1-кп/134/54/2015
Справа № 134/845/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року Крижопільський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Крижопіль кримінальне провадження № 0000070 від 02.03.2015 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гнатівка Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, житель АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, відбуває покарання в Крижопільському ВЦ УДПтС України №113, раніше судимого:

-29.11.2007 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ст.185 ч.2 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік;

-20.03.2013 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ст.185 ч.2, 187 ч.2, 289 ч.2, ст.15 ч.2, ст.304 ч.1 КК України на строк вісім років позбавлення волі;

-10.09.2014 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області не відбута частина покарання замінена на обмеження волі;

-15 вересня 2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області ст.ст.289 ч.2, 71,72 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засуджений вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ст.185 ч.2, 187 ч.2, 289 ч.2, ст.15 ч.2, ст.304 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 10.09.2014 року не відбуту частину покарання замінено на обмеження волі строком на два роки шість місяців 10 днів, відбуваючи покарання у Крижопільському виправному центрі №113, 01.03.2015 року приблизно о 19 годині, перебуваючи на території виправного центру, без дозволу працівників виправного центру умисно, з метою невиконання ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 10.09.2014 року, самовільно залишив місце обмеження волі і перебував поза його межами до 19.03.2015 року - дня затримання його працівниками міліції.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за ч.2 ст.289 КК України, 01.03.2015 року близько 22 години, маючи умисел на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого використання автомобіля в особистих цілях, а саме для подальшого продажу, підійшов до гаража, що належить ОСОБА_5 і знаходиться на АДРЕСА_2 , за допомогою ножа відкрив навісний замок і проник в приміщення гаража, де знаходився автомобіль ВАЗ- 21013 державний номер НОМЕР_1 , вартістю 12 159 гривень 84 копійки, власником якого є ОСОБА_6 . Через незачинені на замок двері автомобіля, проник до салону і, з`єднавши дроти запалювання, запустив двигун автомобіля та виїхав з гаража, протиправно вилучивши транспортний засіб у власника.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, суду надав пояснення, які повністю відповідають викладеним вище обставинам справи, в скоєному розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 по ч.1 ст.382 КК України як умисне не виконання ухвали суду, що набрала законної сили; по ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, повторно, поєднане з проникненням у приміщення кваліфіковано правильно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини скоєння злочинів, враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжких злочинів за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, а покарання повністю не відбуте, характеризується задовільно, його щире каяття.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів та виправлення обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 у межах санкцій відповідних статей Особливої частини КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив дані злочини до постановлення вироку Тульчинським районним судом Вінницької області 15 вересня 2015 року, за яким його засуджено до п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, суд вважає за необхідне призначити покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню були понесені витрати у зв`язку з проведенням судових експертиз №30 від 18.03.2015 року в розмірі 368 гривень 28 коп. та №35 від 25.03.2015 року в розмірі 368 гривень 28 коп.

Суд вважає за необхідне зазначені суми віднести до судових витрат та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370-376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочинів передбачених ст. 382 ч. 1, ст.289 ч.2 КК України і призначити покарання

- по ст.382 ч.1 КК України два роки позбавлення волі;

- по ст.289 ч.2 КК України п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ст.70КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, покарання ОСОБА_4 призначити п`ять років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Згідно ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено по ч.2 ст.289 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання, 19.03.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 736 гривень 56 копійок.

Речові докази по справі залишити в розпорядженні власника.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: