Провадження № 1-кс/554/7633/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2015 року м.Полтава
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу, додатково пояснив, що вирок суду від 10.04.2015 року, по якому ОСОБА_6 був затриманий за фактом розбійного нападу, набрав законної сили. В ході розгляду справи обставини по заяві ОСОБА_6 про застосування працівниками міліції під час затримання фізичного та психологічного впливу не досліджувалися.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги. Пояснив, що ОСОБА_6 не потерпілий по справі, він був допитаний у цьому провадженні як заявник, права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження він не має. Слідчий у повному обсязі виконав необхідні слідчі дії, допитані працівники міліції, допитані особи, яких просили допитати у якості свідків заявники; долучені документи про доставку цих осіб. Дійсно, наявна медична документація, з якої вбачається, що при затриманні у ОСОБА_6 виявлено синець на обличчі, проте він був вже бурого кольору, та затриманий неодноразово заявляв, що це тілесне ушкодження він отримав у побуті, його працівники міліції не били. Заяви ці були зроблені при розгляді кримінальної справи в Октябрському суді, 03.03.2015 року відомості внесені до ЄРДР, але висновки надані лише в апеляційну інстанцію, якою вирок залишено в силі. По медичній документації слідчим не призначалася експертиза щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 .
Вислухавши заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Так, постанова слідчого є недостатньо мотивованою і при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим не дотримано вимоги ст.284 КПК України, ст. 55 КПК України та не були перевірені всі вказані у скарзі обставини, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення. Зокрема, не у повному обсязі досліджені обставини, на які посилався заявник під час розгляду його кримінальної справи, та які стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Слід зазначити, що висновки слідчого не досліджувалися місцевим судом при винесенні вироку.
Прокурор посилається на медичну документацію, згідно якої у ОСОБА_6 в момент затримання були виявлені тілесні ушкодження, проте в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок судово-медичного експерта з цього приводу. Не встановлені інші обставини, на які посилається скаржник, необхідні для повного та об`єктивного розслідування. Зокрема, надавши оцінку показам свідків заявника, слідчий не дав належну оцінку показам працівників міліції.
Таким чином, слідчим не було процесуально здійснено заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України, за таких обставин суд вважає, що прийнята постанова є передчасною, в ході досудового слідства не встановлені і не досліджені всі обставини справи, а винесена постанова без дотримання вимог ст. 9, 91-93, 284 КПК України має бути скасована, а кримінальне провадження має бути проведено та завершено з метою встановлення всіх обставин з прийняттям подальшого рішення в порядку КПК України.
Згідно ч. 3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий судя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала на підставі ч. 3 ст. 307 КПК України оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1