Провадження: 1-кп/484/50/16
Справа: 484/224/16-к
іменем України
01.02.2016 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синюхин Брід Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, не працює, повна загально середня освіта, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3
22 січня 2016 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України та угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 22 січня 2016 року.
Під час проведення підготовчого судового засідання обвинувачений та потерпілий просили затвердити угоду про примирення.
Прокурор проти затвердження угоди про примирення не заперечував.
Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, а в затвердженні угоди про примирення необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 474 ч.7 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Умови даної угоди суперечать вимогам п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, оскільки в обвинувальному акті допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіж).
Однак, дослідивши обвинувальний акт та додані прокурором матеріали досудового
розслідування суд приходить до висновку, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими є формальними та поверхневими, оскільки не містить опису місця, способу, обєктивної та субєктивної сторони, інших обставин вчинення кримінального правопорушення.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що 27.10.2015 року близько 22 години обвинувачений ОСОБА_3 з метою викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 прийшов до його домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Зайшовши на територію вказаного домоволодіння та пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може перешкодити йому, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до господарської будівлі (сарай) де виявив дві бензопили марки «Good Luck» та Штиль».
Таким чином, суд вважає, що допущенна невірна правова кваліфікація дій обвинуваченого.
Крім того судом встановленна очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою обов`язків.
Відповідно до угоди сторони домовилися про призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян.
В ході підготовчого судового засідання було з`ясовано, що обвинувачений не працює та в даний час у нього відсутні кошти, однак на штраф він згоден.
Сторонами кримінального провадження суду не надано доказів отримання обвинуваченим будь якого доходу, наявності у нього власних коштів або майна на яке може бути звернене стягнення.
За таких обставин суд вважає, що відсутні умови для затвердження угоди, оскільки вона не відповідає вимогам закону, а кримінальне провадження необхідно повернути прокурору.
Керуючись ст. ст. 314 ч.3, 472, 474 ч.7,КПК України, суд
Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 22 січня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: