Справа №476/940/15-к 22.10.2015 22.10.2015 22.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/452/15 Головуюча у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги потерпілого.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути матеріали скарги до місцевого суду для розгляду по суті.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
Слідчим суддею відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_6 .
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що винесена без встановлення дійсних обставин справи.
Зазначає, що бездіяльність слідчого підлягає оскарженню, бо відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання.
На думку апелянта, висновок суду про те, що вирішення питання про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні не відноситься до слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, є помилковим.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя послався на ч.4 ст.304 КПК України, згідно якої, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню.
Зазначено, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено ч.1 ст.303 КПК України, пунктом 7-м якої передбачено оскарження рішень про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, проте вирішення питань про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні та передачі їх на зберігання до вказаної категорії дій не відноситься.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
15.09.2015 р. ОСОБА_6 звернувся до слідчого із клопотанням про огляд викраденого в нього бджолопавільону, складання відповідного протоколу з фототаблицею для фіксування його стану та комплектності, визнання його речовим доказом та передачі павільйону йому (потерпілому) на зберігання, яке 24.09.2015 р. слідчим задоволено у частині огляду павільйону.
Відмовляючи в іншій частині клопотання, слідчий повідомив, що вилучення павільйону є неможливим через складність проведення такої дії, тому павільйон буде вилучено та повернуто потерпілому пізніше.
Не погоджуючись з цим, ОСОБА_6 оскаржив бездіяльність слідчого до суду.
Частиною 1-ю ст.303 КПК України виписано вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені до суду під час проведення досудового слідства.
Відповідно до п.1 цієї статті, бездіяльністю слідчого є невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Отже, за змістом зазначеної правової норми, до суду може бути оскаржено лише бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні (невиконанні) процесуальної дії, для вчинення якої встановлено певний строк.
Разом з тим, діючим КПК України, питання визнання речовим доказом, його вилучення та повернення володільцю (ст.ст.98-100) не пов`язане із строком його розгляду чи виконання.
За такого, звернення ОСОБА_6 до суду із зазначеною скаргою є безпідставним у сенсі положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України.
Відсутні такі підстави і у п.7 ч.1 зазначеної статті, на який посилається ОСОБА_6 у скарзі до суду, оскільки цією нормою, як належно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, передбачено оскарження рішень про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, до яких питання стосовно речових доказів не відноситься (Глави 20,21 КПК України).
Отже, апеляційний суд погоджується із постановленим рішенням суду 1-ї інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , тому як воно є відповідним вимогам ч.4 ст.304 КПК України.
З урахуванням вище наведеного, доводи апелянта про неправильність оскаржуваного рішення слідчого судді є неприйнятними, тому підстави для його скасування та повернення скарги до районного суду відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.405,407,422,424,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2015 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ Єланецького РВ УМВС України в Миколаївській області та відмову у задоволенні клопотання про визнання речовим доказом та передачі його потерпілому - без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: