Справа № 10-516/11р Головуючий у 1 інстанції: Брона М.В.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Данка В.В.,

суддів Михалюка В.О., Стельмаха І.О.,

з участю прокурора Танської М.Р.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2011 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_2,

встановила:

Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2011 року задоволено подання слідчого слідчого відділення Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 про обрання підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю і мешканцю с. Тухля Сколівського району Львівської області, громадянину України, українцю, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженому, раніше не судимому, пенсіонеру

запобіжного заходу взяття під ватру.

На цю постанову судді захисником ОСОБА_1 подано апеляцію, в якій він просить рішення судді скасувати та обрати ОСОБА_2 запобіжний захід підписка про невиїзд. Свої вимоги він мотивує тим, що суддя, обираючи підозрюваному запобіжний захід взяття під варту, вказавши у постанові на те, що наведені у поданні та матеріалах справи обставини, свідчать про достатність підстав вважати, що ОСОБА_2, підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може ухилятись від слідства і суду, перешкодити встановленню істини по справі, а інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним обовязків, що випливають з ч.2 ст.149 КПК України, і його належної поведінки. Прийнявши оскаржене рішення, суддя не взяв до уваги того, що відповідно до ст.150 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд повинен враховувати не тільки обставини, передбачені ст.148 КПК України, та тяжкість злочину, у вчиненні якого особа обвинувачується, а і вік цієї особи, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують. У свою чергу в поданні слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_2 міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, таких підстав зокрема, які б свідчили про те, що він може ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню істини у справі, або продовжити злочинну діяльність не наведено, оскільки такі в цілому відсутні. Незважаючи на те, що слідство не володіє будь-якими даними про спроби ОСОБА_2 чинити тиск на свідків і потерпілих чи іншим чином перешкодити встановленню істини у справі, а також те, що ні слідчий, ні прокурор не надали суду переконливих доводів того, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, в зв'язку із чим йому треба обрати саме запобіжний захід у вигляді взяття під варту, суддя всупереч цього, не маючи жодних підтверджуючих доказі, не навівши жодних мотивів, які б свідчили про інше, виніс незаконне рішення з посиланням на загальні підстави: що останній підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, може скритись від органів досудового слідства та суду, перешкодити встановлення істини у справі. У свою чергу, саме ОСОБА_2 зацікавлений у встановленні істини у справі відповідно, перебуваючи на волі він не може вплинути на подальший хід досудового слідства: (приховати сліди злочину, вилучити або знищити необхідні для розкриття злочину предмети, впливати на потерпілого, свідків, тощо), оскільки досудовим слідством всі обставини скоєння злочину встановлені та належним чином закріплені в матеріалах справи. Жодного наміру, щодо ухилення від слідства та суду, а також виконання процесуальних рішень щодо нього, чи продовження вчинення злочинів в підозрюваного ОСОБА_2 не має. Не має таких фактів і у слідства. Це свідчить про те, що суддя всупереч вимогам ч.2 ст.148 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р. "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства" у своїй постанові належним чином не мотивував своїх висновків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляції та прохання обрати запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, слідчого Семочка Ю.Л., думку прокурора про залишення постанови судді без зміни, а апеляції без задоволення, обговоривши наведені в апеляції доводи й перевіривши матеріали кримінальної справи № 127-0067 та справи № 4-54/11 Сколівського районного суду Львівської області, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановою слідчого слідчого відділення Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 від 08 серпня 2011 року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

11 серпня 2011 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 в якості обвинуваченого за ч2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_2 було затримано 08 серпня 2011 року.

Судове рішення про застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту постановлене з дотриманням вимог ст.ст.148,150, ч.1 ст.155, ст.165-2 КПК України.

Суддя правильно дійшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу взяття під варту, врахувавши при цьому особу обвинуваченого; тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання захисника на те, що при розгляді подання суд не врахував особу обвинуваченого. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді подання слідчого суддя місцевого суду діяв відповідно до вимог ч.5 ст.165-2 КПК України: вивчив матеріали представленої кримінальної справи, допитав обвинуваченого, вислухав думку прокурора й виніс постанову.

Суддя обґрунтовано висловив побоювання про небезпеку переховування ОСОБА_2 від слідства та суду і чинення ним перешкод у встановленні істини у справі. Це в свою чергу є відповідними і достатніми підставами для застосування до особи такого запобіжного заходу як взяття під варту.

Таким чином при розгляді подання суддя з'ясував усі передбачені ст.ст.148,150, ч.1 ст.155 КПК України обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання запобіжного заходу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляції. Постанова судді Сколівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2011 року про застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу взяття під варту не порушує вимог ст.29 Конституції України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2011 року про задоволення подання слідчого слідчого відділення Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_1 без задоволення.

Судді: Данко В.В. Михалюк В.О. Стельмах І.О.

Оригінал ухвали.