Апеляційний суд Житомирської області
Справа №408/2010 Головуючий у 1-й інст. Іщук
Категорія ст. 408-2 КК України Доповідач Михайловський В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Романова О.В.

суддів: Михайловського В.І., Широкопояса Ю.В.

з участю прокурора Філя С.В.

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 30 березня 2010 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою скасоване звільнення від покарання з випробуванням 2 роки 6 місяців позбавлення волі, до якого був засуджений за ст.296 ч.2 КК України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно змісту постанови суду та матеріалів справи ОСОБА_1 був засуджений вироком Овруцького районного суду від 6.05.2009 року за ст.296 ч.2, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки. Постановою Овруцького районного суду від 16.04.2009 року ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд.

Обгрунтовуючи прийняте рішення щодо необхідності скасування звільнення засудженого від покарання, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності: 6.06,28.08., 2.10., 12.11.2009 року, 11.02.2010 року, 3.03.2010 року за ст.ст.187 ч.1,2, 172 2 ч.1, 173 КУпАП, не виконував покладених на нього обовязків, передбачених вимогами ст.76 КК України.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати постанову Овруцького районного суду від 30.03.2010 року, посилаючись на ті обставини, що у судовому засіданні йому не було надано можливості заявити клопотання щодо участі у розгляді справи адвоката, суд застосував ст.4081 КПК України, яка регулює інші правовідносини, у постанові безпідставно вказано, що він неодружений, не взято до уваги те, що ОСОБА_1 знаходився у неприязнених стосунках з дільничним інспектором, а також і те, що дружина засудженого знаходиться у стані вагітності та страждає хронічними хворобами.

При винесенні постанови суд не врахував постійне місце проживання засудженого, наміри влаштуватися на роботу, наявність на утриманні дружини та відсутність у нього нових скоєних злочинів з моменту призначення покарання.

Заслухавши доповідача по справі, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, засудженого ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію з наведених мотивів, обговоривши її доводи та вивчивши справу, суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

З матерілаів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_1 в період визначеного вироком суду від 6.05.2009 року іспитового строку систематично не виконував покладених на нього обовязків, внаслідок чого йому оголошувалися чисельні попередження, був встановлений адміністративний нагляд, а сам засуджений ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за правопорушення, повязані з відбуванням призначеного покарання та виконанням у звязку з цим обовязків покладених на засудженого вироком суду згідно вимог ст.76 КК України.

Апеляційний суд не погоджується з твердженнями ОСОБА_1 про те, що він позбавлений права на правову допомогу, оскільки йому були розяснені права, передбачені ст.263 КПК України, ст.63 Конституції України та сам засуджений будь-яких клопотань, у тому числі й щодо необхідності залучення до участі у справі захисника, не заявляв (а.с.37).

Наявність зареєстрованого шлюбу, хронічних хвороб та вагітності дружини засудженого, постійного місця проживання, як і його бажання у майбутньому влаштуватися на роботу не можуть бути підставами для визнання необгрунтваними висновків суду першої інстанції та скасування прийнятого рішення щодо засудженого ОСОБА_1.

Суд належним чином дослідив всі надані по справі докази, зробив належні юридичні висновки, прийнявши законне і обгрунтоване рішення.

А тому, з урахуванням наведеного, а також і тих обставин справи, на які є посилання в апеляції засудженого, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою, винесеною на підставі зібраних і досліджених доказів, які є достатніми для здійснення висновку щодо необхідності скасування звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання.

Є також необгрунтованими й посилання апелянта на упереджене ставлення до нього дільничого інспектора Овруцького РВ УМВС України у Житомирській області, оскільки на протязі 2009-2010 років будь-яких скарг з цього приводу з боку засудженого ОСОБА_1 не надходило, як не оскаржувалися й постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, у звязку за вчинення дій, повязаних з порушенням Правил адміністративного нагляду.

Таким чином,враховуючи наведене, апеляційний суд, не вбачає підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції щодо нього від 30.03.2010 року.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 4082 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 30 березня 2010 року щодо нього без зміни.

Судді: