н/п 1-кп/640/525/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2015 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаїв, громадянина України, молодшого сержанта, раніше не судимого, одруженого, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України , -
встановив:
02 квітня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації та з 19 вересня 2014 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 вересня 2014 року №46 молодший сержант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення т; призначений на посаду гранатометника 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 7 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) : батальйону оперативного призначення.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, молодший сержант ОСОБА_5 в порушення вищевказаних норм законодавства України 19 вересня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_5 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, приблизно о 14 годині 19 вересня 2014 року, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та до 02 липня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, приблизно о 14 годині 19 вересня 2014 року, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та до 02 липня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , винуватим себе у скоєні злочину визнав, підтвердив факти та обставини вчинення злочину, викладені вище, їх не оспорював, у скоєному розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчинені злочину та судові витрати, йому роз`яснені наслідки вимог ч.3 ст. 349 КПК України, інші учасники судового провадження не оспорюють обставини даного кримінального провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 , у вчинені злочину та кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, без поважних причин тривалістю понад один місяць .
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Як особа ОСОБА_5 : має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, за наданими характеристиками з місця навчання та місця служби характеризується позитивно, має дві вищі освіти, раніше не судимий, одружений, має малолітню дочку, а також матір, яка має захворювання, не працює (докази працевлаштування суду не надані), на час вчинення злочину проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 гранатометником 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 7 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, на теперішній час виключений зі списків складу військової частини.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини за яким вчинений злочин, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.3 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі. При цьому, враховуючи приведені обставини, суд приходить до висновків про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, у відповідності до ст. 75 КК України .
Підстави для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає, оскільки відсутні обставин, що які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,371 КПК України, суд,-
засудив :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки.
На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням на строк 1 рік.
У відповідності до ст.. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1