Головуючий суддя в суді І інстанції
Справа № 374/223/15-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року суддя Ржищівського міського суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву потерпілої ОСОБА_2 про забезпечення цивільного позову заявленого в кримінальному провадженні № 0000521 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ржищівського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000521 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

09.06.2015 року до початку судового розгляду справи потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було пред`явлено цивільний позов.

10.06.2015 року потерпіла ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти заборону на відчуження майна, а саме автомобіль "Деу Ланос", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , і на якому його дочкою ОСОБА_3 15.09.2012 року було скоєно ДТП.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно за ухвалою суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися з метою забезпечення цивільного позову цивільний позивач (ч. 1 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Таким чином, вивчивши позовну заяву, долучені до неї матеріали, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити, оскільки в наданих суду документах не міститься відомостей щодо необхідності арешту майна відповідача ОСОБА_5 ..

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 350 КПК України, відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 127, 128, 171, 172,172, 350, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_2 про забезпечення цивільного позову заявленого в кримінальному провадженні № 0000521 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - відмовити в повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: