Справа № 1-1/2004 Провадження №11-о/773/5/15 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_6 , про перегляд вироку апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:
Вироком апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року ОСОБА_6 засуджено за ст.69, ст.93 п.п. а, е, з, і, ст.ст.17 ч.2, 93 п.п. е, з, і, ст.144 ч.3, ст.222 ч.1, ст.229-6 ч.1 КК України, на підставі 42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового більш суровим покаранням остаточне призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України 22 червня 2004 року вирок апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Постановою Рівненського районного суду від 15 липня 2008 року вирок апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року відносно ОСОБА_6 приведено у відповідність із Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 07 травня 2008 року, постановлено ОСОБА_6 вважати засудженим за статтями: 69 КК України ( в пед.1960 р.) на чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна; 93 п. п. а, е, з, і КК України ( в ред.,1960 р.) до довічного позбавлення волі; ч.2 ст.ст. 17, 93 п.п. «е», «з», «і» КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі; 144 ч.3 КК України ( в ред.1960 р.) на 10 років позбавлення волі; 222 ч.1 КК України( в ред.,1960 р.) на 5 років позбавлення волі; 229-6 ч.1 КК України ( в ред..1960р.) на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового більш суровим покаранням остаточне призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

В заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 зазначає, що він засуджений за ст.69 КК України (в ред.1960 р.) на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ст. 93 п.п. а, е, з, і КК України ( в ред.,1960 р.) до довічного позбавлення волі; ч.2 ст.ст. 17, 93 п.п. «е», «з», «і» КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі; ст.144 ч.3 КК України ( в ред.1960 р.) на 10 років позбавлення волі; ст.222 ч.1 КК України( в ред.,1960 р.) на 5 років позбавлення волі; ст.229-6 ч.1 КК України ( в ред..1960р.) на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового більш суровим покаранням остаточне призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. При цьому порушує питання про перегляд вироку, оскільки по епізоду вбивства гр. ОСОБА_8 його було визнано винним за п.п. «а», «і», ст.93 КК України ( в ред.1960р.). На підставі ст.42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового більш суровим покаранням остаточне призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Зазначає, що даний злочин ним було скоєно 04.03.2000 року. Рішенням Конституційного Суду України від 29.12.1999 р. було скасовано смертну кару і до 29.03.2000р. максимальна міра покарання становила 15 (п`ятнадцять ) років позбавлення волі. Рахує, що вирок суду необхідно скасувати та призначити покарання 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.

До нововиявлених обставин відносить рішення Конституційного суду України від 26.01.2011р. № 1-рп/2011 справа №1-5/2011р., юридичний висновок щодо скасування смертної кари як виняткової міри покарання та її заміни на довічне позбавлення волі, - наукового співробітника Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, кандидата юридичних наук ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, який виклав суть клопотання, думку засудженого, який повністю підтримав своє клопотання з викладених у ньому підстав, міркування прокурора, який заперечив проти клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 неодноразово звертався до апеляційного суду Волинської області з аналогічними клопотаннями.

Крім того, твердження ОСОБА_6 про те, що нововиявленими обставинами є юридичний висновок щодо скасування смертної кари як виняткової міри покарання та її заміни на довічне позбавлення волі, - наукового співробітника Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, кандидата юридичних наук ОСОБА_9 та рішення Конституційного суду України від 26.01.2011р. № 1-рп/2011 справа №1-5/2011р., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки воно стосується зворотної сили в часі та пом`якшує кримінальну відповідальність особи, в тому числі засуджених до смертної кари.

Юридичний висновок щодо скасування смертної кари як виняткової міри покарання та її заміни на довічне позбавлення волі, - наукового співробітника Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, кандидата юридичних наук ОСОБА_9 , на який посилається ОСОБА_6 , не може слугувати підставою для перегляду вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано за епізодами вбивства за відповідними пунктами ст.93 КК України (вчинених 04 березня 2000р. та 10 вересня 2000р.) визначено покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки ці діяння судом кваліфіковані після внесення змін до кримінального законодавства.

Тому клопотання засудженого ОСОБА_6 про скасування вироку апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року, в зв`язку з нововиявленими обставинами, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, апеляційний суд Волинської області, -

У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_6 про скасування вироку апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту її отримання.

Головуючий
Судді