Справа № 579/1413/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" вересня 2015 р. Слідчий суддя Кролевецького районного суду

Сумської області - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря

судового засідання - ОСОБА_2 ,

та осіб, які беруть участь у справі:

потерпілого ОСОБА_3

слідчого слідчого відділення

Кролевецького РВ УМВС ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці Сумської області скаргу потерпілого ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого слідчого відділення Кролевецького РВ УМВС про відмову у застосуванні заходів безпеки у кримінальному провадженні,-

в с т а н о в и в:
Потерпілий ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000113 від 18 грудня 2012 року о 13 год. 16 хв. 11.09.2015 року звернувся зі скаргою до слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області про:

- скасування постанови слідчого СВ Кролевецького РВ УМВС про відмову в застосуванні заходів безпеки щодо нього, ОСОБА_3 , як потерпілого, від 10 вересня 2015 року ОСОБА_4 ;

- зобов`язання слідчого СВ Кролевецького РВ УМВС ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання про застосування заходів безпеки відносно, нього, ОСОБА_3 , як потерпілого.

Скаргу потерпілий ОСОБА_3 обґрунтовує наступним чином.

10 вересня 2015 року слідчим ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у задоволенні поданого ним, ОСОБА_3 , клопотання щодо забезпечення заходів безпеки відносно нього, ОСОБА_3 , як потерпілого, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000113 від 18 грудня 2012 року.

Клопотання про забезпечення заходів безпеки подане 17 серпня 2015 року.

Постанова про відмову у задоволенні клопотання виноситься вдруге. Перша постанова від 28 серпня 2015 року скасована слідчим суддею 04 вересня 2015 року у зв`язку з невідповідністю постанови вимогам КПК України.

На думку потерпілого ОСОБА_3 постанова від 10.09.2015 року про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення заходів безпеки підлягає скасування з наступних підстав.

1. Доручення 7428 від 09 вересня 2015 року оперативному підрозділу Кролевецького РВ УМВС слідчого ОСОБА_4 полягало в тому, щоб шляхом проведення оперативно-розшукових заходів встановити наявність реальних загроз життю, здоров`ю та майну ОСОБА_3 , про що він вказав у клопотанні.

У трьох рапортах без номера та дати начальника СКР Кролевецького РВ УМВС ОСОБА_5 зазначено, що при проведенні бесіди з жителями м.Кролевець, в тому числі і вул.8 Березня, та при проведенні оперативно-розшукових заходів з метою встановлення існування загрози життю, здоров`ю та майну, а також погроз на адресу його, ОСОБА_3 , встановити щодо існування загрози не виявилося можливим.

Незважаючи на те, що виявити загрози життю, здоров`ю, майну фактично було неможливо ( не виявлені), про що і зазначено у рапортах, слідчим зроблено висновок про відсутність будь-яких загроз його, ОСОБА_3 , безпеці та безпеці належного йому майна, що і зазначено у постанові як підставою відносно відмови у задоволенні клопотання про застосування заходів безпеки.

Посилання слідчого на положення ст.ст. 2, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» є недоречними, оскільки фактично даних про відсутність загроз його безпеці та його, ОСОБА_3 , майна, а також погроз на його, ОСОБА_3 , адресу в результаті проведення оперативно-розшукових заходів здобуто не було.

На думку потерпілого ОСОБА_3 є досить підозрілою достовірність та повнота оперативно-розшукових заходів, оскільки вони були проведені за один день.

2. Слідчим ОСОБА_4 були зроблені дзвінки на номери телефонів, що вказані у клопотанні його, ОСОБА_3 . Всі номери, окрім двох номерів, були вимкнені. Власниками двох номерів телефонів виявилися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно НОМЕР_1 і НОМЕР_2 .

Однак ці особи з ним, ОСОБА_3 , не знайомі та йому не телефонували будь-яких інших даних у рапорті слідчого немає.

Разом з тим слідчий не з`ясував чи могли з телефонів цих людей телефонувати інші люди, хто мав доступ до їх телефонів.

Найважливіше, на думку потерпілого ОСОБА_3 , слідчим не зроблено запиту до оператора мобільного зв`язку, в мережі якого надходили ці виклики.

Потерпілий ОСОБА_3 з цього приводу робить висновок про те, що слідчий робити зазначені запити не збирається, що свідчить про бездіяльність слідчого при розгляді клопотання про застосування заходів безпеки та явну упередженість у вирішенні питання застосування заходів безпеки.

На думку потерпілого ОСОБА_3 відсутні фактичні докази які б свідчили про відсутність загрози його життю, здоров`ю, майну, як потерпілого, у кримінальному провадженні з боку невстановлених осіб та не спростовані наведені ним факти у поданому клопотанні про забезпечення заходів безпеки.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі і просить її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що скарга потерпілого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає у повному обсязі. Ним, як слідчим, у кримінальному провадженні №0000113 шляхом надання відповідного доручення оперативному підрозділу Кролевецького РВ УМВС на підставі відповідних матеріалів, отриманих в результаті виконання доручення, встановлено, що відсутня реальна загроза життя, здоров`ю, житлу та майну ОСОБА_3 . Тому 10.09.2015 року винесена постанова про відмову у забезпеченні заходів безпеки відносно ОСОБА_3 , як потерпілого. Тобто, у результаті перевірки фактів, викладених у клопотанні ОСОБА_3 , не здобуто доказів про наявність реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну ОСОБА_3 . Ним, як слідчим, особисто було зроблено телефонні дзвінки на номери телефонів, указаних ОСОБА_3 у клопотанні про застосування заходів безпеки. Всі номери, за виключенням двох номерів, були вимкнені. Власники двох номерів категорично відмовились щодо телефонування ОСОБА_3 у час, вказаний ОСОБА_3 , у клопотанні. Він склав про це рапорт, який залучив до матеріалів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази надані сторонами кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга потерпілого ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Слідчим суддею встановлено та не оспорювалось сторонами, що в провадженні слідчого ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження за №0000113 від 18 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у якому ОСОБА_3 має статус потерпілого.

17 серпня 2015 року потерпілим ОСОБА_3 подано клопотання про застосування щодо нього заходів безпеки (а.с.16).

28 серпня 2015 року слідчим ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання, яка, постанова, скасована слідчим суддею Кролевецького районного суду 04 вересня 2015 року і зобов`язано слідчого ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 .

10 вересня 2015 року слідчим ОСОБА_4 , повторно винесено постанову про відмову у задоволенні потерпілого ОСОБА_3 (а.с.15).

Потерпілий на підставі п.5 ч.1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження має право: за наявності відповідних підстав на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23.12.1993 року №3782-ХІІ ( з послідуючими змінами та доповненнями) підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну. Тобто, заходи безпеки можуть застосовуватись за наявності достатніх доказів про існування реальної загрози їх життя, здоров`ю, житлу і майну.

Водночас прийняттю процесуального рішення щодо застосування заходів безпеки передує правова процедура перевірки доводів заявника.

Орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у ст.2 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки (ч.2 ст.22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»).

Потерпілий ОСОБА_3 у клопотанні про забезпечення заходів безпеки повідомив обставини, які він вважає є посяганням на його життя чи здоров`я. Ці обставини він пов`язує з підпалом будинку у с.Мутин Кролевецького району у січні 2015 року; пошкодження фасадної частини тимчасової споруди фарбою по АДРЕСА_1 ; телефонними дзвінками починаючи з квітня 2014 року і по серпень 2015 року включно у нічний час з відповідними погрозами; виявлення сторонніх предметів під колесами власного автомобіля за місцем його стоянки по місцю проживання.

Слідчий ОСОБА_4 , в ході перевірки доводів потерпілого ОСОБА_3 обмежився виключно наданням доручення органу, який здійснює оперативно-розшукову діяльність щодо встановлення реальної загрози життю, здоров`ю та майну ОСОБА_3 , на які він, ОСОБА_3 посилається у клопотанні (а.с.21).

Доручення надане в порядку ст.40 КПК України 09 вересня 2015 року.

Також, слідчий ОСОБА_4 з власної ініціативи зробив дзвінки на телефонні номери, про які вказав ОСОБА_3 у клопотанні від 17.08.2015 року. Дві особи, із шести, повідомили, що ОСОБА_3 не знають, йому ніколи не телефонували з ним стосунків не підтримують. Вказану інформацію слідчий ОСОБА_4 виклав у письмовому рапорті від 10.09.2015 року, який залучив до матеріалів кримінального провадження (а.с.17)

За змістом ч.2 ст.22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» прийняттю процесуального рішення щодо застосування заходів безпеки передує правова процедура перевірки доводів заявника.

Згідно ч.2 ст.3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону.

Із резолютивної частини доручення від 09 вересня 2015 року, як процесуального документу, винесено слідчим ОСОБА_4 вбачається, що він доручає оперативному підрозділу Кролевецького РВ УМВС шляхом проведення оперативно-розшукових заходів встановити чи є реальні загрози, життю, здоров`ю та майну ОСОБА_3 , на які він посилається у своєму клопотанні (а.с.21).

На думку слідчого судді слідчий ОСОБА_4 у доручені від 09.09.2015 року повинен був би надати доручення щодо перевірки клопотання ОСОБА_3 від 17.08.2015 року про наявність або відсутність обставин посягання на життя чи здоров`я ОСОБА_3 , про які ОСОБА_3 повідомив у клопотанні із якими, обставинами, він пов`язує застосування до нього заходів безпеки.

До компетенції оперативно-розшукових органів не входить згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» прийняття рішення про застосування заходів безпеки при наявності кримінального провадження та статусу особи згідно ст.2 цього Закону, яка бере участь у цьому провадженні, а також до їх компетенції чи входить згідно ч.2 ст.3 цього Закону встановлення реальної загрози життю, здоров`ю, майну та житлу учасникам кримінального провадження.

Встановлення реальної загрози входить безпосередньо до компетенції слідчого ОСОБА_4 у даному випадку на підставі матеріалів, отриманих в ході перевірки доводів потерпілого ОСОБА_3 ..

Із наданих слідчим ОСОБА_4 трьох рапортів начальника сектору кримінального розшуку Кролевецького РВ УМВС ОСОБА_5 від 10.09.2015 року неможливо зробити висновок чи проводилася перевірка обставин клопотання ОСОБА_3 від 17.08.2015 року щодо вчинення відносно нього протиправних дій, починаючи з квітня 2014 року і до середини серпня 2015 року. У вказаних рапортах зазначено, що встановити осіб чи отримати будь-яку інформацію стосовно вчинення погроз ОСОБА_3 не представилось можливим. Інформації стосовно погроз та їх вчинення отримано не було (а.с.22, 23, 24).

Таким чином, слідчий суддя робить висновок про те, що фактично обставини на які посилається ОСОБА_3 у клопотанні, як на підставі щодо застосування відносно нього заходів безпеки, у спосіб передбачений ч.2 ст.22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» перевірені слідчим ОСОБА_4 , не були.

Зазначені процесуальні порушення слідчий суддя розцінює як бездіяльність слідчого ОСОБА_4 .

Оскільки слідчий суддя не може самостійно вирішити питання про застосування заходів безпеки на підставі адресованого слідчому клопотання, то належним способом захисту прав потерпілого ОСОБА_3 є зобов`язання повторно розглянути його клопотання від 17 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, скарга потерпілого ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України,-

п о с т а н о в и в:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділення Кролевецького РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 від 10 вересня 2015 року у кримінальному провадженні від 18 грудня 2012 року за №0000113 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 серпня 2015 року щодо застосування заходів безпеки відносно нього, як потерпілого.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення Кролевецького РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 повторно розглянути у кримінальному провадженні від 18 грудня 2012 року за №0000113 клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 серпня 2015 року щодо застосування заходів безпеки відносно нього, як потерпілого, у строки, передбачені ст.220 КПК України, обчислення яких починається з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає і є остаточною.

Слідчий суддя ОСОБА_1