Провадження № 1-кп/185/573/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2015 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 12.08.2015 року за № 0002110 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ТДВ «Автопромінь», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
12.08.2015 року приблизно о 05.50 год., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автобусом марки IVAN A07A2-65 д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з території автостанції м.Павлограда на проїжджу частину вул.Полтавської в м.Павлограді, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, грубо порушуючи п.10.2 Правил дорожнього руху України відповідно до якого виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає, не впевнився у безпечному виконанню ним маневру пов`язаного з виїздом з прилеглої території на проїжджу частину, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який, керуючи велосипедом «Аіст» рухався по вул.Полтавській в м.Павлограді зліва направо відносно руху автобусу.

Внаслідок ДТП велосипедисту ОСОБА_4 були спричинені механічні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого, більше 21 дня, розладу функції лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого уламкового перелому лівої ключиці на рівні середньої третини, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді забійних ран волосяної частини голови тім`яної області зліва.

Технічна можливість запобігти ДТП в даній дорожній обстановці для водія автобусу ОСОБА_5 визначалася шляхом виконання ним вимог п.10.2 Правил дорожнього руху України, але його дії не відповідали вимогам п.10.2 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та дав показання про те, що 12.08.2015 року о 5.50 керуючи автобусом, та здійснюючи рейс за маршрутом Павлоград-Дніпропетровськ, виїжджаючи з автостанції м.Павлограда він не замітив велосипедиста потерпілого ОСОБА_4 та здійснив на нього наїзд.

Вважає, що ДТП відбулося за його вини внаслідок проявленої неуважності, та просить не позбавляти його права керування транспортними засобами та враховувати, що він працює водієм, ця робота є єдиним джерелом існування його сім`ї, що він має загальний водійський стаж більше 20 років, у тому числі й досвід керування автобусами більш як 10 років, та повністю відшкодував спричинену потерпілому шкоду.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України підтверджується показаннями потерпілого, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання про те, що 12.08.2015 року о 5.50 він рухався на велосипеді по головній дорозі по вул.Полтавській в м.Павлограді, прямуючи на ринок. Проїжджаючи повз виїзду з автостанції, його збив автобус під керуванням обвинуваченого, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Просить не призначати обвинуваченому суворого покарання,оскільки останній відшкодував йому заподіяну шкоду, оплатив його лікування та буде оплачувати санаторне-курортне лікування під час реабілітації.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим допитувати осіб, які не з явилися в судове засідання, та досліджувати інші докази немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України,аналогічну думку потерпілого ОСОБА_6 , роз`яснивши сторонам кримінального провадження правові наслідки застосування вказаних норм закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого та потерпілого, кожного окремо, мають характер логічних, послідовних, взаємозв`язаних та об`єктивних що з урахуванням застосування при розгляді справи положень ст.349 КПК України дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не був судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, підлягає покаранню за вчинене з необережності кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, працює, має постійне місце проживання, родину та міцні соціальні зв язки.

Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання обвинуваченим своєї провини, активне сприяння досудовому слідству у розкритті злочину, встановленню істини у справі та її скорішому судовому розгляду, відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, позитивні характеристики з місця роботи та проживання.

Обтяжуючі обставини у справі відсутні.

Наведене свідчить про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти вчиненню ним злочину можливо й без його ізоляції від суспільства, а також без призначення йому покарання у вигляді обмеження волі, чи то штрафу.

Беручи до уваги той факт, що обвинувачений працює, має постійне місце роботи та отримує заробітну платню суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України покарання у вигляді виправних робіт з утриманням 10 відсотків із суми його заробітку в дохід держави, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки раніше обвинувачений не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень на транспорті, є законослухняним водієм, під час вчинення ДТП не зловживав своїм правом водія та не перебував за кермом у стані сп`яніння, а робота водієм є єдиним джерелом його існування.

Поряд із зазначеним, та враховуючи той факт, що потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо оплати й надалі обвинуваченим реабілітаційних заходів, направлених на повне відновлення здоров`я потерпілого, а отже, вочевидь, що обвинувачений буде нести матеріальні затрати, суд не находить достатніх підстав за для призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, яке у судових дебатах пропонував призначити державний обвинувач.

При цьому, враховуючи той факт, що обвинувачений вчинив не навмисний злочин, а злочин з необережності, суд вважає за можливе до основного покарання, що призначається обвинуваченому, застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді виправних робіт за місцем роботи строком один рік з утриманням 10 відсотків із суми заробітку в дохід держави, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з іспитовим терміном один рік, зобов`язавши ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази автобус марки IVAN A07A2-65 д.н.з. НОМЕР_1 передати за належністю ТДВ «Автопромінь», велосипед Аіст залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .