Провадження № 1-кп/592/137/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000040 щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з базовою вищою освітою, одруженого, працюючого в Сумській філії ТОВ «Технополис-1» спеціалістом з безпеки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258; ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_3 , прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Сумської області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_2 , -

встановив:

ОСОБА_2 , постійно проживаючи у м. Суми, будучи колишнім співробітником органів внутрішніх справ України, який у 1987-1996 рр. проходив службу в Управлінні оперативного супроводження УМВС України в Сумській області, маючи відповідні професійні навички та досвід здійснення зовнішнього спостереження, був радикально налаштованою особою, що негативно ставиться до громадської організації «Правий сектор» та до діючої державної влади в Україні.

10 березня 2015 року у період часу з 16 год. до 18 год. ОСОБА_2 разом з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, на автомобілі «Honda-Accord», д. н. НОМЕР_1 , яким керував знайомий ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , здійснив поїздку до ділянки місцевості біля стели з надписом «Суми» на автомобільній дорозі Р НОМЕР_2 «Суми-Путивль-Глухів» в районі повороту до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

По прибуттю до ділянки місцевості біля стели з надписом «Суми» на автомобільній дорозі Р-44 «Суми-Путивль-Глухів» в районі повороту до ІНФОРМАЦІЯ_2 до дорожнього знаку «Покажчик напрямку» з надписом «Гриценкове 2» ОСОБА_2 спільно з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, відшукали залишений там за невстановлених слідством обставин на смітті поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому виявили пакунок з двома корпусами ручних осколкових гранат «РГ-42» та двома запалами «УЗРГМ» до них, які у зборі, як передбачено їх конструкціями, є двома ручними осколковими грантами «РГ-42».

Вказані боєприпаси ОСОБА_2 і особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, діючи незаконно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, в порушення ст. ст. 178 та 325 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 р. та додатку № 1 до вказаної постанови, а саме «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», з метою подальшого зберігання, забрали, тобто незаконно їх придбали, вирішивши, що подальше їх носіння і зберігання без передбаченого законом дозволу буде здійснювати ОСОБА_2 .

З цією метою ОСОБА_2 , маючи при собі два корпуси ручних осколкових гранат «РГ-42» та два запали «УЗРГМ» до них, спільно з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, на автомобілі «Honda-Accord», д. н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , і якому вони не повідомили про незаконне придбання вказаних боєприпасів, повернувся до м. Суми та на виконання спільного з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, рішення про зберігання придбаних боєприпасів приховав їх на території власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у схованці, розташованій зліва під верандою будинку.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 , 19 листопада 2015 року останній повідомив про указане вище місце зберігання вказаних двох корпусів ручних осколкових гранат «РГ-42» та двох запалів «УЗРГМ» до них, де вони і були вилучені.

Згідно з висновком судової вибухотехнічної експертизи № 11452 від 26.11.2015 р., - вилучені 19 листопада 2015 року у домоволодінні ОСОБА_2 предмети є двома корпусами ручних осколкових гранат «РГ-42» і двома уніфікованими запалами ручних гранат «УЗРГМ»; надані на дослідження корпуси гранат «РГ-42» без запалу (засобу підриву) є зарядами вибухової речовини (тротилу) у міцних корпусах; надані на дослідження запали «УЗРГМ» належать до засобів підриву; надані на дослідження корпуси гранат «РГ-42» (заряди вибухової речовини в копусі), споряджені наданими запалами «УЗРГМ» (засобами підриву), складають дві ручні осколкові гранати «РГ-42», які належать до категорії бойових припасів.

Таким чином ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав, здійснював носіння, та зберігав у період часу з 10 березня по 19 листопада 2015 року бойові припаси два корпуси ручних осколкових гранат «РГ-42» та два запали «УЗРГМ» до них.

18 червня 2015 року ОСОБА_2 представником охорони бізнес-центру «ВіАрт», м. Москва Російської Федерації, вул. Варшавське шосе, 33, з метою тимчасового працевлаштування було запропоновано прибути на зміну протягом 14 діб для виконання обов`язків старшого зміни охоронців на вказаному об`єкті, на що ОСОБА_2 дав свою згоду.

21 червня 2015 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_2 виїхав з автовокзалу м. Суми на рейсовому автобусі «Хайгер», д. н. НОМЕР_3 , сполученням «Суми-Курськ», і, слідуючи через м. Курськ (РФ), прибув вранці 22 червня 2015 року до м. Москва, а саме до бізнес-центру «ВіАрт», де виконував обов`язки старшого зміни охоронців до 04 липня 2015 року.

02 липня 2015 року у ОСОБА_2 , під час знаходження у м. Москва Російської Федерації, виник умисел, направлений на скоєння терористичного акту у м. Суми шляхом вибуху автомобіля одного із представників громадської організації «Правий сектор» з використанням однієї з наявних в нього у вищевказаній схованці бойової ручної гранати «РГ-42», запалу «УЗРГМ» до неї, з дотриманням умови неспричинення шкоди та ненараження на небезпеку життя та здоров`я як власника вказаного транспортного засобу так і сторонніх осіб.

Такий вибух згідно задуму ОСОБА_2 повинен був мати характер терористичного акту, а саме: шляхом підриву, подальшого загоряння та пожежі повністю знищити обраний для вибуху об`єкт, а саме автомобіль представника організації «Правий сектор», заподіяти вказаній особі, як його власнику, значну майнову шкоду, порушити громадську безпеку в м. Суми та Сумській області, залякати місцеве населення та патріотично налаштованих громадян, дестабілізувати суспільно-політичну ситуацію в регіоні та державі. Також дане діяння мало через повідомлення у засобах масової інформації привернути увагу громадськості до поглядів радикально налаштованих осіб, які протидіють проукраїнським поглядам у суспільстві.

04 липня 2015 року ОСОБА_2 виїхав з м. Москва, і об 11 год. 14 хв. 05 липня 2015 року на рейсовому автобусі «Хайгер», д. н. НОМЕР_3 , в`їхав через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Юнаківка» з Російської Федерації до України, та приблизно о 13 год. 05 липня 2015 року прибув до автовокзалу м. Суми по вул. Баумана, 40.

Після цього ОСОБА_2 , прямуючи пішки від вул. Нахімова у напрямку місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на пустирі, на відстані 40 метрів від 8-ї каналізаційно-насосної станції КП «Міськводоканал», яка розташована за адресою: м. Суми, вул. 6-а Продольна, 7 «а», знайшов поліетиленовий пакет чорного кольору з надписами білого та зеленного кольору, в якому знаходились бойові припаси, а саме: корпус бойової гранати «Ф-1», запал до неї «УЗРГМ», а також корпус бойової гранати «РГД-5» та запал до неї «УЗРГМ-2», які у зборі, як передбачено їх конструкціями, є, відповідно, бойовими ручними гранатами «Ф-1» та «РГД-5».

ОСОБА_2 , діючи повторно, незаконно, умисно, в порушення ст. ст. 178 та 325 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 р. та додатку № 1 до вказаної постанови, а саме «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», з метою подальшого зберігання та використання однієї з гранат («РГД-5») для вчинення запланованого терористичного акту, як більш сучасної порівняно з наявними гранатами «РГ-42», забрав та зберігав їх при собі, незаконно придбавши тим самим вказані бойові припаси.

Після цього ОСОБА_2 переніс від місця, де він придбав зазначені боєприпаси до будинку, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де, діючи умисно, приховав їх у вказаному поліетиленовому пакеті чорного кольору з надписами білого та зеленного кольору під уламком тротуарної плитки на присадибній земельній ділянці вказаного домоволодіння, та незаконно зберігав до 09 липня 2015 року, коли ці боєприпаси були виявлені слідчим під час санкціонованого обшуку у домоволодінні ОСОБА_2 .

Після придбання вказаних боєприпасів ОСОБА_2 у найближчий час планував шляхом прихованого спостереження, для ведення якого мав необхідний досвід та навички, за офісом організації «Правий сектор», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Рибалко, 8, підібрати об`єкт для вчинення терористичного акту, а саме автомобіль одного з представників організації «Правий сектор» у м. Суми, з обов`язковим дотриманням умови неспричинення шкоди життю та здоров`ю як власнику вказаного транспортного засобу, так і стороннім особам.

Однак, підшукавши бойову гранату «РГД-5» із запалом до неї «УЗРГМ-2», як знаряддя вчинення терористичного акту, умисел ОСОБА_2 , направлений на вчинення злочину, не був доведений до кінця з причин, які не залежали від його волі та бажання, оскільки приховані ним під уламком тротуарної плитки на присадибній земельній ділянці домоволодіння за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знаряддя вчинення запланованого терористичного акту, а саме корпус бойової гранати «РГД-5», запал «УЗРГМ-2» до неї, а також корпус бойової гранати «Ф-1» та запал «УЗРГМ» до неї, під час проведення 8-9 липня 2015 року обшуку за місцем його проживання, були виявлені та вилучені слідчим, а сам ОСОБА_2 затриманий.

Згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи № 47 від 09.07.2015 р., - представлені на дослідження предмети еліпсоїдної форми оливкового кольору, які вилучені 09 липня 2015 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , є корпусами бойової гранат «Ф-1» та бойової гранати «РГД-5», які відносяться до конструктивно-оформлених зарядів вибухової речовини; представлені на дослідження предмети циліндричної форми зі скобою «УЗРГМ» та «УЗРГМ-2» відносяться до боєприпасів, містять вкрай чутливу ініціюючу вибухову речовину, і є бойовими запалами до ручних гранат (типу «Ф-1», «РГ-42» чи «РГД-5»); надані на дослідження чотири предмети, а саме корпус гранати «Ф-1», корпус гранати «РГД-5», запал до гранати «УЗРГМ» та запал до гранати «УЗРГМ-2», відносяться до ручних гранат; граната «Ф-1» з запалом «УЗРГМ» та граната «РГД-5» з запалом «УЗРГМ-2» придатні до здійснення вибуху.

Обвинувачений ОСОБА_2 визнається винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України, тобто готування до вчинення терористичного акту, а також за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу бойових припасів, а саме: 2 корпусів ручних осколкових гранат «РГ-42» та 2 запалів до них «УЗРГМ», а також корпусу бойової гранати «Ф-1» та запалу до неї «УЗРГМ» й корпусу бойової гранати «РГД-5» та запалу до неї «УЗРГМ-2».

Встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_2 , який свою вину в скоєному за вказаних вище обставинах визнав повністю та підтвердив суду, що дійсно у 2015 році він здійснив готування до вчинення терористичного акту, а також незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу два корпуси ручних осколкових гранат «РГ-42» та два запали до них «УЗРГМ», а також корпус бойової гранати «Ф-1» та запал до неї «УЗРГМ» й корпус бойової гранати «РГД-5» та запал до неї «УЗРГМ-2».

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає, за відсутності заперечень учасників судового провадження, то суд згідно ст. 349 КПК України визнав недоцільним виклик свідків по справі, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченомуОСОБА_2 виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_2 скоїв два тяжких злочини проти громадської безпеки.

Обставинами, які пом?якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_2 та активне сприяння розкриттю злочину.
ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.
Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину особою повторно та вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного ОСОБА_2 та вище зазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України, суд вважає можливим на підставі ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті, та призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_2 додаткове покарання у виді конфіскації майна.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

10.07.2015 р. ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді від 01.09.2015 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_2 до 03.11.2015 р.
Ухвалою слідчого судді від 29.10.2015 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_2 до 08.12.2015 р.
Ухвалою слідчого судді від 02.12.2015 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_2 до 08.01.2016 р.
Під час підготовчого судового засідання ухвалою суду від 25.12.2015 р. строк тримання обвинуваченого під вартою був продовжений ще на два місяці, до 22.02.2016 р. включно.
Враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою спливає 22.02.2016 р., вирок суду до спливу цього строку не набере законної сили, жодних підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який на даний час не має і учасниками процесу докази на підтвердження цих підстав суду надані не були, заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний цей запобіжний захід, на даний час не зменшились, суд враховує той факт, що органами досудового розслідування ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів проти громадської безпеки, за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі; його вік. Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_2 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, з урахуванням відомостей про особу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_2 та не буде запобігати ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_2 на строк до 14.04.2016 р. включно.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази по справі: залишки ручної гранати РГД-5 і запалу УЗРГМ-2, залишки ручної гранати Ф-1 та запалу УЗРГМ; кастет і кістень, два фрагменти туалетного паперу, три поліетиленові пакети (зеленого, рожевого і чорного кольорів), шматок бавовняно-волокнистої тканини, два листа паперу білого кольору з написами «1» і «2», вилучені в ході обшуку у домоволодінні ОСОБА_2 09.07.2015 р.; три поліетиленові пакети білого кольору, прозорий поліетиленовий пакет, відріз тканини із залишками скотчу коричневого кольору, вилучені в ході слідчого експерименту в домоволодінні ОСОБА_2 19.11.2015 р., що зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області, суд вважає необхідним знищити; два корпуси бойових ручних гранат РГ-42 і два запала УЗРГМ, вилучені в ході слідчого експерименту в домоволодінні ОСОБА_2 19.11.2015 р., що зберігаються на складі Сектору господарського забезпечення УСБУ в Сумській області - передати Сектору господарського забезпечення УСБУ в Сумській області; мобільний телефон «Huawei», зовнішній флеш-носій «SP 4GB», вилучені в ході обшуку у ОСОБА_2 09.07.2015 р. та за місцем його роботи; мобільний телефон «iPhone-4S», флеш-носій «Samsung 2GB», sim-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар GSM» НОМЕР_4 , вилучені в ході обшуку у ОСОБА_2 09.07.2015 р., що зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області передати ОСОБА_2 як власнику.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави 6 458 грн. 88 коп. витрат на залучення експертів.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258; ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців без конфіскації майна;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_2 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк чотири роки без конфіскації майна.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, на строк два місяці до 24 год. 14 квітня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_2 строк попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження № 0000040 час тримання його під вартою з 09 липня 2015 року по 15 лютого 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі: залишки ручної гранати РГД-5 і запалу УЗРГМ-2, залишки ручної гранати Ф-1 та запалу УЗРГМ; кастет і кістень, два фрагменти туалетного паперу, три поліетиленові пакети (зеленого, рожевого і чорного кольорів), шматок бавовняно-волокнистої тканини, два листа паперу білого кольору з написами «1» і «2», вилучені в ході обшуку у домоволодінні ОСОБА_2 09.07.2015 р.; три поліетиленові пакети білого кольору, прозорий поліетиленовий пакет, відріз тканини із залишками скотчу коричневого кольору, вилучені в ході слідчого експерименту в домоволодінні ОСОБА_2 19.11.2015 р., що зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області знищити; два корпуси бойових ручних гранат РГ-42 і два запала УЗРГМ, вилучені в ході слідчого експерименту в домоволодінні ОСОБА_2 19.11.2015 р., що зберігаються на складі Сектору господарського забезпечення УСБУ в Сумській області - передати Сектору господарського забезпечення УСБУ в Сумській області; мобільний телефон «Huawei», зовнішній флеш-носій «SP 4GB», вилучені в ході обшуку у ОСОБА_2 09.07.2015 р. та за місцем його роботи; мобільний телефон «iPhone-4S», флеш-носій «Samsung 2GB», sim-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар GSM» НОМЕР_4 , вилучені в ході обшуку у ОСОБА_2 09.07.2015 р., що зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області передати ОСОБА_2 як власнику.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 6 458 грн. 88 коп. витрат на залучення експертів, код класифікації доходів 24060300 «Інші надходження».
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1