Провадження № 1-кп/702/19/16
Справа № 702/53/16-к
В И Р О К
І МЕНЕМ У К Р А Ї Н И
29 січня 2016 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
з секретарем: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження № 1-кп/702/19/16 у справі № 702/53/16-к про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Любомирка Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 16.05.2011 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 125 КК Ураїни, до покарання у виді 200 годин громадських робіт, звільнений від покарання 15.10.2011 року за постановою Монастирищенського районного суду від 28.09.2011 року згідно Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року, у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України,
з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження
прокурора: ОСОБА_4
захисника : ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_3
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , 30 травня 2014 року, будучи радикально налаштованою особою, маючи проросійські сепаратиські погляди, прибув до м. Донецьк з метою вступу до незаконних воєнізованих формувань та участі в їх діяльності на непідконтрольній органам державної влади України території Донецької області. Після цього, з 30 травня 2014 року по 12 червня 2014 року ОСОБА_3 поблизу смт. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області перебував у складі не передбаченого законами України воєнізованого формування під керівництвом невстановленої слідством особи на прізвисько « ОСОБА_6 », де, одягнувши військову форму без розпізнавальних знаків та елементи військової амуніції, ніс службу по охороні громадського порядку та виконував вказівки командирів незаконного військового формування. 13 червня 2014 року ОСОБА_3 незаконно вивіз до м. Монастирище Черкаської області 34 боєприпаси до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45, а також, елемент воєнної уніформи для маскування обличчя - балаклаву. Після цього, до моменту його затримання 11 серпня 2014 року працівниками УСБУ в Черкаській області ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання у м. Монастирище Черкаської області, приховував факти діяльності, знайомства, імена та контакти членів незаконних військових формувань на території Донецької області. 15 серпня 2014 року, ОСОБА_3 , нехтуючи законами України та своїми процесуальними обов`язками підозрюваного, з метою переховування від слідства та суду, а також, уникнення кримінальної відповідальності, порушив запобіжний захід - домашній арешт та зник з місця проживання у м. Монастирище Черкаської області. Наступного дня він прибув до м. Донецьк, де зв`язався із членами незаконного військового формування під керівництвом невстановленої слідством особи на прізвисько « ОСОБА_6 » та продовжив приймати активну участь у військовому формуванні, усвідомлюючи, що дане формування не передбачене законами України, має організаційну структуру військового типу та спрямоване на підрив авторитету української влади та встановлення своїх порядків на території Донецької області. В подальшому, у період з 16 серпня 2014 року по 23 вересня 2014 року ОСОБА_3 продовжив приймати участь у діяльності незаконних воєнізованих формувань на території Донецької області, при чому, не мав мети вчинення актів тероризму, залякування населення, вбивств громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів на території Донецької області.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.260 КК України, як участь у діяльності не передбачених законами України воєнізованих формувань.
Він же, в період з 30 травня 2014 року по 12 червня 2014 року, на території Донецької області, за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав тридцять чотири патрони, згідно висновків судово-балістичних експертиз № 1/795 від 09.07.2014 та № 1/796 від 09.07.2014, № 1/797 від 09.07.2014, № 1/736 від 20.06.2014 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами заводського виробництва СРСР, придатними до стрільби, після чого умисно та незаконно переніс вказані боєприпаси шляхом транспортування при собі до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , в якому умисно та незаконно їх зберігав.
Він же, 14 червня 2014 року близько 13 години, перебуваючи в своєму домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_1 , умисно та незаконно, безоплатно, збув ОСОБА_7 дванадцять боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї з 5,45-мм проміжними патронами спорядженими кулями із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М) заводського виробництва СРСР, придатними до стрільби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування 05 січня 2016 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468-469 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яка ним підписана і згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 260 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України; визнання неправомірності вчиненого та беззастережне визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень; сприяння у виявленні та припиненні інших відомих йому кримінальних правопорушень, а також, про те, що він має понести покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 260 КК України - 3 роки позбавлення волі; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - 5 років позбавлення волі. Із урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбування 5 років позбавлення волі.Приймаючи до уваги щире каяття ОСОБА_8 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні 3 неповнолітніх дітей, на підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально- виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
За змістом угоди підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлює та розуміє положення ст. 473 КПК України, відповідно до якого наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для сторін є: - для прокурора і підозрюваного - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України; - для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь- якого положення складеної угоди. У разі невиконання вимог угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання умов угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України (умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості).
Судом з`ясовано в обвинуваченого, чи розуміє він наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що йому зрозумілі права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме: в обмеженні його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, характер кожного обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а саме те, що йому буде призначена остаточна міра покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, наслідки умисного невиконання угоди, передбачені ст. 389-1 КК України. Його рішення укласти угоду про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зобов"язання за угодою можливі до виконання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором прокуратури Черкаської області від 05.01.2016 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості між ним та ОСОБА_3 від 05.01.2016 року.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просить затвердити добровільно укладену угоду про визнання винуватості між ОСОБА_3 та прокурором прокуратури Черкаської області від 05.01.2016 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 260 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України, є відповідно злочином середньої тяжкості та тяжким злочином.
Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних обставин; внаслідок вчинення кримінальних правопорушеньшкода завдана лише державним інтересам; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачений погоджується, обрана з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України, відповідає санкціям ч. 1 ст. 260 КК України ( в редакції до 31.10.2014 року) та ч. 1 ст. 263 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, оскільки умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобовязання можливі для виконання.

Про подання скарги обвинуваченим під час кримінального провадження останній не заявляв.

За таких обставин, суд вбачає наявність фактичних та юридичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 75 КК України, тривалість іспитового строку та обов"язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням визначаються виключно судом, а тому визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов"язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, але дана обставина не є підставою для відмови в затвердженні угоди.

За вчинений злочин обвинуваченому підлягає призначення покарання у виді: - за ч. 1 ст. 260 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Із урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Керуючись ст. ст. 75-76, КК України обвинуваченого, звільнити від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки: 1. Не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. 2. Повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Судові витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст. 124 КПК України.
Засіб забезпечення кримінального провадження відсутній.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 394, 468-476 КПК України, суд

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 січня 2016 року, укладену між прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 січня 2016 року покарання:

- за ч. 1 ст. 260 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Із урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 75-76, КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки:

1. Не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

2. Повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: пластикова картка від СІМ-картки оператора мобільного зв"язку «Київстар» з № НОМЕР_1 , 1 шт.; пластикова картка від СІМ-картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» з № НОМЕР_2 , 1 шт.; пластикова картка від СІМ-картки оператора мобільного зв"язку «Київстар» з № НОМЕР_3 , 1 шт.; пластикова картка від СІМ-картки оператора мобільного зв"язку «Лайф» з № НОМЕР_4 , 1 шт.; СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» (№ НОМЕР_5 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , неактивна), 4 шт.; СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» з N НОМЕР_6 , 1 шт.; СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Билайн» (неактивна), 1 шт.; СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Утел» (з невідомим ПІН- кодом), 1 шт.; СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» (з невідомим ПІН- кодом), 1 шт., камуфльована футболка, на якій зображені квадратики світло зеленого, темно зеленого, чорного та коричневого кольорів, 1 шт., записна книга чорного кольору з написом на обкладинці «TIME 2003», 1 шт., записна книга червоного кольору з написом на обкладинці «2008», які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів УСБУ в Черкаській області, повернути ОСОБА_3 ;
- системний блок марки ASUS із написом на верхній частині "788", 1шт., який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , залишити останній за належністю;
- прапор розміром 150x95 см. із трьома горизонтальними полосами чорного, синього та червоного кольорів, якщо дивитись зверху донизу, на яких у центральній частині зображений двоголовий орел з написом у нижні частині «Донецкая Русь». На чорній полосі у верхній частині прапора міститься напис білого кольору «ДОНЕЦКАЯ», а на червоній полосі у нижній частині напис «РЕСПУБЛИКА», 1 шт., так звана «балаклава» - елемент військової амуніції, призначений для маскування обличчя, чорного кольору, 1 шт.; так звана «георгіївська стрічка» розміром 46x3 см. з повздовжніми чорними та оранжевими полосами, 1 шт., які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів УСБУ в Черкаській області - знищити;
- двадцять один патрон, які являються боєприпасами до нарізної вогенпальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами заводського виробництва СРСР та тринадцять гільз, які передані на озброєння ВМЗ УМВС України в Черкаській області, знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення: судової дактилоскопічної експертизи № 1/735 від 18.06.2014 року в сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 70 коп., судової балістичної експертизи № 1/736 від 20.06.2014 року в сумі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 коп., судової балістичної експертизи № 1/797 від 09.07.2014 року в сумі 196 ( сто дев`яносто шість) гривень 56 коп., судової балістичної експертизи № 1/796 від 09.07.2014 року в сумі 196 ( сто дев`яносто шість) гривень 56 коп., судової балістичної експертизи № 1/795 від 09.07.2014 року в сумі 294 ( двісті дев`яносто чотири) гривні 84 коп., судової вибухотехнічної експертизи № 5/79 від 09.07.2014 року в сумі 307 (триста сім) гривень 45 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку учасники судового провадження можуть отримати після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1