Справа №11-1722,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст.101ч.1; 185ч.3; 185ч.2; ОСОБА_1
142ч.3; 308ч.3 КК України Доповідач Литвиненко І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року листопада місяця 22дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Литвиненко І.І.

Суддів: Шевцової В.Г., Михайлюка М.І.

З участю прокурора Литвиненка О.О.

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_2 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 30листопада 2010 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

українця, громадянина України,

маючого середню-спеціальну освіту,

не одруженого, маючого на утриманні

неповнолітню дитину, не працюючого,

військовозобовязаного,

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3

раніше судимого:

1. 08.04.1998р. Бериславським районним судом

Херсонської області за ст.ст.141ч.2; 140ч.3; 44;

42 КК України до позбавлення волі на строк два

роки;

2. 01.10.2001р. Бериславським районним судом

Херсонської області за ст.ст. 141ч.2; 42ч.3 КК

України до позбавлення волі на строк чотири

роки 8 місяців;

3. 18.04.2005р. Бериславським районним судом

Херсонської області за ч.3 ст.185; ч.2 ст.186; 70

КК України до позбавлення волі строком на

чотири роки два місяці. Звільнився 29.12.2007р.

за постановою Самарського районного суду

Дніпропетровської області умовно-достроково на

один рік 4 дні, -

засуджено за ст.101 ч.1 КК України (в редакції 1960р.) до позбавлення волі строком на три роки;

за ч.3 ст.142 КК України (1960р.) до позбавлення волі строком на шість років, з конфіскацією всього належного йому майна;

за ч.3 ст. 308 КК України до позбавлення волі строком на сім років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно ч.1 ст.42 КК України (1960р.) за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення попереднього вироку Бериславського районного суду від 18.04.2005 року, визначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців, з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання, призначеного за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку, частково приєднано покарання, призначене ОСОБА_2 за вироком Бериславського районного суду від 18.04.2005 року, ким він засуджений до позбавлення волі строком на чотири роки два місяці, призначено підсудному покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Засуджено ОСОБА_2 за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення вироку Бериславського районного суду від. 18.04.2005р., визначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України, за ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання невідбуте ним за вироком Бериславського районного суду від 18.04.2005р., і остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирішене питання про речові докази.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він 14.09.1996 року близько 2200год. в м.Берислав, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись біля бару Киткана перехресті вул. 1 Травня та Гоголя, в ході сварки, що виникла на ґрунті неприязнених відносин з ОСОБА_3, умисно наніс один удар ножем в район грудної клітини потерпілому, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітини, що відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

Окрім того. ОСОБА_2 в кінці серпня 1997 року. приблизно о 01.00 год. в м.Бериславі, за попередньою змовою з особою, відносно якої виділена справа в окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном, заздалегідь приховавши обличчя масками, відкрито проникли до приміщення квартири АДРЕСА_1, де мешкає ОСОБА_4, де з погрозою застосування насилля, небезпечного для життя та здоровя потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що виразилося в демонструванні пістолету, заволоділи грошима в сумі 15 грн., причинивши ОСОБА_4 шкоду в зазначеному розмірі.

Крім того, ОСОБА_2 в кінці серпня 1997 року, приблизно щ 01.00 год. в м.Бериславі, за попередньою змовою з особою, відносно якої виділена справа в окреме провадження, з метою заволодіння №3 по вул.Приморській, 15, де мешкає ОСОБА_4, де з погрозою застосування насилля, небезпечного для життя та здоровя потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5. що виразилося в демонструванні пістолету, заволоділи наркотичним засобом маковою соломою у кількості 12 стаканів, обємом одного стакану 200 гр., загальним обємом 2400 г.

Крім того, ОСОБА_2 повторно, 15.07.2008 року, приблизно о 19.00год. в м.Бериславі, знаходячись біля кафе-бару Кизи-Кермен, умисно, таємно, із корисливих спонукань шляхом вільного

доступу викрав моторолер EX 50С ОСОБА_6 Прікс, належний ОСОБА_7, спричинивши потерпілому майнову шкоду на суму 2000грн.

Крім того, ОСОБА_2 повторно, 03.10.2008 року, приблизно о 24.00год. в м.Бериславі, шляхом розбиття скла вікна проник до приміщення будинку №348 по вул.Леніна, що належить гр-ну ОСОБА_8, звідки умисно, таємно, із корисливих спонукань викрав майно потерпілого, а саме: мікрохвильову піч „ЬО", вартістю 400грн., пральну машинку „Самсунг", вартістю 500грн., телевізор „Самсунг", вартістю 700грн., ДВД-програвач вартістю 300грн., пилосос „Самсунг", вартістю 200грн., хутряну норкову шубу, вартістю 3000грн., чоловічу шкіряну куртку чорного кольору з хутровим коміром, вартістю 900грн., чоловічу шкіряну куртку коричневого кольору з хутровим коміром, вартістю 900грн., жіночий шкіряний плащ чорного кольору, вартістю 700грн., жіночий піджак із шкірозамінника вартістю 150грн., жіночу шкіряну куртку чорного кольору, вартістю 600грн., чоловічий піджак вартістю 400грн„ чоловічий шкіряний піджак вартістю 600грн., чоловічу дублянку вартістю 800грн., чоловічий шкіряний плащ з хутровим коміром вартістю 1400грн., жіночий плащ із шкірозамінника вартістю 300грн., плюшеве покривало вартістю 200грн., спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну 10750грн.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі суддів. Висновки суду про доведеність вини у скоєнні злочину передбаченого ст.101 ч.1 КК України (1960р.); 185 ч.2,3 КК України (2001р.) не оспорює.

Вважає, що в іншій частині вирок суду підлягає скасуванню у звязку з тим, що розбійний напад не скоював; явка з повинною не зареєстрована /т.1, а.с.75/; допит проводив оперуповноважений за дорученням слідчого /т.1, а.с.76,77/; від участі захисника відмовився під загрозою оперуповноваженого Бериславського РВ УМВС ОСОБА_9 /т.1, а.с.79/; в поясненнях при очній ставці /т.1, а.с. 80,81,82,86-87/ протиріччя не усунуті; потерпіла ОСОБА_5 з впевненістю не впізнала його як особу, що здійснила напад; при проведенні прокурорської перевірки порушені строки ( ст.235 КПК України); пояснення ОСОБА_9 не відповідають дійсності /т.1, а.с. 76-77/, а пояснення оперуповноваженого ОСОБА_10 відсутні при проведенні прокурорської перевірки; суд відхилив клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_9; судом не вірно зараховано в строк відбуття покарання, відбуте покарання за попереднім вироком.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування засудженого ОСОБА_2, який підтримав апеляцію з доповненнями, думку прокурора, який просив апеляцію засудженого залишити без задоволення, а в останньому слові просив вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, але іншим складом суду, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція з доповненнями підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 визнав вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.142 ч.3, ч.3 ст.308 КК України.

Із матеріалів справи вбачається, що під час її розгляду суд, відповідно до ч.3 ст.299 КПК України, визнав за недоцільне досліджувати докази, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, у тому числі і підсудним ОСОБА_2, який повністю визнавав себе винним, як в ході досудового, так і під час судового слідства. ОСОБА_2 усвідомлював процесуальні наслідки такого рішення позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, про що свідчить відповідний запис у протоколі судового засідання.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 заперечував вину у вчиненні розбійного нападу за ст. 142ч.3, ст. 308 ч.3 КК України, на сімю ОСОБА_4 з іншою особою. На попередньому слідстві оговорив себе внаслідок недозволених методів слідства зі сторони працівників міліції.

Ці заперечення проти звинувачення були предметом розгляду в судовому засіданні і спростовуються наступними доказами, викладеними у вироку.

Скоєння злочину ОСОБА_2 підтверджується сукупністю доказів, а саме:

із свідчень потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_4 вбачається, що наприкінці серпня початку вересня 1998р. на квартиру був здійснений розбійний напад, двома чоловіками в масках, які погрожували пістолетом та заволоділи наркотичним засобом маковою соломою та грошима в сумі 15 грн. Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_2 вірно розповів про обставини вчиненого ним злочину;

із протоколу допиту в якості обвинуваченого 16.02.1998р., протоколу додаткового допиту в якості обвинуваченого від 10.10.2008р. вбачається, що ОСОБА_2 винним у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_4 визнав та дав послідовні пояснення /т.1, а.с. 81-82,85/;

протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08.10.2008р., в ході якої ОСОБА_2 в деталях підтвердив та показав місце в квартирі, звідки було викрадене майно /т.1, а.с. 89-93/;

протоколом очної ставки з потерпілим ОСОБА_4 /т.1, а.с.86/, під час якої ОСОБА_2 підтвердив розбійний напад;

явкою з повинною /т.1, а.с. 83/ від 07.10.2008р., де ОСОБА_2 добровільно зізнався у скоєнні з ОСОБА_11 розбійного нападу на ОСОБА_4, звернувшись до Бериславського РВ УМВС Херсонської області.

Висновок суду про доведеність вини у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.142 (в редакції 1960р.); ч.3 ст.308 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, відповідно з нормами КПК України і є обґрунтовані.

Про те, підлягає виключенню з вироку суду переліку доказів в підтвердження вини ОСОБА_2 посилання на явку з повинною від 03.02.1998р. /т.1, а.с. 75/, так як вона не підписана посадовою особою органу дізнання, слідчим, яким прийнята заява, із зазначенням на заяві дати її прийняття відповідно до вимог ст. 96 КПК України, тому, доводи апелянта в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи в апеляції про те, що допит ОСОБА_2 в якості свідка здійснював оперуповноважений за дорученням слідчого /т.1, а.с. 76-77/, не є підставою для скасування обвинувального вироку. Крім того, як вбачається з вироку суд не посилається на даний доказ по справі.

Доводи в апеляції ОСОБА_2 про те, що від участі захисника відмовився під загрозою оперуповноваженого Бериславського РВ УМВС ОСОБА_9, при проведенні прокурорської перевірки про застосування недозволених заходів впливу, порушені строки та відсутні пояснення ОСОБА_9, ОСОБА_10, а ОСОБА_9 не допитаний в судовому засіданні спростовуються матеріалами кримінальної справи та не є підставою для скасування вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи (протокол розяснення підозрюваному право на захист) від 16.02.1998р. /т.1, а.с.79/ розяснив слідчий Бериславського РВ УМВС ОСОБА_12, а не ОСОБА_9

Крім того, згідно постанови помічника прокурора Бериславського району Херсонської області, в порушенні кримінальної справи за результатами проведеної перевірки про застосування до ОСОБА_2, працівниками Бериславського РВ УМВС, недозволених методів дізнання та слідства відмовлено за відсутністю події злочину /т.2, а.с. 138,166/ від 24.09.2010р.

Як вбачається зі змісту постанови, від оперуповноваженого СКР Бериславського РВ УМВС ОСОБА_9, відібрані пояснення та пояснення від заступника начальника РВ УМВС ОСОБА_13

Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.09.2010р. на даний час не скасована, відповідно до вимог ст. 2362 КПК України.

Колегія суддів не піддає сумніву правдивості пояснень /т. , а.с. 80-82, 86-87/ допиту ОСОБА_14 в якості обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_5, так як вони є послідовними, відповідають фактичним обставинам справи, а потерпілі ОСОБА_5, ОСОБА_4 попереджені за ст. 384 КК України в судовому засіданні /т.1, а.с. 72,83/.

В частині призначеного покарання, колегія суддів вважає, що міра покарання ОСОБА_2 обрана судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, помякшуючих та обтяжуючих вину обставин, тому воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження здійснення нових злочинів.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2010 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на доказ явку з повинною від 03.02.1998р.- /т.1, а.с. 75/.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: