Справа № 741/1028/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/763/2015
Категорія - ст. 81 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання.

У своєму рішенні суд вказав, що відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання, а ОСОБА_6 його не відбуває. Крім того, відповідно до ст. 154 КВК України, якщо до особи може бути застосоване умовно дострокове звільнення, то орган або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду. Кримінально виконавча інспекція не мала підстав надіслати таке клопотання.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким його звільнити умовно-достроково від відбування додаткового покарання. В обґрунтування доводів апеляції зазначає, що суд першої інстанції при винесенні ухвали помилково розтлумачив норму ст. 81 КК України та не звільнив його від відбування додаткового покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку прокурора, який вважав постанову суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

23 квітня 2014 року вироком Носівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права займатися лікарською діяльністю - займати лікарські посади на строк два роки.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 2 липня 2014 року вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2014 року було змінено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. В резолютивній частині вироку слова «займатися лікарською діяльністю» було виключено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2015 року вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 2 липня 2014 року в частині призначеного додаткового покарання було змінено та зазначено, що ОСОБА_6 позбавлений права обіймати посади лікаря, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким при умовно-достроковому звільненні від відбування основного покарання засудженого, щодо якого було застосовано додаткове покарання, суд може вирішити питання про його повне або часткове звільнення від відбування і додаткового покарання не тільки тоді, коли про це порушено питання у поданні органу, який відає виконанням покарання, а й за своєю ініціативою.

Аналізуючи вищевказані норми колегія приходить до переконання, що не тільки орган або установа виконання покарання може подати заяву про умовно-дострокове звільнення, але і засуджений мав повне законне право подавати дану заяву до суду.

Відмовляючи засудженому ОСОБА_6 у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання, суд першої інстанції порушує право засудженого на доступ до правосуддя передбачений статтями 21 та 539 КПК України.

Вказане порушення вимог кримінального процесуального закону колегія вважає істотним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене постанова районного суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 415, 419, 539 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від додаткового покарання скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4