УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/8824/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.07.2013 року ОСОБА_6 засуджено за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Коростенського районного суду від 18.06.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року скорочено невідбуту частину покарання на 1 рік 11 місяців 14 днів.
Новий строк відбування покарання обчислюється з 19.04.2014 року, кінець строку відбування покарання 02.04.2016 року.
ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.
Ухвалою Коростенського районного суду Житомирської області 06.10.2015 року відмовлено засудженому ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали суду та просить постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього положеня ст.81 КК України та звілинити умовно-достроково від відбування покарання. Зазначає, що всі стягнення, застосовані до нього були з надуманих причин та в чому саме були його порушення з приводу накладених стягнень, Коростенська міськрайонна прокуратура йому не пояснювала. Вважає, що відмовляючи йому у задоволенні його клопотання, судом були порушенні вимоги кримінального законодавтсва України, чим були порушенні його права.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги з вищевказаних підстав, прокурора, який не заперечував проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний злочин.
Так, відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , суд в своїй ухвалі послався на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці свого виправлення не довів.
Разом з тим, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наявність всіх підстав для застосування відносно ОСОБА_6 ст.81 КК України та обґрунтованості його клопотання й допустився помилкових висновків. Відмовляючи у задоволенні клопотання, послався на ті обставини, що на думку апеляційного суду не можуть свідчити про те, що засуджений не став на шлях виправлення, оскільки матеріали справи свідчать про протилежне.
Зокрема, як вбачається з матеріалів спільного клопотання установи відбування покарання та спостережної комісії (а.с. 14), ОСОБА_6 засуджений вперше, розкаявся за вчинене, за вироком суду позову немає, за час відбування в установі покарання характеризується задовільно.
Перевіркою матеріалів провадження апеляційний суд прийшов до переконання, що висновки суду щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого у зв`язку з накладенням на ОСОБА_6 дисциплінарних стягнень є надуманими.
Зокрема, відповідно до матеріалів справи 15.04.2015 року адміністрацією Коростенської виправної колоній № 71 було подане клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від покарання, яке в подальшому безпідставно було відкликане, після чого до нього було застосовано безпідставно, надумано та упереджено низку дисциплінарних стягнень.
Проте, згідно даного клопотання, засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має заохочення, працевлаштований, до праці та своїх обов`язків ставиться сумлінно, займається за програмою диференційованого виховного впливу, що свідчить про те, що останній своєю поведінкою та ставленням до правці довів своє виправлення.
За таких обставин, з урахуванням відомостей, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів свого виправлення.
Враховуючи вищенаведене, посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання, не врахувавши всі обставини, які свідчать, що він став на шлях виправлення, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.
Апеляційний суд вважає, що районний суд, на підставі наявних в справі матеріалів та відповідно до норм чинного законодавства, не з`ясувавши всіх обставин, прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_6 під час відбування покарання не став на шлях виправлення, в зв`язку із чим до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала районного суду не може залишатися в силі у зв`язку з однобічністю та неповнотою, допущеною судом першої інстанції при розгляді клопотання, тому підлягає скасуванню.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2015 року , якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовільнити.
ОСОБА_6 , засудженого 02.07.2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ст. 121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі, ухвалою Коростенського міськрайсуду Житомирської області від 18.06.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року скорочено невідбуту частину покарання на 1 рік 11 місяців 14 днів, умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання на 74 дні.
ОСОБА_6 звільнити з-під варти із залу суду.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді: