У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Тенюха В.П.

суддів Калиняк О.М., Урдюк Т.М.

з участю прокурора Ковальчука Т.О.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника потерпілих ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України за апеляціями засудженого ОСОБА_5, потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2 на вирок Жидачівського районного суду Львівської обл. від 24 березня 2009 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Жидачівського районного суду Львівської обл. від 24 березня 2009 року

Н о в а к ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець

с. Пчани Жидачівського р-ну Львівської обл.,

проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2

Львівської обл.,

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі п. б ст. 1 Закону України "Про амністію" від 19 квітня 2007 року ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід підписку про невиїзд ОСОБА_5 залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 20 червня 2005 року о 1.00 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі Стрий - Тернопіль в с. Вільхівці Жидачівського р-ну Львівської обл. грубо порушив пункти 1.5, 2.9"а", 12.1, 31.1, 31.4.1"а" Правил дорожнього руху України. Порушення виразилися в тому, що він керував в стані алкогольного сп'яніння технічно несправним автомобілем з причини непрацездатності контуру задніх гальмівних механізмів внаслідок внесення в конструкцію системи змін (заглушення відповідного отвору на головному гальмівному циліндрі), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, втратив контроль за його рухом і виїхав за межі дороги та вчинив наїзд на телефонний стовп, а потім і в дерево. В результаті цього пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

На вирок суду потерпілі ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляцію, в якій просять вирок скасувати й постановити новий вирок. Вирок суду вважають незаконним, оскільки суд не врахував вчинення злочину ОСОБА_5 в стані алкогольного сп'яніння та спробу уникнути відповідальності шляхом перекладення вини на загиблого. В зв'язку із зазначеними обставинами не погоджуються із призначеним ОСОБА_5 покаранням, наближеним до мінімальної межі санкції ч.2 ст. 286 КК України, у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Покликаються на те, що при застосуванні амністії судом не враховано, що до ОСОБА_5 у 1996 чи у 1997 роках застосовувалася амністія й відповідно до Закону України "Про амністію" 2008 року засуджені за злочини, передбачені ч.2 ст. 286 КК України, не підлягають звільненню від покарання.

Вирок суду оскаржив також засуджений ОСОБА_5 В обґрунтування апеляції покликається на те, що вирок є незаконним, оскільки суд не в повному обсязі дослідив та з'ясував обставини ДТП, неправильно оцінив докази у справі, безпідставно відмовив у допиті слідчого, не бажав дослідити речові докази, в результаті чого допустив неправильність та неповноту судового слідства та не усунув неповноту досудового слідства. Просить вирок скасувати.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_4, які просять апеляцію засудженого задоволити; потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3, які просять задоволити апеляцію потерпілих; думку прокурора про залишення апеляцій без задоволення; обговоривши наведені в апеляціях доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив неповноту судового слідства, неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, що відповідно до п.1, п.3, п.4 ч.1 ст. 367 КК України тягне за собою скасування вироку.

У вироку суду зазначено, що в останньому слові підсудний, не визнавши своєї вини, попросив застосувати до нього Закон України "Про амністію", подавши про це письмову заяву.

З врахуванням цієї заяви, постановивши обвинувальний вирок та призначивши підсудному покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, суд з покликанням на п. б ст. 1 Закону України "Про амністію" від 19 квітня 2007 року звільнив ОСОБА_5 від покарання.

Зазначене судове рішення не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.6 ст. 16-1 КПК України при розгляді справи суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов'язків і здійснення наданих їм прав.

Письмова заява про застосування до підсудного амністії була подана в ході судового розгляду, 20 березня 2009 року, після закінчення судового слідства й судових дебатів (т.2 а.с.156).

Однак суд першої інстанції судове слідство не відновив, не з'ясував невизначену позицію підсудного ОСОБА_5 щодо застосування до нього амністії та не заслухав з цього приводу думку сторони обвинувачення (потерпілих, їх представника й прокурора).

Таким чином суд не забезпечив сторонам здійснення наданих їм прав, не з'ясував обставини, які можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, чим допустив неповноту судового слідства та істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Крім того, суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон. Звільнивши підсудного від призначеного покарання на підставі акту амністії на стадії судового розгляду, суд допустив помилку при застосуванні положень закону, тобто неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту (п.3 ст. 371 КПК України).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про амністію" від 19 квітня 2007 року особи, які підпадають під дію Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні суду, але не розглянуті судами або розглянуті, але вироки не набрали законної сили, підлягають звільненню від кримінальної відповідальності (а не від покарання).

Оскільки вирок постановлений з порушенням вимог закону, він підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляції ОСОБА_5 щодо відсутності в його діях складу злочину, а також його заява про застосування амністії повинні бути предметом перевірки при новому судовому розгляді.

Якщо при новому розгляді справи буде встановлена винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину та в разі відсутності підстав для застосування акту амністії, призначене йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі без призначення додаткового покарання слід визнати м'яким.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляції засудженого ОСОБА_5, потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити частково.

Вирок Жидачівського районного суду Львівської обл. від 24 березня 2009 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

С у д д і :

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10