справа № 488/4104/15-к
провадження № 1-кп/488/338/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2015 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю
прокурора:ОСОБА_3
обвинуваченого:ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, не працює, освіта не повна середня, який місця проживання та реєстрації не має,раніше судимий:

-07.02.1991 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 81, частиною 1 статті 240, статтею 17, частиною 3 статті 81 КК України до 2 (двох) років виправних робіт з утриманням 20 % заробітку в дохід держави;

-21.01.1992 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за частиною 2 статті 142, частиною 2 статті 141, статтею 42, статтею 43 КК України до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 17.08.1996 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-24.12.1997 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 140 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі статті 14 КК України застосовані додаткові заходи у вигляді лікування від наркоманії, звільнений 04.11.2000 року за відбуттям строку покарання, звільнений 04.11.2000 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-05.12.2001 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 4 статті 187 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 06.10.2009 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-04.03.2010 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-22.04.2010 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 263, частиною 4 статті 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-27.05.2010 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 263, частиною 4 статті 70 КК України до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 23.04.2015 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В період з кінця травня по середину липня 2015 року (точніше встановити не вдалося), обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, перелізши через паркан та потрапивши на подвір`я вказаного домоволодіння, таємно вчинив викрадення з подвір`я та городу даного домоволодіння належного потерпілій ОСОБА_7 майна, а саме:

-алюмінієвої драбини, висотою 2 метри, вартістю 735,00 гривень;

-металевих кутів в кількості 3 одиниці, загальною вартістю 422,00 гривні;

-металевої арматури в кількості 3 одиниць довжиною по 3 метри, загальною вартістю 164,00 гривні;

-металевих прутів в кількості 30 одиниць, довжиною 1 метр кожний загальною вартістю 225,00 гривень;

-металевих прутів в кількості 30 одиниць, довжиною 3 метри кожний загальною вартістю 675,00 гривень;

-мідного кабелю довжиною 20 метрів, вартістю 523,00 гривні.

Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений зник з місця вчинення події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілий матеріальну шкоду на загальну суму 2.744,00 гривень.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно, приблизно наприкінці весни в середині літа 2015 року викрав належне потерпілий майно з території її домоволодіння, про що потерпіла до міліції не заявляла. Пізніше, вже в серпні 20154 року обвинувачений сам повідомив співробітникам міліції про вчинення ним вказаного злочину, вже після цього потерпіла подала відповідну заяву. На вчинення злочину обвинуваченого штовхнула відсутність можливості працевлаштуватися після звільнення з місць відбуття покарання.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 14.08.2015 року потерпіла повідомила про те, що в кінці травня 2015 року в неї було викрадене майно з домоволодіння АДРЕСА_1 (а.п. 20). В цей же день місце вчинення кримінального правопорушення було оглянуте (а.п. 22-29).

Частина майна, що стало предметом кримінального правопорушення, а саме металічна арматура загальною довжиною близько 3 метрів (7 шматків різної довжини) а також кут металічний довжиною 1,5 метри видані співробітникам міліції свідком ОСОБА_8 (а.п. 30), оглянуті (а.п. 31-34), визнані речовими доказами (а.п. 35) та передані на зберігання потерпілій (а.п. 36). Вартість іншого майна, що стала предметом кримінального правопорушення не заперечується обвинуваченим та підтверджується інформацією, що міститься у накладній від 17.08.2015 року (а.п. 37).

В ході проведення слідчого експерименту обвинувачений показав, яким саме чином здійснювалося викрадення ним майна з території домоволодіння потерпілої (а.п.39-45).

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній, (а.п. 47), не одружений, раніше неодноразово судимий, у тому числі, за вчинення корисливих злочинів (а.п. 48-50, 51-52), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 53, 54), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від опіоїдів» (а.п. 55), за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується негативно (а.п. 57).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до категорії тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, корисливим, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає визнання обвинуваченим вини.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та про призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк, що буде достатній для його виправлення та недопущення в подальшому вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами. Окрім того, з урахуванням встановлених судом відомостей щодо особистості обвинуваченого, зокрема, наявності у нього 7 (семи) судимостей, що не погашені та не зняті, суд вважає неможливим звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з обвинуваченого на свою користь 1.700,00 (одну тисячу сімсот) гривень (а. п. 8). Позов визнаний обвинуваченим у повному обсязі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття ОСОБА_10 призначеного покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Позов ОСОБА_7 задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1.700,00 (одну тисячу сімсот) гривень.

Речові докази, а саме металічну арматуру загальною довжиною 3 метри (7 шматків різної довжини) а також кут металічний довжиною 1,5 метри залишити за належністю потерпілій (а.п. 35, 36).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1