Справа № 221/424/2012
Провадження №11/772/3/2013 Категорія: кримінальна
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Пасько Д. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: Паська Д.П.

Суддів: Спринчука В.В., Пікановського Б.В.

За участю прокурора: Кузьміна С.В.

Потерпілого: ОСОБА_2

Представника потерпілого: ОСОБА_3

Засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянула 10 січня 2013 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляціями прокурора зі змінами та засуджених на вирок Староміського районного суду м. Вінниці від 19 вересня 2012 року, яким

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимий

засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України на два роки обмеження волі;

- за ст. 296 ч. 2 КК України на три роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно покарання ОСОБА_4 призначено у виді трьох років обмеження волі.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

не судимий

засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України на два роки обмеження волі;

- за ст. 296 ч. 2 КК України на три роки обмеження волі.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначено у виді трьох років обмеження волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_2 15458 грн. 62 коп., з яких 4458 грн. 62 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. -моральної шкоди, 6000 грн. витрат на правову допомогу.

Як вбачається з вироку суду брати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 13.08.2011 р. близько 9 год. у м. Вінниці по вул. Маяковського, 140 біля магазину вчинили хуліганство, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, в процесі якого з хуліганських спонукань руками і ногами в декількох місцях побили потерпілого ОСОБА_2, якому заподіяли черепно-мозкову травму, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд у звязку з мякістю призначеного покарання та істотними порушеннями положень кримінально-процесуального закону.

Своє прохання прокурор мотивує тим, що мотивувальна частина вироку не відповідає вимогам ст. 334 КПК України. Зокрема, на його думку, обвинувачення, визнане судом доведеним, є нечітким та неконкретним, оскільки в ньому не розмежовані дії засуджених по відношенню до потерпілого, а саме в частині нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Прокурор вважає також, що у вироку не повно викладені обставини справи, оскільки брати ОСОБА_5 засуджені за заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто спричинення закритої черепно-мозкової травми. Проте, суд залишив поза увагою те, що згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_2, крім закритої черепно-мозкової травми, виявлені інші тілесні ушкодження, які відносяться до легких.

Крім того, прокурор вважає, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 призначено надто мяке покарання, оскільки не врахував, що вони провину свою визнали лише частково, з метою уникнути відповідальності за вчинене вводили суд в оману щодо обставин злочину, не відшкодували шкоду, заподіяну потерпілому, а судом до того, ще й не враховано думку потерпілого про необхідність застосування до засуджених суворого покарання.

Також, на думку прокурора, суд безпідставно солідарно стягнув судові витрати з засуджених, а саме 6000 грн. за надання правової допомоги потерпілому, оскільки такі витрати відповідно до ст. 91 КПК України не відносяться до судових витрат, а потерпілий в цивільному позові не ставив питання про стягнення цих коштів.

Засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в своїй апеляції ставлять питання про скасування вироку та закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за відсутністю складу злочинів, передбачених ст. ст. 296 ч. 2, 122 ч. 1 КК України, а відносно ОСОБА_4 за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Своє прохання засуджені мотивують тим, що судом не дотримано положення ст. 22 КПК України 1960 р. щодо всебічності, повноти і обєктивності зясування всіх обставин справи.

На їх думку, суд також при розгляді справи допустив істотні порушення положень кримінально-процесуального законодавства та неправильно застосував кримінальний закон при кваліфікації вчиненого проти потерпілого, не врахувавши, що конфлікт між ними та потерпілим викликаний особистими стосунками, а не хуліганськими спонуканнями.

Засуджені вважають також, що частину тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого, він отримав не від дій ОСОБА_4, а за інших обставин.

Крім того, вони вважають, що призначаючи їм покарання у виді обмеження волі суд не досить повно мотивував прийняте рішення, а саме чому він не призначив більш мякі покарання, чому не застосував ст. 75 КК України чи ст. 69 цього ж кодексу.

Потерпілий та його представник свої апеляції відкликали.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції зі змінами до неї, виступ засуджених, які підтримали свою апеляцію, попросили вибачення у потерпілого та висловили осуд свого вчинку, заслухавши потерпілого та його представника, які подали заяву про відклик своїх апеляцій у звязку з відшкодуванням засудженими матеріальних та моральних збитків і просять застосувати до засуджених ст. 75 КК України, перевіривши матеріали кримінальної справи, провівши судові дебати, надавши останнє слово засудженим, обговоривши доводи, викладені в апеляціях колегія суддів приходить до висновку, що апеляції частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає, що вирок районного суду не в повному обємі відповідає положенням ст. 334 КПК України 1960 р., оскільки формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, є досить нечітким та неконкретним, оскільки в ньому не розмежовані дії засуджених по відношенню до потерпілого в частині нанесення тілесних ушкоджень, крім середньої тяжкості, що названо у вироку, ще й множинних тілесних ушкоджень, які за висновком СМЕ відносяться до легких тілесних ушкоджень (саден, гематоми, синців, переломів зубів т. 1 а.с. 196-198).

При новому розгляді справи вищезгадані порушення закона слід усунути і якщо буде доведена вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, то покарання їм має бути призначено відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, з врахуванням даних про відшкодування ними заподіяної потерпілому матеріальної і моральної шкоди, тобто наявності помякшуючих покарання обставин, позиції потерпілого щодо покарання винних.

Підлягають перевірці і доводи засуджених щодо неповноти та однобічності зясування обставин справи, на які вони звертають увагу в своїй апеляції.

Висловлювати свої думки щодо мякості призначеного засудженим покарання колегія суддів не знаходить можливим, оскільки при новому розгляді справи слід забезпечити виконання положень ст. 22 КПК України 1960 р., повно і обєктивно зясувати обставини справи, провести оцінку доказів відповідно до положень ст.ст. 67 та 323 КПК України 1960 р., а у разі призначення братам ОСОБА_5 покарання врахувати наявність помякшуючих обставин та позиції потерпілого щодо покарання.

Наведене свідчить про те, що вирок підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 367 ч. 1 п.п. 1 та 3, 368 ч. 1, 370 ч. 1 КПК України 1960 р.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 366, 377, 379 ч. 2 КПК України 1960 р. та п. 11 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 р., колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора зі змінами та апеляцію засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Староміського районного суду м. Вінниці від 19 вересня 2012 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до Вінницького міського суду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Згідно з оригіналом: