Справа № 466/2415/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/93/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ст.185 ч.2, 190 ч.2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0004356 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів, українця громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, маючого на утриманні дитину, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

1) 25.08.2011 року вироком Галицького районного суду м. Львова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ст.ст.70, 72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

2) 22.07.2014 р. Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком терміном на 2 роки, без визначеного місця реєстрації, який з 17.03.2015 утримується у ЛСІ УДПтСУ у Львівській області,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:
Захисник-адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого, подав апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.11.2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та обрано остаточне покарання на підставі ст.ст. 70, 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахується з 17.03.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 58 252 грн., задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 43 252 грн., матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4850 грн., задоволено повністю. Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 4850 грн., матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21 000 грн., задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 10 000 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто зі ОСОБА_7 в дохід держави 1218 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 просить вирок змінити, оскільки вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим в частині призначення покарання.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції, при призначені ОСОБА_7 покарання, були враховані його щире каяття, визнання вини у скоєному, пом`якшуючі обставини, при цьому обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, але не враховано в мотивувальній частині, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітній син 2014 р.н.

Зазначає, що призначене покарання за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі хоч і не виходить за межі санкції відповідної статті Кримінального Кодексу України, але за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, оскільки є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_14 , 01.11.2014 року, у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_10 на АДРЕСА_1 , побачив золотий хрестик вагою 1 грам вартістю 2000 гривень, золотий ланцюжок вагою 1 грам вартістю 2000 гривень, які знаходилися у картонній коробці з біжутерією в тумбочці в кімнаті, у нього повторно, раптово, виник умисел на таємне викрадення вказаного майна, а саме: золотого хрестика та золотого ланцюжка. Так, ОСОБА_7 , діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з тумбочки у кімнаті золотий хрестик вагою 1 грам вартістю 2000 гривень та золотий ланцюжок вагою 1 грам вартістю 2000 гривень, заподіявши шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 4000 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, 16.01.2015 року, перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_15 на АДРЕСА_2 , побачив у шафі в кімнаті запечатаний конверт «Raiffeisen Bank Aval» з кредитною карткою даного банку і у нього повторно, раптово, виник умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме кредитної банківської картки та наявних на рахунку кошів. Так, ОСОБА_7 , діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з шафи у кімнаті кредитну картку «Raiffeisen Bank Aval» на ім`я ОСОБА_11 , з якої в період часу з 16.01.2015 р. до 05.02.2015 р. зняв грошові кошти в сумі 3982 гривні, заподіявши шкоди потерпілій ОСОБА_15 на загальну суму 3982 гривні.
Крім цього, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, 23.01.2015 року, перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_15 на АДРЕСА_2 , побачив золоту каблучку в коробці для золота, яка знаходилася в шафі у кімнаті, де у нього повторно, раптово, виник умисел на таємне викрадення цього чужого майна з корисливих мотивів. Так, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу ОСОБА_7 таємно викрав з коробки для золота золоту каблучку з елементами квітки, викладеної смарагдами і рубінами, та листочка вагою 2 грами вартістю 4000 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 збитків на вищевказану суму.
Крім цього, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, 25.01.2015 року, перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 , побачив дві золоті каблучки в коробці для золота, яка знаходилася в шафі у кімнаті, і у нього повторно, раптово, виник умисел на таємне викрадення цього чужого майна з корисливих мотивів. Так, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_7 таємно викрав з коробки для золота дві золоті каблучки, одна з яких з трьома полосами без каміння вагою 3 грами вартістю 3000 гривень, друга з плетінням сіточкою з рубіном вагою 2 грами вартістю 3000 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_15 збитків на суму 6000 гривень.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, 28.01.2015 року, перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_15 на АДРЕСА_2 , побачив у коробці для золота, яка знаходилася в шафі в кімнаті, золотий ланцюжок з хрестиком та золоту монету 1779 року і у нього повторно, раптово, виник умисел на таємне викрадення цього майна з корисливих мотивів. Так, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу ОСОБА_7 таємно викрав з коробки для золота золотий ланцюжок, дрібного плетіння кільцями вагою 1,5 грами вартістю 2,500 гривень, хрестик овальної форми з черепом в нижній частині вагою 2 грами вартістю 2000 гривень та золоту монету Російської імперії номіналом 1 рубль, 1779 року, з портретом (профілем) Катерини ІІ та з тильної сторони з гербом Російської імперії, вагою 1 грам, вартістю 35 000 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 збитків на суму 39500 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, 30.01.2015 року, перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 , побачив у шухляді на кухні три срібні ложки та у кімнаті на столі мобільний телефон марки «Флай», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 і у нього повторно, раптово виник умисел на таємне викрадення цього чужого майна з корисливих мотивів. Так, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу ОСОБА_7 таємно викрав з шухляди на кухні три срібні ложки вартість кожної 500 гривень, та зі столу в кімнаті мобільний телефон марки «Флай» вартістю 1200 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 збитків на суму 2700 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, 02.02.2015 року, перебуваючи в квартирі ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 , побачив у кімнаті деталі від ноутбука марки «Асус», який перед тим під приводом ремонту самостійно розібрав, у нього повторно, раптово, виник умисел на таємне викрадення цього чужого майна з корисливих мотивів. Так, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу ОСОБА_7 таємно викрав з кімнати деталі від ноутбука марки «Асус», а саме : клавіатуру вартістю 150 гривень; процесор вартістю 150 гривень; оперативну пам`ять вартістю 50 гривень; мережеву плату вайфай вартістю 50 гривень; жорсткий диск вартістю 320 гривень; батарею від ноутбука вартістю 400 гривень; сідіром вартістю 150 гривень; верхню частину монітора вартістю 600 гривень; зарядний пристрій вартістю 200 гривень; на загальну суму 2070 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 збитків на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_7 , 24.02.2015 року близько 10:00 год., спільно з потерпілим ОСОБА_13 здав у ПТ «Чесний ломбард TOB «МАСТ» і Компанія» на вул. Замарстинівська, 22 у м. Львові золотий ланцюжок потерпілого, який він заклав на своє ім`я, згідно договору закладу майна, на суму 3900 гривень, з яких з ОСОБА_13 забрав тільки 500 гривень, а 3400 гривень залишив у ломбарді, не маючи наміру в подальшому їх забирати. Цього ж дня близько 15:00год. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік від ломбарду ПТ «Чесний ломбард, ТОВ «МАСТ» і Компанія» по вул. Замарстинівська, 22 у м. Львові, де у нього повторно, раптово, виник умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме, залишкових грошових коштів в сумі 3400 гривень, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, у вищевказаному ломбарді зняв решту вказаних коштів в сумі 3400 гривень, тим самим таємно викравши їх, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 збитків на 3400 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 13.0З.2015 року близько 10:00 год., перебуваючи в кафе-барі «Пивний сад» на вул. І. Франка, 29 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повторно, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, під приводом допомоги потерпілому ОСОБА_12 у ремонті акумулятора від ноутбука, заволодів акумулятором від ноутбука марки «Acer» вартістю 400 гривень та грошовими кошти в сумі 400 гривень на ремонт такого, фактично не маючи наміру його ремонтувати і повертати потерпілому, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 збитків на 800 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_7 , 14.03.2015 року близько 11:00 год., перебуваючи в кафе-барі «Пивний сад» на вул. І. Франка, 29 у м. Львові, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, не маючи фактичного наміру повертати потерпілому отримане від нього майно, під приводом необхідності ремонту, заволодів ноутбуком марки «Acer» без батареї вартістю 2500 гривень, та грошовими коштами в сумі 330 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_12 , заподіявши останньому збитків на 2830 гривень.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_12 не усвідомлює протиправність його дій, 15.03.2015 року близько 13:30 год. на вул. І. Франка, 35 у м. Львові, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки і бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, під приводом обміну ноутбука потерпілого на кращий, фактично не маючи наміру виконати взяті на себе зобов`язання та повернути майно потерпілому, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 1000 гривень та близько 18:30 год. по вул. Зелена, 10 у м. Львові заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 220 гривень, які останній перевів на банківську картку «Приватбанку», якою користувався ОСОБА_7 , таким чином заподіявши потерпілому збитків на 1220 гривень./
Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 підтриману обвинуваченим ОСОБА_16 , про задоволення апеляційної скарги захисника, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції - без змін, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила задоволити її, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини по ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, обрано покарання в межах санкцій статей обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме вчинення кримінальних правопорушень середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання - каяття у вчиненому, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, не відбув покарання за попереднім вироком, кримінальні правопорушення передбачені ст.185,190 КК України вчинив під час іспитового строку та прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому було обрано покарання у виді позбавлення волі, до якого частково приєднано не відбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 22.07.2014 року.

Дане покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог якщо це не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 вказівку про стягнення з нього судового збору в сумі 1218 гривень в дохід держави, оскільки це суперечить вимогам ст.ст.128, 374 КПК України, та п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», якими не передбачено сплату такого судового збору за поданий позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та вирішення питання про його стягнення під час постанови вироку.
Згідно вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року, до частини 5 ст.72 КК України внесено зміни.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з врахуванням внесених змін, визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17.03.2015 року до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.224-226 т.1).

Станом на 02 лютого 2016 року вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2015 року не набрав законної сили.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.03.2015 року по 02.02.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України - залишити без змін.

В порядку ст.404 КПК України виключити з резолютивної частини вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 25.11.2015 року вимогу про стягнення із ОСОБА_7 в дохід держави 1218 грн. судового збору.

Зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк його попереднього ув`язнення в строк покарання, тобто період з 17 березня 2015 року по 02 лютого 2016 року, з розрахунку 1 день перебування в установі відбування покарань №19 УДПтСУ у Львівській області - два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: