Справа №1-кс/489/56/16 21.01.2016 21.01.2016 21.01.2016
Провадження № 11-сс/784/21/16 Категорія запобіжний захід
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року, якою відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маложенівка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, азербайджанця, з повною середньою освітою, офіційно не одруженого, зі слів проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстровану на прізвище цивільної дружини, зі слів працює в м`ясному цеху супермаркета «Сільпо» в м. Миколаєві, раніше не судимого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на АДРЕСА_2 ; -
- застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_7
захисники ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11 березня 2016 року.
Постановлено строк тримання під вартою обчислювати з 13.00 год. 12 січня 2016 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою. Докладно наводить положення ст. ст. 178, 183 ч. 1 КПК України.
Пред`явлену ОСОБА_7 підозру вважає необґрунтованою і твердить про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. З ст. 187 КК України.
Наводить доводи щодо незгоди з зазначеними в клопотанні слідчого обставинами, які, на її думку, є безпідставними та жодним чином не підтвердженими, зокрема: що фактичними обставинами не доведено посилання, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. При цьому посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Харченко проти України» від 10.02.2011 року та «Клішин проти України» від 23.02.2012 року.
Твердить, що судом не врахована думка потерпілого ОСОБА_9 , який просив суд не застосовувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вважає не відповідаючими дійсності зазначені в ухвалі слідчого судді обставини щодо того, що ОСОБА_7 ніде не працює та щодо стану здоров`я ОСОБА_7 .
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 11.01.2016 року приблизно о 02.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_10 незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 , та, діючи з корисливих мотивів, за раніше виниклим умислом, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого, які виразилися в нанесенні ударів по голові та тулубу, від яких останній втратив свідомість. Після чого заволоділи грошовими коштами в сумі 3000 грн., мобільним телефоном «Самсунг Телексі» вартістю 3000 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 6000 грн.
У подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
12.01.2016 року о 17.00 год. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 187 КК України, ОСОБА_7 затримано (час фактичного затримання 13.00 год. 12.01.2016 року).
Розглянувши клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Тому слідчий суддя прийшов до висновку: що є підстави вважати, що знаходячись не ізольованим від суспільства ОСОБА_7 може перешкоджати проведенню слідчих дій, ухилитися від слідства і суду, негативно впливати на потерпілого ОСОБА_9 , який проживає в сусідньому будинку, а також вчинити і інші кримінальні правопорушення; що менш суворий запобіжний захід, ніж взяття під варту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищевказаним ризикам; що вік та стан здоров`я ОСОБА_7 не заважають обранню визначеного запобіжного заходу.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
При вирішенні питання про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дотримався загальних положень про застосування запобіжних заходів, передбачених ст. ст. 176 178, 194 КПК України.
13.01.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 187 КК України.
Ані підозрюваний ОСОБА_7 , ані захисник ОСОБА_12 в суді першої інстанції не оспорювали обґрунтованість зазначеної підозри.
Висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні даного злочину є вірним і ґрунтується на матеріалах провадження, які містять достатньо доказів на підтвердження вищезазначеного, зокрема:
- згідно показань потерпілого ОСОБА_9 10.01.2016 року приблизно о 23.00 год. він повертався додому з роботи. На подвір`ї будинку АДРЕСА_4 зустрів подругу своєї дружини. Коли до них підійшов ОСОБА_7 , то між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс йому три дотичних удари ножем в область низу живота. Почав його заспокоювати. В цей час у двір заїхала патрульна машина поліції і ОСОБА_7 затримали. Поліції про конфлікт не повідомляв. Пішов додому.
11.01.2016 року приблизно о 02.00 год. прокинувся вдома від сильного шуму, оскільки хтось вибивав двері його квартири. Відчинив двері і у квартиру ввалилися двоє чоловіків - ОСОБА_13 з іншим схожим на нього чоловіком кавказької зовнішності. Останній відразу наніс йому (потерпілому) удар ногою в живіт, від чого впав на підлогу та вдарився потилицею. Коли намагався встати з підлоги, то вони вдвох почали наносити йому удари ногами по голові та тулубу, а потім його вдарили чимось по голові, від чого він втратив свідомість. Отямився на підлозі приблизно о 04.00 год. Зупинив кровотечу з носа та ліг. Прокинувся приблизно о 07.00 год. і виявив зникнення грошових коштів в сумі 3000 грн. та мобільного телефону «Самсунг Телексі». Приблизно о 08.30 год. додому приїхала його дружина та виявила у квартирі чужу шапку. Дружина з`ясувала через свою подругу, що шапка належить брату її співмешканця ОСОБА_14 ;
- згідно показань свідка ОСОБА_15 між її колишнім співмешканцем ОСОБА_16 та потерпілим ОСОБА_9 10.01.2016 року мав місце конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 з ножем нападав на ОСОБА_9 ;
- згідно показань свідка ОСОБА_17 11.01.2016 року, коли вона приїхала додому, то виявила плями крові в квартирі та чужу шапку. В ході розмови зі своєю подругою, остання сказала, що шапка належить брату її співмешканця ОСОБА_14 ;
- згідно показань свідка ОСОБА_18 11.01.2016 року він купив у ОСОБА_19 мобільний телефон «Самсунг Телексі» за 800 грн.;
- згідно протоколу впізнання особи за фотознімками потерпілий впізнав ОСОБА_7 , який разом з ОСОБА_10 11.01.2016 року приблизно о 02.00 год. проникли до його квартири, напали на нього, спричинивши тілесні ушкодження, від яких він втратив свідомість, та викрали його майно.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. З ст. 187 КК України, то вони, з урахуванням стадії провадження, є безпідставними.
Вищенаведені матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного злочину, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, в тому числі і визначення остаточної кваліфікації дій підозрюваного, як на те посилається захисник, підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду справи по суті.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 щодо відсутності ризику переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, то вони є неспроможними.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вмотивовано вказав про існування ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження (п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
І ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується сусідами за місцем проживання його цивільної дружини ОСОБА_15 , не зменшують вищезазначених ризиків і не спростовують факту їх наявності.
Твердження захисника ОСОБА_6 про неправильність зазначення судом, що підозрюваний ОСОБА_7 не працює є безпідставними, оскільки це судом зазначено лише при наведенні доводів клопотання слідчого. Натомість слідчим суддею у вступній частині ухвали щодо даних про особу підозрюваного чітко зазначено де він працює - в м`ясному цеху супермаркету «Сільпо» в м. Миколаєві.
Голослівними та неспроможними є і твердження апелянта ОСОБА_6 про існування перешкод триманню ОСОБА_7 під вартою через його стан здоров`я, оскільки це є лише припущеннями захисника. Так, матеріали провадження не містять таких медичних даних. Не надані такі дані захисником ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду. А представлені судам обох інстанцій довідки про його перебування на лікарняному щодо амбулаторного лікування, не є такими даними, які свідчать про неможливість тримання його під вартою за медичними показниками. А тому апеляційна скарга захисника і в цій частині є безпідставною.
За такого колегія суддів вважає обґрунтованим і відповідаючим вимогам п. З ч. 1 ст. 194 КПК України висновок слідчого судді, що вищевказаним ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою, з урахуванням обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, ступеню тяжкості цього злочину, який є особливо тяжким та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.
Безпідставними є посилання захисника ОСОБА_6 на думку потерпілого щодо застосованого запобіжного заходу, оскільки це не передбачено ст. 178 КПК України як обставина, яка враховується при обранні запобіжного заходу.
Є безпідставними і посилання апелянта на певні рішення Європейського суду з прав людини, оскільки ці посилання носять лише загальний характер.
Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і відсутні підстави для її скасування, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3 п. 1, 422, 424 ч. 4, 532 ч. 4 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 березня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4