінетична енергія травматичного впливу для виникнення такої травми повинна бути значною, та досить локально спричиненою. З огляду на вищевикладене, механізм, описаний в п.1.1 цих підсумків, є малоймовірним, адже розвинути необхідну величину кінетичної енергії, діючи коліном ноги на поперекову ділянку вертикально розташованої людини, вкрай складно. Виникнення наявних у потерпілого тілесних ушкоджень за механізмом, вказаним в п.1.2, є цілком можливим через те, що при нанесенні тілесних ушкоджень ділянкою стопи (навіть носковою її частиною) можливо розвинути необхідну величину кінетичної енергії зазвичай, удар передньою частиною стопи виникає внаслідок скорочення м`язів стегна із розгинанням ноги у колінному суглобі. 2. Виникнення наявної у потерпілого травми внаслідок падіння з висоти власного зросту (із прискоренням шляхом поштовху) правою поперековою ділянкою на предмет з обмеженою травмуючою поверхнею теоретично не виключається, за умови передачі травмованій ділянці тіла необхідної величини кінетичної енергії. Проте, травмування поперекової ділянки загалом не є характерною для падіння з висоти власного зросту.
Досліджені судом докази в сукупності логічні, послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
По суті вони узгоджуються між собою та із показами самого обвинуваченого про фактичні обставини справи.
Компетентність експертів, обґрунтованість експертних висновків ніким із учасників кримінального провадження не оспорювались.
Аналізуючи наведене, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд дійшов висновку, що кожен досліджений у судовому засіданні доказ та їх сукупність у взаємозв`язку дають підстави для висновку про те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював, що 24.02.2014 р. він разом із потерпілим ОСОБА_18 знаходився на території дачної ділянки № 72 СТ «Авіатор», де розпивав спиртне, а згодом між ним та потерпілим відбувся конфлікт, в процесі якого обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 75/к від 10.07.2015 р., виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли були заподіяні за механізмом, який описав потерпілий безпосередньо в судовому засіданні.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд прийшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в повному обсязі.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст.121 ч.1 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, наслідки злочину- тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого, в результаті вчинення яких він втратив орган, та враховує відомості про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей 2009 р.н. та 2014 р.н., не перебуває на обліку у нарколога, раніше не судимий (а.с.115, 126, 127, 176).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, завданої злочином та щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України, визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, тяжкості скоєного, думки потерпілого, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без реальної ізоляції від суспільства з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
При вирішенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
У відповідності до вимог ст.ст.127-129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 обгрунтував з посиланням на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого він пережив та продовжує переживати моральні страждання через необхідність відновлення здоров`я та втрату органу, що в його похилому віці, є суттєвим, під час перебування на лікуванні він втратив близьку людину дружину ОСОБА_19 , завдану моральну шкоду оцінив у 80 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 визнав позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди визнав частково на суму 20 000 грн.
Заслухавши цивільного позивача та позицію обвинуваченого з приводу заявленого позову, оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази, суд задовольняє цивільний позов частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.22, 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою відносно членів його сім`ї або близьких родичів.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
Вина ОСОБА_7 у вчиннні злочину повністю доведена. Позивач обґрунтував спричинену моральну шкоду тим, що він зазнав страждань у звязку з ушкодженням здоров`я, знаходженням на стаціонарному лікуваннями, фізичним болем, внаслідок чого змінився звичайний уклад життя, емоційний стан. Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів. Оцінуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, які ОСОБА_4 оцінив у сумі 80 000 гривень, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання, враховуючи, що відповідач частково відшкодовував матеріальну шкоду, завдану злочином, та виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 Цивільного кодексу України суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 30 000 гривень.
Речові докази по справі відсутні.
Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, суд -
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи на реєстрацію, не виїжджати без їх дозволу за територію України.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 136,64 грн., моральної шкоди 30 000 гр., а всього стягнути 35 136 гривень 64 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя