Справа № 183/4702/15
№ 1-кп/183/597/15
В И Р О К
іменем України
29 вересня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в присутності обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовя військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Череповець, Вологодської області, РФ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
27 березня 2015 року близько 22 години 55 хвилин ОСОБА_5 разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 , йшли по пл. Леніна м. Новомосковська, Дніпропетровської області, де побачили раніше не знайому їм ОСОБА_7 , яка йшла на зустріч останнім.

В цей момент у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, яке належить ОСОБА_7 . В усній формі ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_6 про відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , 27.03.2015 року близько 23.00 годин поблизу фонтану, що розташований на пл. Леніна м. Новомосковська Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, правою рукою обхватив за шию ОСОБА_7 та силою потягнув останню до землі, завдавши трьох ударів лівою рукою в область носу ОСОБА_7 . В свою чергу, ОСОБА_6 ногою завдав удар по ногам ОСОБА_7 . Від завданого удару ОСОБА_7 впала на землю, після чого ОСОБА_6 відкрито викрав з карману куртки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia 225 Dual Sim», а ОСОБА_5 в цей час завдав один удар рукою по обличчю ОСОБА_7 .

В результаті умисних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин в області носу, синців на носі, нижньому повіці правого ока, навколо лівого ока, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним повністю та пояснив, що дійсно 27.03.2015 року близько 22 години 55 хвилин він разом з ОСОБА_6 знаходилися в м. Новомосковську на пл. Леніна поблизу фонтану, де зустріли раніше їм не знайому ОСОБА_7 , в результаті чого у них виник умисел, направлений на відкрите заволодіння її майном. З цією метою ОСОБА_5 правою рукою обхватив за шию ОСОБА_7 та повалив на землю, при цьому завдав приблизно три удари лівою рукою в область обличчя, а ОСОБА_6 в цей час ногою завдав удар по ногам ОСОБА_7 та викрав з карману куртки останньої мобільний телефон. В подальшому телефон повернули потерпілій, у скоєному обвинувачений кається.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним повністю, надав пояснення про те, що 27.03.2015 року близько 23.00 години він разом з ОСОБА_5 прогулювалися по пл..Леніна в м.Новомосковську, де побачили раніше їм не знайому ОСОБА_7 . ОСОБА_5 запропонував відкрито викрасти її майно, на що він погодився. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_5 обхопив ОСОБА_7 за шию рукою та повалив на землю, а він завдав удар ногою по ногам потерпілої, після чого з карману куртки викрав мобільний телефон. У скоєному обвинувачений кається.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, обставини вчиненого кримінального правопорушення не оспорювала, не наполягала на суворому покаранні обвинувачених.

В судовому засіданні учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачені, не оспорювали обставини, при яких ними скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази, крім тих, що встановлюють розмір спричиненої майнової шкоди та механізм спричинення тілесних ушкоджень, їх ступніть тяжкості.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Судом були досліджені:

-протокол огляду місця події від 28.03.2015 року ділянки місцевості на пл.Леніна в м.Новомосковську Дніпропетровської області (а. к.п.40);

-копія чека про придбання потерпілою мобільного телефону «Nokia 225 Dual Sim» вартістю 878 грн. (а.к.п. 43); визнаного речовим доказом (а.к.п. 52), переданого під розписку потерпілій ОСОБА_7 (а.к.п. 44);

-протокол огляду мобільного телефону «Nokia 225 Dual Sim» (а. к.п. 51);

-висновок судової товарознавчої експертизи № 1785-15 від 11.06.2015 року, у відповідності до якого вартість мобільного телефону «Nokia 225 Dual Sim» станом на 27.03.2015 року з урахуванням експлуатаційного зносу складає 1072,10 грн. (а.к.п. 69-73);

-висновок судово-медичної експертизи № 247/Е від 28.03.2015 року, у відповідності до якого ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин в області носу, синців на носі, нижньому повіці ока, навколо лівого ока, які відносяться до легкого ступеню тяжкості (а.к.п. 47-48);

-протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинувачених від 21.07.2015 року, в ході якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, яким чином вони наносили удари потерпілій (а.к.п 87-94);

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також судом є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочини, раніше не був судимим, являється військовослужбовцем, який безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, за місцем служби характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерплій. Також суд враховує позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній конкретній ситуації ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини з самого початку досудового розслідування, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Обвинувачений запевнив суд, що має намір на покращення свого відношення до суспільства, а також бажає продовжувати виконувати військовий обов`язок.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, реальне позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочини, раніше не був судимим, являється військовослужбовцем, учасником бойових дій, внаслідок яких 25.01.2015 року отримав травму, за місцем служби характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерплій. Також суд враховує позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній конкретній ситуації ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини з самого початку досудового розслідування, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Обвинувачений запевнив суд, що має намір на покращення свого відношення до суспільства, а також бажає продовжувати виконувати військовий обов`язок.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, реальне позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинувачених, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У відповідності до ч.2 ст. 76 КК України контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_5 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У відповідності до ч.2 ст. 76 КК України контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_6 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .

Речовий доказ по кримінальному провадженню: мобільний телефон «Nokia 225 Dual Sim» залишити потерпілій.

Копію вироку вручити обвинуваченим негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1