Номер провадження: 11-кп/785/1193/15
Номер справи місцевого суду: 501/976/14-к
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.10.2015 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 17.06.2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,
визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та йому призначене покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

09.04.2011 року, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 прийшли додому до братів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проживали за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно розпивали спиртні напої.

10.04.2011 року, приблизно о 02.00 годині, в той же будинок, де на той час знаходилися ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прийшов ОСОБА_12 , якому ОСОБА_6 в грубій формі почав висловлювати своє незадоволення його зовнішнім виглядом та способом життя.

На виправдувальні пояснення потерпілого ОСОБА_6 завдав йому три удари рукою по обличчю, після чого, будучи незадоволеним реакцією потерпілого на його висловлювання та дії, з метою вбивства на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_12 численні удари руками по голові та один удар ногою в область грудей, від яких останній впав на підлогу та втратив свідомість. Після цього ОСОБА_6 продовжив наносити потерпілому удари ногами по голові і тулубу та ставати на нього ногами. При цьому ОСОБА_6 завдав ОСОБА_12 не менше двох ударів по голові взутою у кросівок ногою. Потім ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 перенесли ОСОБА_12 на кухню.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що потерпілий знаходиться у важкому стані та потребує надання кваліфікованої медичної допомоги, заборонив присутнім викликати для нього швидку медичну допомогу, після чого всі вони продовжили вживати спиртні напої.

10.04.2011 року, в проміжок часу між 15.00 та 17.00 годинами, внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді епідуральної гематоми лівої скронево-потиличної області головного мозку, забою потиличної області лівої півкулі головного мозку, що ускладнилася здавленням головного мозку, ОСОБА_12 помер.

На вищевказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, мотивуючи свої вимоги неповнотою судового розгляду і невідповідністю висновків у вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку адвоката, неповнота судового розгляду виявилася у непроведенні судом першої інстанції за клопотанням захисту судово-медичної експертизи щодо давності та механізму утворення тілесних ушкоджень, від яких настала смерть ОСОБА_12 .

В обґрунтування невідповідності висновків у вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження адвокат зазначила те, що в основу вироку суд поклав показання свідка ОСОБА_9 , зацікавленого у звинуваченні ОСОБА_6 , оскільки свідок сам побив ОСОБА_12 за 2-4 дні до 09.04.2011 року, а також суперечливі показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які боялися ОСОБА_9 і давали показання під тиском з боку останнього.

Також адвокат зазначила, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , яка засвідчила, що ОСОБА_12 був побитий вже 06.04.2011 року. В присутності даного свідка працівниками міліції відтворення події злочину з участю ОСОБА_10 та відеозйомка цієї слідчої дії проводилися з порушеннями КПК України, оскільки експерт підказував ОСОБА_10 , що потрібно показувати і розповідати, а ОСОБА_9 погрожував ОСОБА_10 щодо дачі в суді потрібних свідчень.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати як необґрунтований, а кримінальне провадження закрити, посилаючись на однобічність та неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків у вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження, на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Він, ОСОБА_6 , вдарив ОСОБА_12 три рази долонею в обличчя і будь-яких тілесних ушкоджень йому не причиняв. Тілесні ушкодження, які потягли смерть ОСОБА_12 , утворилася в результаті того, що ОСОБА_9 переносив ОСОБА_12 в приміщення кухні, впустив останнього на кафельну підлогу, після чого посковзнувся та впав зверху на ОСОБА_12 .

Порушення вимог кримінального процесуального закону обвинувачений вбачає в тому, що суд поклав в основу обвинувального вироку в якості доказів його винуватості у вчиненні вбивства суперечливі показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 під час судового розгляду. Також суд взяв до уваги протоколи слідчих дій за участю обвинуваченого, проведених з порушеннями вимог законодавства, зокрема, у відсутність понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у допиті яких при судовому розгляді було безмотивно відмолено.

Також в апеляційній скарзі обвинувачений стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які пояснювали, що ОСОБА_12 був побитий 06.04.2011 року, тобто до вчинення інкримінованого йому злочину, а також показання свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_9 погрожував ОСОБА_10 щодо дачі в суді потрібних свідчень.

У вироку суд визнав вчинення ОСОБА_6 раніше злочинів обставиною, яка обтяжує покарання, що не передбачено ст. 67 ч. 1 КК України, а також скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є припущенням суду, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна експертиза з цього питання.

Також обвинувачений вважає, що судом першої інстанції був неправильно застосований кримінальний закон, зокрема, у вступній частині вироку зазначені дві його останні судимості, без вказівки на те, що відповідно до п.7 ч.1 ст.89 та ч.5 ст.90 КК України судимості були погашені.

ОСОБА_6 зазначає, що суд неповно та однобічно дослідив обставини, з`ясування яких має суттєве значення для правильного вирішення справи, стверджує, що йому було пред`явлене не конкретне обвинувачення, не з`ясована та не доведена кількість ударів, взаєморозташування, спосіб, механізм та час їх нанесення обвинуваченим ОСОБА_12 . Слідство та суд не перевірили його доводи щодо отримання ОСОБА_12 травми голови внаслідок падіння на підлогу кухні 10.04.2011 року близько 15.00 години, після того як його кинув на підлогу ОСОБА_9 .

Обвинувачений ставить під сумнів висновки судово-медичного дослідження та судово-медичних експертиз щодо наявності у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, в результаті яких настала смерть останнього, а також час їх утворення, можливість їх утворення від ударів ногою, взутою в кросівку, посилаючись на фотографії при огляді місця злочину, на яких вбачається кров, яка не засохла, що, на його думку, виключає настання смерті ОСОБА_12 з 04.00 до 06.00 години 10.04.2011 року, і виключає причину смерті ОСОБА_12 від його ударів.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що необхідно провести повторну експертизу для встановлення механізму утворення всіх ушкоджень, що потягли смерть ОСОБА_12 , з урахуванням нових показань свідків в судовому засіданні, додатково оглянути місце злочину з метою уточнення наявності углублення в підлозі кухні, від якого могли утворитися дуго-образні пошкодження на голові потерпілого.

Також обвинувачений вказує, що судом не була прийнята до уваги його заява про порушення кримінальної справи некомпетентною особою - керівником слідчої групи ОСОБА_17 , з порушенням територіальності, що, на думку обвинуваченого, робить незаконним подальше досудове розслідування у кримінальному провадженні і тягне наслідки у вигляді його закриття.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.10.2014 року вказані апеляційній скарги були залишені без задоволення, а вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 17.06.2014 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що в результаті аналізу матеріалів кримінального провадження доводи апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, допущених під час досудового розслідування та судового розгляду однобічності, неповноти та суттєвих порушень вимог КПК України, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не знайшли свого підтвердження.

На вищевказані вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду обвинуваченим ОСОБА_6 і його захисником - адвокатом ОСОБА_7 були подані касаційні скарги.

У своїх касаційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 просили скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та призначити у кримінальному провадженні новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги обвинувачений і захисник мотивують тим, що, на їх думку, під час судового розгляду в суді першої інстанції та апеляційному суді були допущені істотні порушення вимог КПК України і неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність. На думку сторони захисту, досудове розслідування і судове слідство було неповним і однобічним, в матеріалах кримінального провадження відсутні журнали деяких судових засідань та їх технічні записи, деякі судові засідання проводились без участі потерпілої.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, в тому числі висновкам судово-медичних експертиз, а апеляційний суд на зазначені порушення уваги не звернув, не усунув їх і постановив ухвалу в порушення вимог ст.419 КПК України, не надавши оцінки всім доводам апеляційних скарг.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 14.07.2015 року касаційні скарги обвинуваченого та його захисника були задоволені частково, ухвала апеляційного суду Одеської області від 07.10.2014 року - скасована, а по кримінальному провадженню призначений новий судовий розгляд в суді апеляційної інстанції.

ВССУ мотивував свою ухвалу тим, що під час судового розгляду апеляційний суд Одеської області належним чином не проаналізував і не перевірив доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 і його захисника - адвоката ОСОБА_8 , докладної відповіді на них не дав і свого рішення належним чином не мотивував.

Залишаючи апеляційні скарги без задоволення, апеляційний суд послався на ті ж докази про доведеність вини обвинуваченого, які були наведені у вироку та оскаржені в апеляційних скаргах, без їх аналізу та оцінки у своєму рішенні, в тому числі висновків судово-медичних експертиз.

Зокрема, ВССУ в своїй ухвалі вказав, що апеляційний суд не усунув суперечності щодо часу спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та часом настання його смерті, які містяться у висновках судово-медичних експертиз та залишились поза увагою суду першої інстанції, а також дійшов передчасного висновку про законність вироку щодо ОСОБА_6 .

Також в ухвалі ВССУ вказано, що в матеріалах кримінального провадження відсутні проголошена 07.10.2014 року резолютивна частина ухвали апеляційного суду щодо вироку стосовно ОСОБА_6 , журнал судового засідання за цей день, а також дані про належне сповіщення потерпілої про дату та час його проведення.

До початку нового апеляційного розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 до апеляційного суду Одеської області від обвинуваченого надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він вказує, що вирок суду першої інстанції постановлений з істотним порушенням вимог КПК України та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим просить вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 - закрити.

Істотними порушеннями КПК України обвинувачений вважає відсутність в матеріалах кримінального провадження журналів та технічних записів судових засідань суду першої інстанції від 11.04.2014 року, 28.04.2014 року, 07.05.2014 року, 14.05.2014 року, 16.05.2014 року, 27.05.2014 року, 10.06.2014 року, 17.06.2014 року, а також проведення судових засідань суду першої інстанції без участі прокурора (судове засідання від 16.06.2014 року), та за відсутності потерпілої, належним чином не повідомленої про дату та час судового розгляду кримінального провадження (судові засідання від 11.04.2015 року, 28.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13.05.2014 року, 15.05.2014 року, 29.05.2014 року, 10.06.2014 року і 16.06.2014 року).

Також обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки не містить чіткого викладу встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

ОСОБА_6 вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність судового розгляду, оскільки необґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання про допит експертів, не перевірив версію сторони захисту і не дослідив обставини, які виправдовували обвинуваченого, не усунув розбіжності та протиріччя у показаннях свідків, а також у висновках судово-медичних експертиз, та поклав в основу обвинувального вироку докази, які суперечать один одному.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що кримінальну справу відносно нього було порушено неналежною посадовою особою - слідчим ОСОБА_17 , яка на момент порушення кримінальної справи - 11.04.2011 року - обіймала посаду слідчого СВ Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області і не мала права порушувати кримінальну справу за подіями в районі, який не входив до її територіальної підслідності і обслуговувався Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області.

Окрім того, обвинувачений вказує, що суд не врахував дані про особу обвинуваченого, а саме: наявність у нього сім`ї, двох малолітніх дітей, його тяжкі хвороби, позитивні характеристики за місцем проживання і тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які частково підтримали доводи апеляційних скарг і просили вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 - закрити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого і захисника підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування вироку суду першої інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є відсутність в матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання або носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в журналі судового засідання та на технічному носії (диску) із записами судових засідань відсутні відомості про проведення:

- судового засідання від 11.04.2014 року, призначення якого підтверджується розписками учасників процесу про належне повідомлення про дату та час судового розгляду (т.7, а.с.1, 8);

- судового засідання від 28.04.2014 року, призначення якого підтверджується розпискою учасників процесу про належне повідомлення про дату та час судового розгляду (т.7, а.с. 26);

- судового засідання від 07.05.2014 року, призначення якого підтверджується аудіозаписом судового засідання від 29.04.2014 року;

- судових засідань від 14.05.2014 року і від 16.05.2014 року, призначення яких підтверджується аудіозаписом судового засідання від 13.05.2014 року;

- судового засідання від 27.05.2014 року, призначення якого підтверджується аудіозаписом судового засідання від 15.05.2014 року;

- судового засідання від 10.06.2014 року, призначення якого підтверджується аудіозаписом судового засідання від 29.05.2014 року.

Також на технічному носії (диску) із записами судових засідань наявний аудіозапис судового засідання від 17.06.2014 року, під час якого був проголошений вирок відносно ОСОБА_6 , проте в журналі дане судове засідання значиться під датою 16.06.2015 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та доповнень до неї про допущені судом першої інстанції суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема вимог ст.ст. 107 і 108 КПК України, і вважає, що відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України це є безумовною підставою для скасування вироку.

Окрім того, як вбачається з вироку, суд першої інстанції, мотивуючи доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, в мотивувальній частині вироку лише перелічив наявні в матеріалах кримінального провадження докази та надані під час судового засідання показання потерпілої і свідків, але не провів їх ретельного аналізу і не надав їм належної правової оцінки з метою усунення протиріч, які містяться в цих доказах.

Також з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції, не перевіривши належним чином версію сторони захисту щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, критично оцінив показання ОСОБА_6 і вказав, що ці показання спростовуються викладеними у вироку доказами, проте не послався на конкретні докази та їх зміст, належним чином свій висновок не мотивував.

З вироку вбачається, що суд не усунув протиріччя в показаннях свідків, а також у висновках судово-медичних експертиз щодо моменту настання смерті потерпілого ОСОБА_12 та проміжку часу між спричиненням йому тілесних ушкоджень та настанням його смерті.

На думку колегії суддів, суду першої інстанції належало більш детально дослідити обставини нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, які спричинили його смерть, розглянувши при цьому питання про необхідність ретельного допиту експерта та призначення повторної судово-медичної експертизи.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 щодо допущених судом першої інстанції неповноти і однобічності судового розгляду, які завадили суду першої інстанції прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Підставою для призначення нового судового розгляду, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.415 КПК України, є допущені судом першої інстанції порушення, передбачені п.п. 5-7 ч.2 ст.412 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 14.07.2015 року - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого необхідно перевірити відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та дотримання органом досудового розслідування порядку порушення кримінальної справи, передбаченого процесуальним законодавством.

Під час нового судового розгляду в суді першої інстанції новому складу суду необхідно врахувати всі доводи апеляційних скарг та доповнень до них, усунути протиріччя, що містяться в показаннях обвинуваченого та свідків, висновках судово-медичних експертиз, ретельно перевірити версію сторони захисту щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а при необхідності допитати експертів, призначити додаткові експертизи.

Після повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, необхідно проаналізувати їх, надати їм належну правову оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Вирішуючи питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , колегія суддів враховує характер, ступінь тяжкості і суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, а також його відносини з потерпілою і свідками у справі, що свідчить про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з викладеним колегія суддів доходить висновку про те, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання вищевказаним ризикам, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 17.06.2014 року відносно ОСОБА_6 - скасувати і призначити по кримінальному провадженню новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до 21 грудня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання ним копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3