Апеляційний суд Житомирської області
21 грудня 2010 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: Заліщука М.С.,
суддів: Михайловського В.І., Широкопояса Ю.В.,
з участю прокурора: Філя С.В.,
засудженого: ОСОБА_1,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, прож. ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, росіянина, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого СТОВ «Старокотельнянське» - доярем, одруженого, раніше судимого, -
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишено попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбуття призначеного покарання засудженому ОСОБА_1 постановлено обчислювати з 28.05.2010 року.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК України.
Згідно вироку, 16 травня 2010 року о 18 годині ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння на кінному возі приїхав на роботу в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Старокотельнянське», розташоване в с. Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області, де зупинився біля свинарника і через відкриті двері зайшов у приміщення № 2, звідки таємно викрав металевий жолоб вартістю 310 гривень і 4,5 метра транспортного ланцюга вартістю 360 гривень, чим СТОВ «Старокотельнянське» було завдано матеріальної шкоди з урахуванням зносу майна на загальну суму 670 гривень. Розпорядившись викраденим, як своїм особистим, привласнив його.
В апеляції засуджений ОСОБА_1 вважає, що вирок суду підлягає зміні як у звязку з неправильною кваліфікацією його дій так і з підстав невідповідності призначеного йому покарання тяжкості вчиненого ним злочину і його особі. Вказує на те, що до приміщення, з якого викрав речі, не проникав, так - як мав законний та вільний доступ до нього у звязку з перебуванням на роботі. Зазначає, що при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі судом не в повній мірі враховано, що він працевлаштований, має вагітну дружину та на утриманні неповнолітню дитину, завдана шкода ним повністю відшкодована. За результатами апеляційного перегляду справи просить помякшити йому покарання, яке не буде повязане з позбавленням волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який частково змінив подану ним апеляцію та просив позитивно її вирішити лише в частині помякшення йому покарання, міркування прокурора про відсутність підстав для її задоволення, обговоривши доводи апеляції та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що подана апеляція не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоенні злочинних дій, вчинених ним за обставин викладених у вироку, доведений зібраними по справі доказами. Такими доказами є зокрема: дані протоколу огляду свинарника № 2 СТОВ «Старокотельнянське» згідно якого, встановлена відсутність в його приміщенні металевого жолоба та транспортного ланцюга з риштака гноєтранспортера (а.с.4), дані протоколу огляду домогосподарства ОСОБА_2 в с. Стара Котельня в ході якого було виявлено та вилучено металевий жолоб довжиною 3 метри (а.с.6), протокол відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_1, який на місцевості детально розповів і показав обставини вчинення ним крадіжки з приміщення свинарника № 2 СТОВ «Старокотельнянське» металевого жолоба та транспортного ланцюга (а.с.44-46).
При цьому, суд першої інстанції, розглядаючи справу та визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних її обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували учасники судового розгляду, виконав вимоги ст. 299 КПК України про обовязковість допиту підсудного. Будучи допитаним підсудний ОСОБА_1, повністю визнаючи вину та не оспорюючи кваліфікацію його злочинних дій, показав, що 16.05.2010р. о 18 годині в стані алкогольного сп'яніння на кінному возі приїхав на територію господарства «Старокотельнянське» з метою виконувати роботу дояра корів. Проїжджаючи біля приміщення свинарника побачив відчинені двері. Зайшовши до приміщення свинарника звідки викрав металевий жолоб та транспортний ланцюг, що поклав у віз. Викрадене продав ОСОБА_2 за 75 гривень. Гроші витратив на горілку та цигарки.
Зазначені докази дали суду достатні підстави дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у таємному викрадені чужого майна вчиненому з проникненням в інше приміщення та кваліфікувати ці його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, враховуючи те, що підсудний ОСОБА_1 добровільно погодився на проведення по справі скороченого судового слідства, при цьому, судом йому було належним чином розяснено, що він в подальшому не зможе оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, які він визнає, на що він також погодився, а тому, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи засудженого про невірну кваліфікацію судом його злочинних дій є необгрунтованими та такими, що суперечать вимогам ст. 299 КПК України.
Що стосується твердження в апеляції засудженого про призначення йому суворого покарання, без урахування даних про його особу та інших помякшуючих обставин, то суд при його вирішенні дотримався вимог ст. 65 КК України.
При призначенні покарання засудженому суд правильно керувався загальними засадами призначення покарання, що зазначені у ст. 65 КК України. Суд повно та обєктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину, дані, що його характеризують.
Зокрема враховано, що ОСОБА_1 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, який є тяжким, відбував покарання в місцях позбавлення волі з чого належних висновків для себе не зробив, негативно характеризується за місцем проживання, скоїв новий злочин в стані алкогольного спяніння перебуваючи при цьому у розшуку по іншій кримінальній справі.
З урахуванням зазначеного, а також приймаючи до уваги відношення ОСОБА_1 до вчиненого, обставин, що помякшують та обтяжують вину, суд і призначив йому до відбуття реальне покарання в мінімальних межах санкції інкримінованого йому закону, яке, на думку колегії суддів, відповідає як положенням закону, так і меті покарання, а посилання засудженого в апеляції на його суворість визнає безпідставними.
Підстави для зміни вироку за мотивами, викладеними в апеляціях, відсутні.
Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду, -
Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_1 без змін. .
Судді :