Справа № 442/6748/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/954/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м.Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , засудженого 24 грудня 2012 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ст. ст. 348, 349, 70, 71 КК України на 10 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2015 року вирок змінено, засуджено за ч.3 ст. 345, ст. ст. 349, 70, 71 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі,

з участю прокурора ОСОБА_8

та захисника ОСОБА_9

за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2015 року

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2015 року задоволено клопотання засудженого та звільнено ОСОБА_11 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий термін на 2 роки 20 днів, з підстав, що вирішальним фактором є факт відбування засудженим певної частини покарання та його виправлення. Суд зазначив, що сумлінна поведінка засудженого полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, що має місце в даному випадку, те, що в сукупності засуджений довів своє виправлення, відбув більше 3/4 строку покарання, зокрема, 22 листопада 2017 року термін відбуття його покарання завершується, вину у вчиненому злочині визнав, а на виробництві не працевлаштований у зв`язку із його скороченням, тому суд прийшов до висновку, що засуджений в подальшому може бути виправлений без ізоляції від суспільства.

Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_11 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий, під час утримання в СІЗО м.Львова характеризувався негативно: допускав порушення режимних вимог, за що 12 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією СІЗО не заохочувався. З 23 травня 2015 року останній відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колонії № 40 Львівської області, де за час відбування покарання характеризується посередньо, порушення тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався, на виробництві колонії не працевлаштований. 10 червня 2015 року комісією установи ДВК № 40 ОСОБА_11 було відмовлено у скеруванні подання до суду щодо можливої заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно витягу з протоколу № 19 від 15 жовтня 2015 року комісією установи засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення. Така поведінка засудженого свідчить про те, що він у разі його звільнення не спроможний свідомо дотриматися соціальних норм життя.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, захисника про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбуванння покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).

Строк відбуття покарання засудженому рахується з 22 травня 2009 року, кінець строку 22 листопада 2017 року. Станом на день розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_11 відбув більше трьох чвертей строку. З 23 травня 2015 року відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії № 40 Львівської області.

Згідно характеристики, затвердженої начальником Дрогобицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 40 засуджений ОСОБА_11 за час відбування покарання порушення режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. На виробництві колонії не працевлаштований у зв`язку із зменшенням обсягів робіт; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, виконання їх тільки за призначенням; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має; намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці; участі в організації та проведенні виховних заходів, у реалізації програм диференційовано виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає; підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки (передачі) та бандеролі.

Колегія суддів погоджується з рішенням місцевого суду та вважає, що ОСОБА_11 , будучи засудженим за особливо тяжкий злочин, відбув більше 3/4 призначеного судом строку покарання, своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

При цьому колегія суддів враховує вимоги Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, під дію якого підпадає засуджений ОСОБА_11 .

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2015 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 МАКОЙДА ОСОБА_13 ОСОБА_5