СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2072/15-к
Провадження № 1-кп/306/147/15
У Х В А Л А

28 вересня 2015 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості по обвинувальному акту у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 15.06.2015 року, який надійшов до суду 01.09.2015 року від прокурора прокуратури Свалявського району щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України

Ухвалою суду від 04.09.2015 року призначено підготовче судове засідання

В С Т А Н О В И В:

До Свалявського районного суду надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні та угода про визнання винуватості укладена 28 серпня 2015 року між прокурором прокуратури Свалявського району та обвинуваченим ОСОБА_6 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений в підготовчому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив суд затвердити.

Законний представник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні просить затвердити угоду.

Заслухавши думку прокурора,захисника, представника, обвинуваченого, суд дійшов до висновку.

Частиною 7 ст.474 КПК Українеи передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону,в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Згідно ч.3 ст.314 п.1 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 цього Кодексу;

Зі змісту угоди неповнолітній ОСОБА_6 є підозрюваний, хоча прокурором доданий обвинувальний акт, зі змісту якого неповнолітній ОСОБА_6 є обвинувачений.

Відповідно до ч.ч.1 ст.65 КК України суд має призначати покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно зі ст.53 ч.ч.1,2 КК України штрафом є грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього ОСОБА_7 , з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Як вбачається з угоди призначено покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що обвинувачений є неповнолітнім, власного заробітку не має.З наведеного можна дійти висновку, що узгоджене сторонами покарання не відповідає загальним засадам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України, оскільки визначене без урахування положень частини другої ст.53 КК України.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені ст.374 цього Кодексу.

Статтею 374 ч.4 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема рішення щодо речових доказів.

Згідно ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості від 28 серпня 2015 року в кримінальному провадженні виносилась постанова про визнання предметів речовими доказами і приєднання до провадження. Однак з обвинувального акту, угоди про визнання винуватості не зазначено про долю речових доказів- канабіс (марихуану) вагою 5,2590 грам, а в угоді не зазначено рішення щодо речових доказів.

Враховуючи те, що призначене покаранння суперечать вимогам законодавству,суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в затвердженні угоди.

Керуючись ст.ст.314, 469,474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 28 серпня 2015 року між прокурором прокуратури Свалявського району та обвинуваченим ОСОБА_6 та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ: ОСОБА_1