АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2016 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу відносно ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою його захисника ОСОБА_5 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2014 року, яким -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Чудей, Сторожинецького району Чернівецької області, румуна, громадянина Росії, із вищою освітою, розлученого, непрацюючого, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2ст. 190, ч.2 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України і призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- ч.2 ст.358 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- ч.3 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання ОСОБА_6 у вигляді 3 років позбавлення волі.
В строк відбування покарання зараховано попереднє утримання під вартою з 30.01.2009 року по 09.02.2009 року.
Вирішено долю речових доказів.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 - 12560

грн., на користь ОСОБА_9 - 14703 грн., на користь ОСОБА_10 - 4205грн., на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» - 21301, 34 грн.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 -2765,17 грн., на користьдержави за проведення криміналістичної експертизи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_11 до вступувироку в законну силу залишено заставу, а строк відбування покараннязасудженому ОСОБА_11 , визначено рахувати з часу фактичного затримання,-

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду першої інстанції, в період з вересня 2004 року по лютий 2005 року ОСОБА_12 , ввійшов в довіру до ОСОБА_8 та зловживаючи цим, під приводом оформлення документів щодо передачі йому в постійне користування земельної ділянки, розташованої по вул. Головній, 22А в м. Чернівці, належної ВАТ «Чернівецький старий м`ясокомбінат», директором якого він був, незаконно заволодів грошима ОСОБА_8 в сумі 2 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 10622,80 грн., не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання та повертати отримані у ОСОБА_8 гроші, привласнив їх.

У червні 2006 року ОСОБА_12 з робочого кабінету свого знайомого ОСОБА_13 у приміщенні Чернівецької ОДА, яка знаходиться за адресою вул. Грушевського 1, м. Чернівці, взяв його копію паспорта та ідентифікаційного коду. Після чого, 21 червня 2006 року, в приміщенні відділення ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк», яке знаходиться за адресою вул. Червоноармійська 59, м. Чернівці, надав робітниці цього банку ОСОБА_14 копії вищевказаних документів, завідомо неправдиву довідку про заробітну плату, видану на ім`я ОСОБА_13 , ТОВ «Триан», ввів ОСОБА_15 в оману, представившись ОСОБА_13 , уклав від імені останнього кредитний договір про отримання кредиту в сумі 4000 грн. 21 червня та 1 липня 2006 року у банкоматі ЗАТ КБ «Приват Банк» зняв із наданої йому кредитної картки гроші в сумі 4000 грн.

У 20-х числах червня 2006 року ОСОБА_12 познайомився із ОСОБА_16 , увійшовши в довіру до останнього, ввів того в оману, що він є директором ТОВ «Триан» та прийме його на роботу. Після цього повідомив ОСОБА_16 , що для отримання заробітної плати необхідно оформити зарплатну картку в ЗАТ КБ «Приват Банк». ОСОБА_16 , будучи введеним в оману ОСОБА_17 , перебуваючи в приміщенні відділення ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк», надав працівнику відділення ОСОБА_14 свій паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, не усвідомлюючи, що надає вказані документи для оформлення кредиту на своє ім`я. ОСОБА_12 , не ставлячи до відома ОСОБА_16 , ввівши в оману ОСОБА_15 , надав їй завідомо підроблену довідку про зарплату на ім`я ОСОБА_16 , на підставі якої ОСОБА_16 уклав кредитний договір про отримання кредиту шляхом зарахування на кредитну картку 4000 грн. Після цього ОСОБА_12 цю кредитну картку привласнив, повідомивши ОСОБА_16 , що зарплату він буде видавати готівкою. 27 та 28 червня 2006 року ОСОБА_12 із банкомата ЗАТ КБ «Приват Банк» зняв із вказаної кредитної картки 4000 грн., які привласнив.

У червні 2006 року ОСОБА_12 познайомився із ОСОБА_9 , ввійшовши в довіру до неї та зловживаючи цим, ввів її в оману щодо виготовлення документів на приватизацію земельної ділянки нібито належної ВАТ «Чернівецький старий м`ясокомбінат» для її подальшого продажу ОСОБА_9 , в період часу з 1 серпня по 20 вересня 2006 року незаконно заволодів грошима ОСОБА_9 в сумі 14703 грн., не маючи наміру їх повертати.

21 червня 2006 року, ОСОБА_12 , перебуваючи у відділенні ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк», підробив довідку про заробітну плату та інші доходи видану від імені ТОВ «Триан», на ім`я ОСОБА_13 , датуючи її 20 червням 2006 року, шляхом внесення у бланк довідки рукописного тексту із завідомо неправдивими відомостями про те, що ОСОБА_13 в період з липня 2005 по травень 2006 року працював на посаді головного інженера ТОВ «Триан» та отримував зарплату у розмірі 14979 грн., достовірно знаючи, що ОСОБА_13 там не працював, підписав довідку від імені керівника та головного бухгалтера. Після цього ОСОБА_12 підписав договір кредиту від імені ОСОБА_13 на отримання кредиту в сумі 4000 грн.

У 20-х числах червня 2006 року, ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні відділення ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк», достовірно знаючи, що для отримання кредиту потрібна довідка про доходи, підробив довідку про зарплату та інші доходи видану від імені ТОВ «Триан» на ім`я ОСОБА_16 , датуючи її 20 червням 2006 року, шляхом внесення у бланк вказаної вище довідки рукописного тексту із завідомо неправдивими відомостями про те, що ОСОБА_16 в період з грудня 2005 року по травень 2006 року працював на посаді заступника ТОВ «Триан» і отримував там зарплату в розмірі 8538 грн. Після чого ОСОБА_16 на підставі вказаної довідки підписав договір кредиту на отримання кредиту в сумі 4000 грн.

21 червня 2006 року ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні відділення ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк», з метою отримання кредиту на ім`я ОСОБА_13 , надав працівнику ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_14 завідомо підроблену довідку про зарплату та інші доходи, видану на ім`я ОСОБА_13 , датовану 20 червням 2006 року, видану від імені ТОВ «Триан», на підставі якої від імені ОСОБА_13 уклав кредитний договір на суму 4000 грн.

У 20-х числах червня 2006 року ОСОБА_18 , перебуваючи в приміщенні відділення ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк», з метою отримання кредиту на ім`я ОСОБА_16 , надав працівнику ЧФ ЗАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_14 завідомо підроблену довідку про зарплату та інші доходи на ім`я ОСОБА_16 , датовану 20 червням 2006 року, видану від імені ТОВ «Триан», на підставі якої ОСОБА_16 27 червня 2006 року уклав кредитний договір на суму 4000 грн.

Крім того, ОСОБА_12 познайомився із ОСОБА_19 , ввійшов в довіру до неї та зловживаючи цим, під приводом працевлаштування її сина ОСОБА_20 у Чернівецьку ОДА, ввівши її в оману щодо необхідності давання посадовим особам Чернівецької ОДА хабарів для вирішення питання про працевлаштування її сина, 11 вересня 2006 року заволодів грошима ОСОБА_10 в сумі 600 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 11 вересня 2006 року складає 3852,04 грн. і 1 жовтня 2006 року під тим же приводом заволодів грошима ОСОБА_10 в сумі 100 доларів США, що згідно курсу НБУ станом, на 1 жовтня 2006 року становить 505 грн., не маючи наміру їх повертати ОСОБА_10 .

Таким чином ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив злочини передбаченні:

- ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно;
- ч. 2 ст. 358 КК України, а саме підроблення документа, який видається чи посвідчується підприємством, який надає права, з метою його використання, вчинене повторно;
-ч. 3 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
На вказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2014 року відносно ОСОБА_6 ,- скасувати. Також просить скасувати відносно останнього заходи процесуального примусу у вигляді розшуку та запобіжного заходу пов`язаного із взяттям його підзахисного під варту та направити кримінальну справу відносно ОСОБА_6 на новий судовий розгляд в Шевченківський районний суд м. Чернівці в іншому складі суду.
При цьому посилається на те, що заочний розгляд справи і винесення вироку ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст. 262 КПК (в редакції 1960 року) без участі останнього в судовому засіданні є не законним, оскільки цим порушуються вимоги кримінально-процесуального законодавства, права, свободи і законні інтереси його підзахисного, крім цього вказує, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів перебування ОСОБА_6 за межами України на момент судового розгляду і ухвалення вироку у розпорядженні суду першої інстанції не було.
Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити в повному об`ємі, проте надати суду будь яких доказів в спростування інформації наданої суду начальником Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області щодо знаходження ОСОБА_6 за кордоном під час ухвалення, щодо останнього вироку Шевченківським районним судом м. Чернівці від 06.06.2014 року, не може, прокурора який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, провівши апеляційний розгляд, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , просить апеляційний суд, скасувати вирок районного суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 і направити справу на новий судовий розгляд, посилається на те, що районний суд в порушення вимог ч.1 ст. 262 КПК (в редакції 1960 року) розглянув кримінальну справу без участі обвинуваченого і належних доказів перебування ОСОБА_6 за межами України не мав, при цьому не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненому і правильності кваліфікації його дій.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 15.05.2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ у апеляційному порядку», вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції і апеляційний суд не наводить у вироку докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні злочинів та доводи щодо кваліфікації діяння, якщо вони не оспорюються в апеляції.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.04.2009 року, ОСОБА_6 було визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.190, ч.ч.2 та 3 ст.358 КК України і на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75 і 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном в 2-ва роки.
Ухвалою колегій суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22.06.2010 року, за касаційним поданням заступника прокурора Чернівецької області вищевказаний вирок було скасовано із-за необґрунтованого звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання.
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.10.2010 року кримінальну справу відносно ОСОБА_6 , було призначено до судового розгляду на 26.10.2010 року на 10-00 годину (т.3 а.с.5)
Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 2956 ОСОБА_6 , особисто отримав повістку про виклик до суду 13.10.2010 року (т.3 а.с.7).
26.10.2010 року, ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою, згідно якої просив суд перенести розгляд справи у зв`язку з хворобою. На підставі вказаної заяви розгляд кримінальної справи було відкладено на 10.ХІ.2010 року (т.3 а.с. 8 )
10.ХІ.2010 року за аналогічною заявою ОСОБА_6 розгляд справи було перенесено на 25.ХІ.2010 року ( т.3 а.с. 15-18).
Вище викладене спростовує посилання апелянта на те, що після набрання чинності вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.04.2009 року, обвинуваченому ОСОБА_6 не було відомо, що даний вирок було скасовано, а кримінальну справу відносно нього направлено на новий судовий розгляд.
25 листопада та 28 грудня 2010 року із-за неявки в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_6 , без повідомлення причини, слухання справи було відкладено і Шевченківським районним судом м. Чернівці ухвалено постанови про його привід (т. 3 а.с.30 та 44).
Згідно рапортів дільничного інспектора від 14.12.2010 року, 06.01.2011 року постанови про привід виконати не можливо у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання відсутній і його місце знаходження не відоме ( т.3 а.с. 34 та 49). Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.01.2011 року ОСОБА_6 оголошено в розшук і змінено міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на утримання під вартою (т.3 а.с.53).
Згідно повідомлень, начальника Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області №31/798 дел. від 03.12.2013 року, адресованого голові Шевченківського районного суду м. Чернівці та заступника начальника УМВС України в Чернівецькій області №1/263 від 20.01.2014 року, СКР Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області заведена розшукова справа категорії "Розшук" №01910303 від 20.01.2011 року, відносно громадянина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , який розшукується за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 190 та ч.ч. 2 і 3 ст. 358 КК України. ОСОБА_6 оголошено в державний і міжнародний розшук, а згідно інформації здобутої оперативним шляхом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 незаконно, поза межами пункту пропуску, перетнув державний кордон України і знаходиться на території Російської Федерації в м. Москва (т.3 а.с.151).
Дана інформацію підтвердили в своїх поясненнях і громадяни ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які проживають по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_6 (т.3 а.с.152 та 153).
Начальник Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП на запит апеляційного суду від 05.01.2016 року № 1-68/12/38/2016/11/794/5/16, дав суду відповідь, аналогічну вказану у вищезазначеному повідомленні.

Згідно інформацій, наданих начальником Головного центру обробки спеціальної інформації полковником ОСОБА_23 від 10.01.2014 року, №0.254-168/0/15-14, на запит Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.12.2013 року № 02-02/К-17, та на запит апеляційного суду від 05.01. 2016 року, № 1-68/12/38/2016/11/794/5/16, відомостей про перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 06.01.2011 року по 06.06.2014 року, не виявлено.
Не обґрунтованим є посилання в апеляції , захисника ОСОБА_5 на те, що суд першої інстанції розглянув справу щодо ОСОБА_6 без виклику захисника, так як в матеріалах справи є лише заяви ОСОБА_6 про відмову від захисника і немає жодного договору про надання правової допомоги .
З огляду на вищевикладене судова колегія прийшла до висновку, що в зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду кримінальної справи в суді, на протязі тривалого часу неодноразово не являвся в суд, а потім взагалі виїхав з України, що підтверджено вищенаведеними доказами, двічі не з`явився на виклик апеляційного суду, а із пояснень захисника вбачається, що ОСОБА_6 приїхав із-за кордону, заключив з ним договір на надання юридичної допомоги і знову виїхав за кордон, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку розглянути кримінальну справу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку передбаченому ст.262 КПК України (в редакції 1960 року).
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 360, 362, 365, 366 та 377 КПК України 1960 р., колегія суддів судової палати у кримінальних справах,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2014 року, залишити - без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2014 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2ст. 190, ч.2 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України і призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- ч.2 ст.358 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- ч.3 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання ОСОБА_6 у вигляді 3 років позбавлення волі, залишити - без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку до судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим в цей же строк з моменту отримання копії вироку апеляційного суду.

Головуючий СуддіОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Копія вірна суддя