Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2016 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Сторожинець, угоди про примирення від 02.02.2016 року, які надійшли до суду під час підготовчого судового розгляду кримінального провадження № 0000558 від 15.10.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Агдамського району, Республіки Азербайджан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Азербайджан, працюючого по найму, освіта незакінчена вища, не одруженого, раніше не судимого, в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця і мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, працюючого по найму, студента 5-го курсу Національного технічного університету, не одруженого, раніше не судимого, в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України

встановив:
ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що він 15.10.2015 року біля 18 години 51 хвилини, перебуваючи на території підприємства «Луч», що в м.Сторожинець, вул.О.Кобилянської, 40-А, під час розмови з ОСОБА_4 на грунті раптово виниклої словесної суперечки щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.10.2015 року, наніс удар рукою в область нижньої щелепи ОСОБА_4 , від чого останній впав на землю, а обвинувачений наніс потерпілому ще один удар ногою в ділянку лівої ключиці, завдавши таким чином потерпілому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани підборіддя та розрив ключично-акроміального з`єднання зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, і викликають тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_6 , обвинувачується в тому, що він 15 жовтня 2015 року біля 18,00 години, будучи присутнім на території підприємства «Луч», що в м.Сторожинець, вул. О.Кобилянської, 40-А, під час розмови ОСОБА_9 із ОСОБА_4 , щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.10.2015 року, маючи умисел на таємне викрадення з салону автомобіля «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1 , грошей ОСОБА_4 , підійшов до вказаного автомобіля і відчинивши водійські дверцята із сумки яка знаходилась на передньому водійському сидінні викрав гроші в сумі 19500 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_4 та в подальшому із викраденими грошима з місця вчинення злочину скрився, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В ході підготовчого судового розгляду кримінальної справи, обвинувачені і потерпілий повідомили суд про досягнуті між ними угоди про примирення від 02.02.2016 року, згідно яких сторони угод підтвердили формулювання обвинувачення кожному із обвинувачених, а та розміри нанесеної потерпілому шкоди, яка потерпілому відшкодована до укладення угоди.

Сторони обидвох угод визначили також міру покарання обвинуваченим у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень, в тому числі із застосуванням положень ст.69 КК України до санкції ст.122 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання про відповідність угод вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд виходить з наступних мотивів.

На момент підписання угод про примирення, та розгляду її в суді, потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 розуміють наслідки укладення таких угод, зазначені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в чому суд переконався в судовому засіданні.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в судовому засіданні відмовилися від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1) КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився з тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст.122 та ч.1 ст.185 КК України (окрім випадку невиконання ними в подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розуміють, що в разі невиконання ними угод про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розуміють, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити обвинуваченим покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цілком розуміють своє право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні яких їх обвинувачують, та роз`яснено їх права, наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Суд переконався, що обидві угоди відповідають вимогам закону та нормам КПК України. Умови угод про примирення, крім цього, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладення угод про примирення сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. Обвинувачені мають можливість виконати взяті на себе, за цією угодою, зобов`язання

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 злочину за ч.1 ст.122 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 02.02.2016 року між ним та потерпілим ОСОБА_4 і узгоджену сторонами міру покарання.

Крім цього суд враховує суспiльну небезпеку скоєного обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості, а також данi про його особу, який вину визнав, в скоєному розкаявся, раніше не судимий, потерпілому шкоду відшкодував. Обтяжуючих обставин вини обвинуваченого не встановлено, а до пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, суд вiдносить його щире розкаяння та активне сприяння розкриттю злочину.

Врахувуючи особу обвинуваченого, який має бажання спокутувати свою вину перед суспільством та потерпілим, а також враховуючи та, що потерпілий не має до ОСОБА_5 жодних претензій матеріального характеру, внаслідок відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд знаходить що умови угоди про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.122 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, є оправданим і саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 злочину за ч.1 ст.185 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 02.02.2016 між ним та потерпілим ОСОБА_4 і узгоджену сторонами міру покарання.

Крім цього суд враховує суспiльну небезпеку скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості, а також данi про його особу, який вину визнав, в скоєному розкаявся, раніше не судимий, потерпілому шкоду відшкодував. Обтяжуючих обставин вини обвинуваченого не встановлено, а до пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин суд вiдносить його щире розкаяння та активне сприяння розкриттю злочину.

Врахувуючи особу обвинуваченого, який має бажання спокутувати свою вину перед суспільством та потерпілим, а також враховуючи те, що потерпілий не має до ОСОБА_6 жодних претензій матеріального характеру, внаслідок відшкодування шкоди, суд знаходить що узгоджене сторонами покарання, яке визначене санкцією ч.1 ст.185 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів, з огляду на те, що він є молодою, необхідною для суспільства, людиною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 02 лютого 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4

ОСОБА_5 , визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Затвердити угоду про примирення, укладену 02 лютого 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4

ОСОБА_6 , визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема:

-обвинуваченими з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди;

-потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу;

-прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ: