АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальну справу за апеляцією захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 , на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року про направлення на додаткове розслідування кримінальної справи відносно -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, працюючого директором ТОВ «НВФ «Екоцентр», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, КК України,
________________________________
Справа: 11/796/93/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Цією постановою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України повернуто Генеральному прокурору України для організації додаткового розслідування.
Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи службовою особою генеральним директором ТОВ «Український центр поводження з відходами», діючи умисно, з корисливих мотивів, у липні-вересні 2011 року заволодів чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, а також вчинив службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки та незаконне поводження зі зброєю.
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи службовою особою директором ТОВ «Науково-виробнича фірма «Екоцентр» (надалі ТОВ «НВФ «Екоцентр»), діючи умисно, з корисливих мотивів, у липні-вересні 2011 року заволодів чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Як зазначено в обвинувальному висновку, між ДП «Національний центр поводження з небезпечними відходами» (надалі ДП «НЦПНВ») та ТОВ «Український центр поводження з відходами» (надалі ТОВ «УЦПВ»), директором та власником якого був ОСОБА_5 , 10.05.2011 року було укладено договір №087/9-У на надання послуг з організації збирання, перевезення та знешкодження (утилізації) використаної тари з-під засобів захисту рослин, за яким ДП «НЦПНВ» (Замовник) доручає, а ТОВ «УЦПВ» (Виконавець) бере на себе зобов`язання надати послуги із збирання, перевезення та знешкодження (утилізації) використаної тари. На виконання вказаного договору, 12.05.2011 та 21.07.2011 року укладені додаткові угоди №1 та №3, згідно яких Замовник здійснив передплату на розрахунковий рахунок Виконавця у розмірі 2 млн. 950 тис. грн. та 2 млн. 800 тис. грн.. відповідно, всього упродовж травня-липня 2011 року ТОВ «УЦПВ» отримало від ДП «НЦПНВ» як передплату грошові кошти у сумі 5 млн. 750 тис. грн..
Крім того, між ТОВ «УЦПВ» та ТОВ «НВФ «Екоцентр» укладено договір №7/04-11 від 07.04.2011 року про надання послуг по допоміжним роботам, які необхідні в процесі утилізації відходів, на виконання умов якого ТОВ «УЦПВ» здійснило передплату на розрахунковий рахунок ТОВ «НВФ «Екоцентр» упродовж липня-вересня 2011 року грошові кошти загальною сумою 649 тис. 211 грн. 60 коп.
Разом з тим, на час укладання ДП «НЦПНВ» договору №087/9-У від 10.05.2011 року з ТОВ «УЦПВ», виробничі потужності останнього, орендовані у ТОВ «НВФ «Екоцентр», не здатні були забезпечити утилізацію відходів у кількості і строки передбачені укладеним договором, про що достовірно знали як директор ТОВ «НВФ «Екоцентр» ОСОБА_6 , так і генеральний директор ТОВ «УЦПВ» ОСОБА_5 .
Незважаючи на це, ОСОБА_5 , грошові кошти, одержані від ДП
«НЦПНВ» в якості передплати, використав на користь ТОВ «УЦПВ», власником якого він був, для розвинення матеріальної бази свого підприємства, а роботи зі знешкодження (утилізації) відходів не провів.
Таким чином, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме, грошовими коштами ДП «НЦПНВ», перерахованими на рахунок ТОВ «УЦПВ» в якості передплати, поєднане із службовим підробленням.
Так, ОСОБА_5 , в один із днів липня 2011 року, під час особистої зустрічі, що проходила в офісі ТОВ «УЦПВ», за адресою: м. Київ, вул. Козелецька, 24, вступив у змову з директором ТОВ «НВФ «Екоцентр» ОСОБА_6 щодо заволодіння грошовими коштами ДП «НЦПНВ», перерахованими на рахунок ТОВ «УЦПВ» в якості передплати, який усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, діючи з корисливих мотивів, не бажаючи виконувати роботи по знезараженню (утилізації) відходів, за які ТОВ «НВФ «Екоцентр» вже отримало грошові кошти, погодився прийняти участь у спільному з ОСОБА_5 заволодінні чужим майном у особливо великих розмірах.
З метою створення видимості виконання робіт, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що в порушення умов договору і технологічного регламенту, роботи зі знешкодження зібраної та подрібненої тари з-під засобів захисту рослин не проводились, перебуваючи в офісі ТОВ «УЦПВ», в один із днів липня 2011 року та в один із днів вересня за допомогою комп`ютерної техніки склав, підписав та скріпив печаткою офіційні документи акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №92 від 29.07.2011 року та №ОУ-0000150 від 30.09.2011 року відповідно, до яких вніс завідомо неправдиві відомості, що послуги зі знешкодження (утилізації) використаної тари з-під засобів захисту рослин у загальній кількості 78 тис. 910 кг. на загальну суму 321 тис. 885 грн. 50 коп. (без ПДВ) виконані в повному обсязі.
Фактично, вказані роботи виконані не були, про що було достовірно відомо як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 .
На підставі цих актів була списана заборгованість ТОВ «УЦПВ» перед ДП «НЦПНВ» на суму 321 тис. 885 грн. 50 коп. (без ПДВ) за процедуру знезараження (утилізації) тари, яка фактично не проводилась, що дозволило ОСОБА_5 і ОСОБА_6 безоплатно обернути ці кошти на користь власних товариств, а з метою приховування слідів злочинної діяльності, ОСОБА_6 , діючи протиправно та спільно з ОСОБА_5 , в один із днів вересня 2011 року, перебуваючи на території полігону по вул. Аджамській, 29 у м. Кіровоград, наказав своїм підлеглим ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які не були обізнані щодо його злочинних намірів, видати подрібнену непромиту тару та завантажити її у автотранспорт для вивезення з полігону.
Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим слідством час, у невстановленої досудовим слідством особи, незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання вогнепальну зброю пістолет «Colt», моделі «Woodsman» калібру 5,6 мм, № НОМЕР_1 , який 12.04.2012 року був вилучений під час проведення обшуку в його квартирі.
Направляючи справу Генеральному прокурору України для проведення
додаткового розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, суд, в обґрунтування прийнятого рішення, зазначив, що кваліфікуючою ознакою злочину передбаченого ст. 191 КК України та інкримінованого обвинуваченим, є розмір завданої матеріальної шкоди, яка у відповідності до п.п. 25, 27 Постанови №10 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року, виражається у грошовій оцінці, а за відсутності оцінки розмір шкоди може бути визначений шляхом проведення відповідної експертизи, а оскільки в ході судового слідства встановлено, що розмір завданої матеріальної шкоди був визначений лише з показань свідка ОСОБА_12 , який не є експертом і відповідне експертне дослідження у справі не проводив, постановою суду від 31.10.2013 року була призначена судово-економічна експертиза для встановлення розміру завданої діями обвинувачених матеріальної шкоди.
14.02.2014 року до суду надійшов висновок експерта, в якому зазначено, що деякі питання, в тому числі щодо документального підтвердження розміру матеріальної шкоди носять ревізійний характер і не відносяться до завдань судово-економічної експертизи, а тому суд, з метою забезпечення проведення у справі ревізійних дій, 27.11.2014 року направив органу досудового розслідування судове доручення для встановлення місцезнаходження документів ДП «Національний центр поводження з небезпечними відходами» та встановлення місця перебування голови ліквідаційної комісії державного підприємства.
Оскільки судове доручення в повному обсязі виконано не було, суд, з урахуванням клопотання прокурора, прийняв рішення про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування через неможливість усунення вказаної неповноти досудового слідства в ході судового розгляду справи.
На вказану постанову захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій ставить питання про скасування постанови суду як незаконної та направлення кримінальної справи в Соломянський районний суд м. Києва для її подальшого розгляду по суті в іншому складі суду.
В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що наведені судом обставини, які необхідно з`ясувати під час додаткового розслідування, можливо усунути в ході судового слідства, а повернення справи на стадію досудового слідства за умов, коли діє новий Кримінальний процесуальний кодекс України, означає розпочати досудове слідство з самого початку, що унеможливить проведення певних експертиз, інших слідчих дій та призведе до затягування процесу проведення досудового слідства та судового розгляду, що вказує на недоцільність направлення справи на додаткове розслідування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію та просив скасувати постанову суду, а справу направити в Солом`янський районний суд м. Києва для її розгляду по суті; захисника ОСОБА_7 та підсудних ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які також
підтримали подану апеляцію і просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляції; перевіривши матеріали справи та апеляційні
доводи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, у відповідності з вимогами ст. 365 КПК України (1960 року) вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції, зміст якої повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК (1960 року).
Згідно апеляції, поданої захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_8 , предметом апеляційного перегляду судового рішення є постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року про направлення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Генеральному прокурору України для організації додаткового розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.
Вказану апеляцію захисник ОСОБА_8 подав 14.01.2015 року, яка судом першої інстанції без урахування положень визначених у статті 348 КПК
( 1960 року) України та після виконання вимог, передбачених статтею 351 КПК України (1960 року) разом зі справою, була передана до Апеляційного суду міста Києва з призначенням дати її розгляду на 26.02.2015 року.
Оскільки, під час апеляційного розгляду справи, апелянт своїх вимог не змінив, наполягав на задоволенні його апеляції та просив скасувати постанову суду першої інстанції про направлення кримінальної справи щодо обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на додаткове розслідування, а справу повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду, колегія суддів вважає, що задоволенню апеляція не підлягає з тих підстав, що подала її особа, яка не мала права її подавати з урахуванням приписів, установлених п. 6 ст. 348 КПК України (1960 року), згідно яких апеляцію мають право подати обвинувачений, щодо якого справу направлено на додаткове розслідування, його законний представник і захисник у частині мотивів і підстав направлення справи на додаткове розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 362, 366, 382 КПК України (в редакції Закону 1960 року), колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Постанову Соломянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 за ч.5 ст. 191 КК України Генеральному прокурору України для організації додаткового розслідування залишити без зміни, а апеляцію захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Судді: ________________ ___________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3