Справа № 159/6205/15-к
Провадження № 1-кп/159/309/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001233 від 07 жовтня 2015 року на підставі угоди про примирення стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чарджоу республіки Туркменістан, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, тимчасово безробітного, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що має не зняту і не погашену судимість - вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2015 року визнано винним і засуджено за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин; обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_6 04 жовтня 2015 року, близько 22 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , на грунті тривалих особистих неприязних відносин, зчинив словесний конфлікт із своєю сестрою, потерпілою ОСОБА_4 , у ході якого, з метою заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, у коридорі зазначеного будинку умисно наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар в область голови. Коли потерпіла, намагаючись уникнути насильницьких дій, втекла до іншої кімнати будинку, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, наздогнав потерпілу ОСОБА_4 , штовхнув її на ліжко, після чого умисно наніс їй численні удари кулаками обох рук та ногами у різні частини тіла потерпілої, а коли потерпіла вибігла з будинку на подвір`я, наздогнав її та, штовхнувши у спину, повалив на землю та наніс три удари дерев`яною палицею, яку знайшов на вулиці, в область тулуба. Унаслідок умисних, протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій було спричинене тілесне ушкодження у виді перелому 1го ребра справа, яке відповідно до п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я та тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, забою, саден, крововиливів голови, обличчя, тулуба та кінцівок, які відповідно до п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України..
Між потерпілою ОСОБА_4 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 , з другого боку 09 грудня 2015 року укладена угода про примирення.

За умовами вказаної угоди сторони констатують:

1. 04 жовтня 2015 року, близько 22 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , на грунті тривалих особистих неприязних відносин обвинвачений ОСОБА_6 , зчинив словесний конфлікт із своєю сестрою, потерпілою ОСОБА_4 , у ході якого, з метою заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, у коридорі зазначеного будинку умисно наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар в область голови. Коли потерпіла, намагаючись уникнути насильницьких дій, втекла до іншої кімнати будинку, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, наздогнав потерпілу ОСОБА_4 , штовхнув її на ліжко, після чого умисно наніс їй численні удари кулаками обох рук та ногами у різні частини тіла потерпілої, а коли потерпіла вибігла з будинку на подвір`я, наздогнав її та, штовхнувши у спину, повалив на землю та наніс три удари дерев`яною палицею, яку знайшов на вулиці, в область тулуба. Унаслідок умисних, протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій було заподіяно тілесне ушкодження у виді перелому 1го ребра справа, яке відповідно до п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я та тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травмми із струсом головного мозку, забою, саден, крововиливів голови, обличчя, тулуба та кінцівок, які відповідно до п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тобто сторони визнали наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознаків складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

2. Обвинувачений ОСОБА_6 , підтвердив факти, зазначені у п. 1 угоди про примирення, а саме підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, а саме заподіяв потерпілій ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому.

3. Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення даної угоди.

4. Сторони дійшли примирення на наступних умовах :

Обвинувачений ОСОБА_6 приносить потерпілій ОСОБА_4 , щирі вибачення за спричинену шкоду та принесені незручності, заподіяні внаслідок неправомірних дій вказаних в п.1 даної угоди.

Потерпіла ОСОБА_4 констатує, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має і вважає, що умовами, передбаченими даною угодою, обвинувачений повністю компенсує завдані їй збитки.

Сторони дають добровільну згоду на призначення покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 122 КК України, а саме у виді 1 року обмеження волі, із звільненням обвинуваченого від покарання з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75,76 КК України.

Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).

Дана угода діє з моменту її підписання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення. Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення, відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом витребувані матеріали кримінального провадження №0001233 від 07 жовтня 2015 року, на предмет наявності скарг обвинуваченого, поданих ним під час кримінального провадження.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної 09 грудня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. 373,374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Угоду про примирення від 09 грудня 2015 року у кримінальному провадженні №0001233 від 07 жовтня 2015 року, укладену потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75,76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, потерпілій і прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1