АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/151/16 Справа № 203/291/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 р. щодо продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановила:
Відповідно до наданих органом слідства матеріалів, ОСОБА_10 підозрюється у тому, що 2 січня 2016 р. близько 16 год. 25 хвил., знаходячись біля метрополітена № 1, розташованого по пр. К. Маркса, 123 «Б» в м. Дніпропетровську, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілої, відкритим способом викрав у ОСОБА_11 майно на загальну вартість 515 грн. 50 коп. і з місця події скрився.
Дані злочинні дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК.
Вказаний злочин було зареєстровано в ЄРДР 2 січня 2016 р. за № 000006 і в цей же день ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК.
4 січня 2016 р. останньому обрано запобіжний захід тримання під вартою строком до 31 січня 2016 р.
27 січня 2016 р. дії ОСОБА_10 органом досудового слідства перекваліфікаовано зі ст. 186 ч. 2 на ст. 187 ч. 2 КК.
29 січня 2016 р. останньому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 , суд першої інстанції послався на те, що за злочин, який інкримінується останньому передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, що раніше судимий, не має міцних соціальних зв*язків, що привело його до висновку про наявність ризику вчинення іншого злочину та про можливість переховування від органу слідства та суду. Вважає, що змін за час знаходження ОСОБА_10 під вартою, якіб спричинили зменшення вказаних ризиків не відбулось.
Заявлений органом слідства обсяг процесуальних дій, необхідність яких викликана об*єктивністю та всебічністю встановлення всіх обставин скоєння злочину, а також сукупність ризиків перешкоджання слідству та суду, привели суддю до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою до 2 березня 2016 р., оскільки жоден із більш м*яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.
Захисник оскаржує судове рішення. В апеляції просить його скасувати, ухвалити нове, яким застосувати у відношенні ОСОБА_10 запобіжний захід не пов*язаний з позбавленням волі.
В обгрунтування доводів скарги посилається на те, що судом не в повному обсязі встановлені обставини справи, а саме, що співмешканка підозрюваного страждає на тяжке захворювання, у зв*язку з чим потребує догляду та лікування. Стверджує, що на утриманні підозрюваного знаходяться діти, які є племінниками його співмешканки, і що останній з липня по грудень 2015 р. постійно проживає з нею.
Посилається на позитивну характеристику ОСОБА_10 за місцем мешкання.
Крім того, вважає, що органом слідства не доведено, що ризики, на які вказує слідчий, реальні, і що ОСОБА_10 , залишаючись на волі, скоїть новий злочин.
Заслухав суддю-доповідча, захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляції, прокурора про законність рішення слідчого судді і про безпідставність апеляції, а також про неможливість зміни його на менш м*який, колегія суддів, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла до висновку про те, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Слідчий суддя, розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, повинен керуватись вимогами ст. 199 КПК відповідно до правил, передбачених для розгляду клопотань про застосування запобіжних заходів.

Обговорюючи доводи скарги про відсутність нових ризиків, якіб унеможливлювали обгрутованість висновку про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , колегія звертає увагу на те, що представлені матеріали приводять до висновку про наявність підозри у вчиненні ним злочину при обставинах, на які посилається орган слідства. На те, що на момент апеляційного провадження органом слідства перекваліфіковано дії підозрюваного на більш суворий кримінальний закон, передбачений ст. 187 ч. 2 КК, скоєний при тих же обставинах і що, враховуючи тяжкість відповідальності, яка передбачена за його скоєння, суд послався на те, що вона може спонукати підозрюваного уникнути відповідальності за свої кримінально-карані дії, а його судимість за попередні злочини є ризиком скоєння нових злочинів. Сукупність вказаних обставин, за твердженнями органу слідства, унеможливлюють знаходження підозрюваного на волі.

Тому ризики, на які посилається слідчий і прокурор, на переконання колегії суддів, знайшли своє підтвердження. Колегія звертає увагу на те, що вони передбачені ст. 177 КПК.

Посилання підозрюваного і його захисника на міцність соціальних зв*язків не можуть мати вирішальне значення для застосування запобіжного заходу не пов*язаного з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_10 із співмешканкою проживає незначний термін. Діти, які проживають із останньою є її племінниками і ніякого відношення до підозрюваного не мають. Посилання на те, що по кримінальному провадженню проведено значний обсяг процесуальних дій, в ході яких допитана потерпіла, встановлена достатна наявність свідків, які вже дали покази, а тому на них не можна вплинути, колегія вважає такими, які спростовані твердженнями слідчого і прокурора про те, що тяжкість покарання за скоєне, може спонукати ОСОБА_10 на уникнення ним відповідальності.

Сукупність вищенаведених органом слідства і судом першої інстанції доводів приводить колегію суддів до висновку про безпідставність тверджень захисту про відсутність мотивування про неможливість застосування більш м*якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 .

Колегія вважає, що така сукупність даних, на які послався суд першої інстанції, а також обсяг процесуальних дій, які ще необхідно виконати слідчому, виправдовує подальше тримання ОСОБА_10 під вартою і зміна запобіжного заходу на менш суворий, на думку колегії, є недоцільним.

Таким чином, колегія суддів не знайшла підстав для скасування рішення суду першої інстанції і обрання підозрюваному ОСОБА_10 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 р. про продовження строку тримання під вартою до 2 березня 2016 р. щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4