Справа №10-191/10р. Головуючий у І інстанції Кравців В.І.
Категорія ч.2 ст.190 КК України Доповідач Перетятько В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Перетятька В.О.;

суддів - Макарова Ю.М., Яременка О.Д.;

з участю прокурора - Бойка О.В.;

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката - захисника ОСОБА_1, на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2010 року про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту обвинуваченому ОСОБА_2,

встановила:

Цією постановою задоволено подання старшого слідчого Самбірської міжрайонної прокуратури Львівської області про обрання обвинуваченому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженому, працюючому слідчим СВ Самбірського MB ГУ МВС України у Львівській області, раніше не судимому, запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Як вбачається з матеріалів справи та подання слідчого, ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що працюючи на посаді слідчого СВ Самбірського MB ГУ МВС України у Львівській області, з метою особистого збагачення за сприяння ОСОБА_3 уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінально-караного діяння, а саме вирішення питання про закриття кримінальної справи, порушеної за фактом вчинення хуліганських дій групою за осіб за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, 17.03.2010 року, запропонував ОСОБА_3 надати йому грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, хоча кримінальна справа не перебувала у його провадженні. 19 березня 2010 року близько 17 год. на перехресті вул. Коперніка і вул. Чайковського, поблизу буд.20 у м. Самборі отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, як винагороду за непритягнення його до кримінальної відповідальності та подальше закриття кримінальної справи, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 та ч.3 ст.364 КК України.

22.03.2010 року ОСОБА_2 затримано в порядку ст.115 КПК України.

В апеляції адвокат ОСОБА_1, порушує питання про скасування постанови судді як таку що винесена в порушення вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, а також з порушенням прав обвинуваченого.

Покликається на те, що у постанові суду не наведено жодних обставин, які б могли бути підставою для обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту. Також суд не взяв до уваги стан здоровя ОСОБА_2, його сімейний стан та у звязку із цим не навів у постанові, аргументів на користь того, що застосування більш мякого, ніж взяття під варту, запобіжного заходу, може не забезпечити його належну поведінку. Не було враховано те, що останній має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, страждає низкою захворювань.

Заслухавши доповідача, адвоката-захисника, який підтримав свою апеляцію, міркування прокурора про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами досудового слідства, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню.

Перевіркою матеріалів досудового слідства встановлено, що рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту прийняте передчасно, не у відповідності до вимог ст.148, 155 КК України та не ґрунтується на законних підставах.

Відповідно до положень ст.155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід, застосовується у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. У виняткових випадках цей запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше трьох років.

Відповідно до вимог ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених в ст.148 КПК України, враховують тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, вид діяльності та місце проживання.

Задоволюючи подання органу досудового слідства та приймаючи рішення по справі суд покликався виключно на тяжкість злочину, який ставиться у вину обвинуваченому, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.165-2 КПК України в мотивувальній частині цієї постанови, зокрема, зазначаються підстави для обрання такого заходу, мотивується висновок про їх наявність, наводяться аргументи на користь того, що підозрюваний, обвинувачений може ухилятися від слідства й суду чи від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність, що застосування більш мяких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Проте, в поданні органу досудового слідства не наведено жодних обставин, крім тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, що могли стати підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді взяття під варту. Разом з тим, в порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства не наведено таких обставин і в постанові суду.

Поряд з вищенаведеними обставинами, судом першої інстанції не взято до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, страждає низкою захворювань, з приводу яких перебував на стаціонарному лікуванні, про що наявні в матеріалах справи довідки ( а.с.7, 14) та потребує подальшого медичного нагляду.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів, приходить до висновку, що немає достатніх підстав вважати, що ОСОБА_2 може ухилятися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі, чи продовжувати злочинну діяльність. Сама по собі тяжкість вчиненого злочину, при відсутності інших обєктивних і субєктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості у суду в обовязковій необхідності обрання підозрюваному чи обвинуваченому запобіжного заходу у виді взяття під варту, не може бути підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді взяття під варту.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів, вважає, що постанова суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу ОСОБА_2 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.148, 150, 165-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2010 року про обрання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжного заходу у взятті під варту скасувати.

Рекомендувати органам досудового слідства обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Головуючий: Судді: