Справа №485/1987/15-к 10.02.2016 10.02.2016 10.02.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/105/16 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ;
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
потерпіла ОСОБА_9 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить вирок змінити, пом`якшити призначене покарання до 8 років позбавлення волі.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_7 визнано винним за ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта у розмірі 307 грн. 20 коп.
Вирішено питання про речові докази.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає вирок надмірно суворим та таким, що постановлений з істотними порушеннями норм КПК України, призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та наявним пом`якшуючим обставинам.
Посилається на ст.337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення і вихід за межі висунутого обвинувачення судом може здійснюватися лише в разі якщо цим досягається покращення становища особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.
Проте, суд, в супереч вказаній нормі, вийшов за межі пропонованої міри покарання стороною обвинувачення, мотивуючи це тим, що потерпіла по справі просила для обвинуваченого більш сувору міру покарання, що є істотним порушенням вказаної норми кримінально-процесуального кодексу.
Крім того вказує, що ОСОБА_7 вину свою визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, активно сприяв досудовому розслідуванню у розкритті злочину, є інвалідом дитинства 3-ї групи, розумово відсталим, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому заслуговує на покарання у нижчий межі санкції ч.1 ст.115 КПК України.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
18 серпня 2015 року, близько 20 години, ОСОБА_7 вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 . Близько 22 години, він разом з ОСОБА_10 пішли до домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає остання, з метою подальшого вживання спиртних напоїв, які придбав ОСОБА_7 . Під час сумісного вживання спиртного у спальні, біля 23 год. 30 хв., між ними виникла сварка, в ході якої в обвинуваченого виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 . Виконуючи задумане, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки у вигляді смерті, ОСОБА_7 , штовхнув ОСОБА_10 на ліжко, заліз на неї зверху, ногами притиснувши її руки до ліжка, таким чином подолавши її опір. Поясом від жіночого халату, обмотав шию ОСОБА_10 та, схрестивши вільні кінці поясу, почав придушувати. Коли остання перестала пручатись, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що своїми діями позбавив останню життя, залишив її на ліжку. З метою знищення слідів злочину підпалив сірникову коробку та кинув на ліжко, після чого залишив приміщення будинку.
Вчинене обвинуваченим кваліфіковане судом за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої про залишення оскаржуваного вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини провадження, доведеність вини та кваліфікація скоєного ОСОБА_7 , вид призначеного йому покарання в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, тому, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання № за № 7 від 24.10.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до правил п.1 ч.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи тощо.
Що стосується покарання обвинуваченого у цьому провадженні, то воно призначене у межах санкції ч.1 ст.115 КК України, з урахуванням судом суспільної небезпеки скоєного (особливо тяжкий злочин); даних про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, відповідно до ст.89 КК України, за містом проживання характеризується посередньо, не працює, зловживає спиртними напоями, міцних соціальних зв`язків не має, з дружиною та дітьми не проживає протягом тривалого часу, є інвалідом 3-ї групи з дитинства, розумово відсталим; пом`якшуючих покарання обставин - каяття та активного сприяння розкриттю злочину; обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину у стані сп`яніння; поведінки обвинуваченого після вчинення злочину - знищення слідів злочину шляхом підпалу приміщення, думки потерпілої, яка наполягала у суді на суворому покаранні обвинуваченого.
Зваживши на зазначене, а також, що ОСОБА_7 вчинено насильницький злочин впродовж нетривалого часу після відбуття покарання за попереднім засудженням, районний суд дійшов висновку про необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства та на визначений у вироку строк.
З цим рішенням суд апеляційної інстанції погоджується, підстав для пом`якшення призначеного покарання, про що просить захисник, не вбачає.
Свій висновок районний суд належним чином умотивував, він узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, розмір строку позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання в апеляційній скарзі на визнання вини, каяття, сприяння у розкритті злочину, а також позитивні дані про особу ОСОБА_7 , наведені у скарзі, є не суттєвим, оскільки ці обставини вже враховані судом при мотивуванні вироку, внаслідок чого покарання обвинуваченому призначене ближче до мінімальної межі санкції кримінального закону, за яким його засуджено.
З урахуванням обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого, який визнається не судимим відповідно до ст.89 КК України, намагання знищити сліди злочину шляхом підпалу та відсутності у провадженні обставин, які б істотно знижували суспільну небезпеку особи ОСОБА_7 , призначення йому покарання менш суворого, ніж визначив районний суд, на переконання суду апеляційної інстанції, суперечить вище зазначеним засадам ст.65 КК України та роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України.
Не є підставою для пом`якшення покарання наявність інвалідності та розумова відсталість обвинуваченого з огляду на обставини, за яких вчинено злочин.
Доводи про порушення судом положень ст.337 КПК України (погіршення становища обвинуваченого) не відповідають дійсності, оскільки суд при постановленні вироку, у тому числі при визначенні виду або розміру покарання, не обмежений позицією державного обвинувача (прокурора) у судовому розгляді.
Правила зазначеної статті стосуються інших обставин судового розгляду і регулюють лише його межі відповідно до обвинувального акта та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
За такого, всі апеляційні доводи є неприйнятними, внаслідок чого постановлений щодо обвинуваченого вирок зміні не підлягає.
Разом з тим, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р. за № 838-VIII, який набрав чинності 23.12.2015 р.) визнає за необхідне зарахувати у відбуте покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження впродовж з моменту його затримання, дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до набрання чинності цим вироком, з розрахунку - один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 - без зміни.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у відбуте покарання ОСОБА_7 строк перебування його під вартою у чинному кримінальному провадженні у період з 19 серпня 2015 року до 10 лютого 2016 року з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Головуючий
Судді: