Справа № 11а-415/10 р Головуючий у 1 інстанції Грудова Н.Б.
Справа категорія ст. 81 КК України Доповідач Урдюк Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Леона О.І.

суддів Галапац І.І., Урдюк Т.М.

з участю прокурора Фединець В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією старшого помічника Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року, -

встановила:

Адміністрація ЛКВ № 48 ДДУПВП у Львівській області та спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради звернулася до Сихівського районного суду м. Львова з поданням, в якому просить звільнити засудженого ОСОБА_2 умовно-достроково, покликаючись на те, що засуджений відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, за час перебування під вартою в СІЗО м.Львова вимоги режиму утримання порушив один раз, за що на нього було накладене дисциплінарне стягнення, перебуваючи в ЛВК № 48 працював до часу скорочення обсягів робіт на виробництві в установі, брав участь у роботах по благоустрою території місця, режиму утримання не порушував, одноразово заохочувався адміністрацією установи за участь в суспільно-корисній праці, робить висновки із свого злочинного минулого.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року відмовлено у поданні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання.

На дану постанову старшим помічником Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах ОСОБА_1 подано апеляцію, просить дану постанову районного суду від 22.04.2010р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, мотивуючи тим, що остання є незаконною, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримання внесеної апеляції, дослідивши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, зокрема: п.2 постанови від 26 квітня 2002 року № 3 «Про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м'яким» - умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення с доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК); Крім того слід ретельно з'ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно- трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 засуджений 17.04.2008 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. З ст. 185, 70 ч.4 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Строк відбування покарання встановлено з 17.04.2008р. по 17.04.2011р.

Згідно з характеристики наданої адміністрацією ЛВК № 48 - ОСОБА_2 під час перебування в слідчому ізоляторі м.Львова до праці не залучався. Режим утримання порушував один раз, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО у вигляді 7 діб карцеру. Заохочення не надавались. Перебуваючи у колонії а виробництві установи не працевлаштований у звязку із скороченням обсягів робіт.

Суд також приймає до уваги те, що ОСОБА_2 неодноразово судимий, судимість не погашена, раніше застосовувалась амністія, засуджувався умовно, однак належних висновків для себе не зробив, вчинивши новий умисний тяжкий злочин. Разом з тим суд критично оцінює наявність заохочення, оскільки таке було лише один раз у 2010 році, а від так немає достатніх підстав вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а від так не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 366, 407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

постанову Сихівського районного суду м.Львова від 22 квітня 2010 року про залишення без задоволення подання адміністрації Львівської ВК № 48 управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області та Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 - залишити без змін, а апеляцію прокурора - без задоволення.

Г оловуючий:

Судді: 1)

2)