Справа №10-315/2010 28.10.2010 28.10.2010 28.10.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-315 / 2010 року Категорія: ст. 309 ч. 1 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Маркової Т.О.

суддів Кателіна В.П., Олещук Т.Л.

за участю: прокурора Кириленка Є.В.,

28 жовтня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи, на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2010 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 309 КК України, відмовлено в обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 14 липня 2010 року скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконно зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - каннабіс, вагою 8,4 гр., без мети збуту.

15 липня 2010 року, органами досудового слідства щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

15 липня 2010 року ОСОБА_3 пред'явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 309 і КК України.

Головуючого суддів

за участю: прокурора

В поданні слідчий просив змінити міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років, ніде не працює, на неодноразові виклики слідчого не реагував і не з'являвся у слідчий відділ Ленінського РВ ММУ без поважних причин, за місцем проживання не знаходився, ухилявся від слідства, що порушив умови обраного запобіжного заходу - підписки про невиїзд, а тому може продовжити злочинну діяльність і переховуватись від слідства та суду.

22 жовтня 2010 року, відмовляючи в задоволенні подання слідчому, суд в своєї постанові послався на те, що ОСОБА_3 дійсно обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання до трьох років позбавлення волі. Однак раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на даний час постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, має постійне місце роботи та джерело для існування. На виклик слідчого він не з'являвся у зв'язку з тим, що не був належним чином повідомлений, тому вважає необгрунтованим твердження слідчого про те, що залишившись на волі обвинувачений буде переховуватись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі або вчинятиме нові злочини.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи, просить скасувати постанову суду про відмову в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3, справу направити на новий судовий розгляд. Зазначив, що 15 липня 2010 року щодо ОСОБА_3 слідчим обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд за адресою тимчасового проживання ІНФОРМАЦІЯ_5. Однак обвинувачений, не повідомивши слідчого та не отримавши дозволу, змінив місце свого проживання, чим порушив умови підписки про невиїзд. 11 серпня 2010 року обвинувачений був оголошений у розшук. Також апелянт не погоджується з доводами суду про те, що ОСОБА_3 на даний час постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, має постійне місце роботи і джерело для існування, оскільки вказані факти не підтверджені документально.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який приймав участь у розгляді справи, в підтримку доводів апеляції, обговоривши доводи апеляції та вивчивши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітни 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" під час судового розгляду подання органу дізнання, слідчого чи прокурора про взяття під варту чи продовження строку тримання під вартою суддя з'ясовує обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного заходу, передбачені ст.ст. 148,150,155,165-2 КПК України .

Згідно до вимог ст.ст. 148, 155 КПК України запобіжний захід у виді взяття під варту застосовується за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений буде намагатися ухилятись від дізнання, слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Колегія суддів вважає, що суддя правильно дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який

передбачено покарання до трьох років позбавлення волі, не дає достатніх підстав стверджувати, що залишаючись на волі, обвинувачений ухилиться від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, а також перешкоджатиме встановленню істини у справі або вчинятиме нові злочини.

Крім того, як видно з матеріалів справи, немає жодного підтвердження в тому, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про виклик до слідчого, але не з'являвся без поважних причин, хоча органи досудового слідства достовірно знали про постій місце його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Колегія суддів вважає, що такі обставини не дають підстав вважати, що запобіжний захід у виді підписки про невиїзд не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3

Таким чином, під час розгляду подання слідчого порушень норм кримінально-процесуального закону, які тягли б за собою скасування постанови, колегією суддів, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

.

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи, залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2010 року про відмову в обранні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без зміни.

Головуючий

Судді