У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_12,
суддів ОСОБА_13, ОСОБА_14,
за участю секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_15, ОСОБА_16,

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за обвинуваченням

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Каларашівка Окницького району Республіки Молдова, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, за касаційною скаргою заступника прокурора Вінницької області на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6,

в с т а н о в и л а:

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2014 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК та виправдано.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК, судові рішення щодо якого не оскаржуються в касаційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року апеляцію прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 28 грудня 2013 року приблизно о 23.15 год. у с. Серебринець по вул. Леніна на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8, які виникли в результаті нецензурної лайки, наніс один удар потерпілому кулаком у ліве око, чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження.

Виправдовуючи ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 373 КПК, місцевий суд дійшов висновку про недоведеність органом досудового слідства, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. В обґрунтування своїх висновків місцевий суд послався на те, що: потерпілий звернувся із заявою про побиття лише на третій день та вказав, що його побили невідомі особи, хоча із ОСОБА_6 він був знайомий; між останнім та братом потерпілого існували неприязні відносини, що викликає сумнів у показаннях потерпілого та свідків обвинувачення, які є друзями потерпілого; свідки захисту в судовому засіданні підтвердили алібі обвинуваченого, яке органом досудового розслідування перевірено та спростовано не було.

Вироком місцевого суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 28 грудня 2013 року та невстановлена особа у с. Серебринець по вул. Леніна на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8, які виникли в результаті нецензурної лайки, умисно нанесли останньому по одному удару кулаком в область правого та лівого ока, спричинивши потерпілому легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що судом порушено принцип змагальності сторін; що показання свідків захисту є суперечливими, однак суд не дав їм критичної оцінки й не навів ґрунтовних висновків, з яких не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, а тому безпідставно виправдав ОСОБА_6 і не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню. Прокурор посилається на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК, що цей суд не дав вичерпних та вмотивованих відповідей на усі доводи апеляції прокурора, а тому ухвала цього суду не відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Наведених вимог закону місцевий суд не дотримався.

Місцевий суд критично оцінив показання потерпілого та свідків обвинувачення про причетність ОСОБА_6 до побиття потерпілого ОСОБА_8 і дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено вчинення злочину саме обвинуваченим ОСОБА_6, та виправдав останнього.

Колегія суддів вважає цей висновок місцевого суду належно невмотивованим. Так, суд піддав сумнівам показання потерпілого ОСОБА_8 про побиття його саме ОСОБА_6, виходячи з того, що потерпілий лише на третій день звернувся до органів міліції із відповідною заявою про побиття його невідомими особами (а не конкретно ОСОБА_6, якого знав).

Цей висновок суперечить наявному у матеріалах провадження витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, де зазначено, що потерпілий звернувся із заявою 30 грудня 2013 року та вказано осіб, які спричинили йому тілесні ушкодження. Саме за цими обставинами події було розпочато досудове розслідування (т. 2 а.с. 3). При цьому місцевий суд поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_8 про побиття його також і ОСОБА_7, що свідчить про неоднозначну оцінку судом одних і тих же показань потерпілого.

Крім того, місцевий суд не дав відповідної оцінки показанням свідка ОСОБА_9, який повідомив суду, що на місці події ОСОБА_8 одразу вказав про його побиття саме ОСОБА_6 Мотиви неприйняття цих доказів судом у вироку відсутні. У той же час показання цього свідка про участь у побитті обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає послідовними та такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження.

Також колегія суддів вважає передчасним та суперечливим рішення місцевого суду, який не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11, зазначивши при цьому, що вони є рідним братом та дівчиною останнього, а також що у ОСОБА_10 склалися неприязні відносини з ОСОБА_6 У той же час сам обвинувачений ОСОБА_6 спростував ці твердження у судовому засіданні, зазначивши про наявність між ними нормальних відносин. Той факт, що вказані свідки є родичем та знайомою потерпілого, не може беззаперечно свідчити про те, що вони оговорюють ОСОБА_6 Крім того вони та свідок ОСОБА_9 в суді попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. З огляду на вказане, суд мав перевірити та дати відповідну оцінку цим показанням у сукупності з іншими доказами, чого зроблено не було.

Таким чином, місцевий суд одночасно визнав правдивими показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків обвинувачення ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 щодо участі у побитті обвинуваченого ОСОБА_7, у той же час показання цих осіб про побиття потерпілого обвинуваченим ОСОБА_6 поставив під сумнів. При цьому переконливих мотивів такого рішення суд не навів, не спростував доводи прокурора про наявність суперечностей у показаннях свідків захисту і дійшов передчасного висновку про невинуватість ОСОБА_6, а тому таке рішення місцевого суду є незаконним, невмотивованим та необґрунтованим.

Наведене порушення процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК є істотним, оскільки воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Слід звернути увагу також на те, що органом досудового слідства ОСОБА_6 було пред'явлено обвинувачення у тому, що він 28 грудня 2013 року на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8, що виникли в результаті нецензурної лайки, умисно наніс останньому один удар кулаком в район лівого ока, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.

Водночас ОСОБА_7 було пред'явлено обвинувачення у тому, що він 28 грудня 2013 року на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8, що виникли в результаті нецензурної лайки, умисно наніс останньому один удар кулаком в район правого ока, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.

У той же час, місцевий суд у вироку всупереч положенням ст. 337 КПК зазначив, що ОСОБА_7 вчинив цей злочин разом із невстановленою особою, а при виправданні ОСОБА_6 суд вказав, що останній органом досудового слідства обвинувачувався у вчиненні протиправних дій спільно з ОСОБА_7 Таким чином, місцевий суд вийшов за межі пред'явленого обвинувачення, а отже істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції наведених порушень закону не виправив, усупереч ст. 419 КПК не навів переконливих мотивів на спростування доводів, викладених в апеляції прокурора, чим також порушив вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та у порядку ст. 433 КПК щодо ОСОБА_7 підлягають скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК як такі, що постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у процесі якого слід врахувати наведене, ретельно перевірити усі докази, дати їм відповідну оцінку в сукупності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області задовольнити.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 та у порядку ст. 433 КПК щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14