Номер провадження: 11-сс/785/130/16
Номер справи місцевого суду: 523/1305/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2016 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0007347 від 12.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 12.12.2015 року приблизно о 22:00 годині, він, знаходячись біля магазину «Універсам 24», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 161, під час конфлікту з співробітником охоронного агентства «Олімп ЮГ» ОСОБА_9 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи навмисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою заздалегідь заготовленого колючо-ріжучого предмета наніс останньому удар в область попереку, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді сліпого колото-проникаючого поранення хребта з пошкодженням корінця L1 та порізу правої стопи, після чого з місця злочину зник.

28.01.2016 року ОСОБА_7 був затриманий співробітниками правоохоронних органів та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КПК України.

28.01.2016 року слідчий звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, зник з місця скоєння кримінального правопорушення і тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, не працевлаштований і не має офіційних джерел доходу, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні наявні ризики того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, знищити або сховати будь-яку із речей чи документів, які можуть мати істотне значення для встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також речові докази, місцезнаходження яких на даний час не встановлене, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2016 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено, а до підозрюваного ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без встановлення строку дії запобіжного заходу.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчий у клопотанні вказав, а прокурор в судовому засіданні довів наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, однак не довів, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти заявленим ризикам.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких вказує, що вважає дану ухвалу незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що, на його думку, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам та забезпечити належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

На думку прокурора, слідчий суддя, в порушення вимог ст.178 КПК України, не оцінив зазначені в клопотанні ризики та не мотивував своє рішення належним чином, чим порушив вимоги ст.370 КПК України. Також слідчий суддя порушив вимоги ст.194 КПК України, оскільки не вказав у оскаржуваній ухвалі строк її дії та не поклав на підозрюваного обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор вказує, що у зв`язку із залишенням ОСОБА_7 місця вчинення кримінального правопорушення і його переховуванням від органу досудового розслідування, працівниками Хаджибеївського ВП Суворовського відділу поліції ГУНП в Одеській області були неодноразово здійснені виїзди за адресами можливих місць проживання підозрюваного, однак його місцезнаходження протягом тривалого часу встановити не вдавалось, що підтверджує наявність у кримінальному провадженні заявленого ризику можливості ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В ухвалі слідчого судді вірно вказано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке є тяжким злочином та за яке санкцією вказаної статті передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в апеляційній скарзі не оспорюєься та підтверджується доданими до клопотання слідчого доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 не заперечуючи проти наявності обґрунтованої підозри, стверджували, що заявлені слідчим у кримінальному провадженні ризики відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим 177 КПК України.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як під час розгляду клопотання слідчим суддею в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги прокурор наголошував, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечити належне виконання підозрюваним своїх обов`язків.
Як вбачається з матеріалів провадження, після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, протягом тривалого часу (більше ніж півтора місяці) працівникам правоохоронних органів не вдавалось встановити його місцезнаходження, оскільки ОСОБА_7 був відсутній за місцем реєстрації та проживання і переховувався за іншою адресою, а затримати його вдалось лише 28.01.2016 року.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 не зміг переконливо пояснити, чому він після 11.12.2015 року став проживати окремо як від матері, так і від дружини з малолітньою дитиною.
На думку колегії суддів, вищевикладене свідчить про відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з думкою прокурора про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Відповідно до встановленого п.16 ч.1 ст.7 та ч.4 ст.95 КПК України принципу безпосередності, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Колегія суддів також погоджується з думкою прокурора про те, що у кримінальному провадженні наявний значний ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою викривлення їх показань, оскільки він знайомий з більшістю свідків, а також з потерпілим.
Слідчим суддею вказані обставини були залишені поза увагою, у зв`язку з чим викладений в ухвалі висновок про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту колегія суддів визнає передчасним.
На думку колегії суддів, вищевказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з ухваленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виглді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України та з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, колегія суддів вважає за необхідне не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 , та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвала діє до 08.04.2016 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4