справа № 482/1711/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність і на час закінчення судового розгляду справи помер.
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
11 липня 2015 року, близько 21 години 30 хвилин, раніше судимий за корисливі злочини ОСОБА_3 , перебував з дозволу власника в будинку ОСОБА_6 , що розташований по АДРЕСА_1 , де з власником будинку розпивав спиртні напої.
Перебуваючи в будинку, ОСОБА_3 побачив в одній із кімнат будинку, двері якої були відчинені, алюмінієвий бідон, внаслідок чого у нього раптово виник умисел на його таємне викрадення.
Реалізуючи корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що ОСОБА_6 після вжитих спиртних напоїв спить, тоді ж, 11 липня 2015 року, перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , близько 22 години 30 хвилин, діючи повторно, умисно, протиправно, таємно, з корисливою метою, взяв із кімнати будинку цей алюмінієвий бідон, ємкістю 38 літрів, вартістю 1200 гривень і заволодівши викраденим, з місця скоєння злочину зник, а в подальшому розпорядившись цим бідоном на власний розсуд, а саме продавши його за 100 гривень та звернувши виручені від реалізації гроші на свою користь, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1200 гривень.
Таким чином ОСОБА_3 своїми діями вчинив злочин, що передбачений ст.185 ч.2 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи під адміністративним наглядом, який йому було встановлено постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27.06.2014 року на строк 12 місяців і продовжено ще на строк шість місяців ухвалою того ж суду від 22.06.2015 року, достовірно знаючи про це, порушуючи встановлену судом заборону виїзду за межі Новоодеського району Миколаївської області без дозволу органів міліції, діючи свідомо, умисно, самовільно і протиправно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 08.07.2015 року, залишив своє місце проживання, а саме будинок по АДРЕСА_1 та виїхав за межі Новоодеського району, де перебував з 08.07.2015 року по 11.07.2015 року.
11.07.2015 року, ОСОБА_3 повернувся до с. Артемівка Новоодеського району, де близько 21 години 30 хвилин вчинив вище вказане кримінальне правопорушення, що передбачене ст.185 ч.2 КК України, після цього, перебуваючи під адміністративним наглядом, з метою ухилення від здійснення за ним цього адміністративного нагляду, діючи умисно, протиправно, боячись настання кримінальної відповідальності за вчинений злочин, знову без дозволу органів внутрішніх справ залишив територію Новоодеського району та до 14.07.2015 року знаходився за межами району.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.395 КК України, а саме порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення особою місця проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Цивільний позов по справі потерпілою особою не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, а також доказами по справі є інші фактичні дані, що викладені в досліджених в суді документах кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованих йому в провину злочинах, що передбачені ч.2 ст.185 та ст.395 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним цього викрадення алюмінієвого бідону з помешкання ОСОБА_6 та розповів про обставини ухилення ним від адміністративного нагляду, визнавши всі обставини цього обвинувачення, в тому числі і розмір заподіяної ним матеріальної шкоди, пояснивши, що він дійсно будучи під адміністративним наглядом, з метою ухилення від його здійснення, залишив своє місце помешкання і виїхав в с. Калинівку Єланецького району Миколаївської області, де проживав в покинутому житловому будинку в період з 08.07.2015 року по 11.07.2015 року, а після того, як у нього закінчилися гроші та продукти харчування, повернувся до себе додому, де 11.07.2015 року, перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_6 , з яким вживав спиртні напої і побачив там алюмінієвий бідон на 40 літрів, який викрав з будинку, коли потерпілий ОСОБА_6 заснув. Зазначив, що бідон продав зав 100 гривень мешканцю с. Артемівка, а виручені від реалізації гроші звернув на власну користь, а після цього боячись кримінальної відповідальності знову залишив своє місце помешкання і виїхав за межі району, де перебував до 14.07.2015 року. Заявив, що в скоєному щиро кається, не заперечуючи своєї провини, просить суд не позбавляти його волі, запевняючи суд в тому, що він вже виправився і більше злочинів вчиняти не буде.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цих злочинів, що передбачені ч.2 ст.185 та ст.395 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з письмових рапортів ДІМ Новоодеського РВ УМВС, витягів з ЄРДР, з обставин викладених в протоколі огляду місця пригоди від 15.07.2015 року, протоколу огляду викраденого бідону від 15.07.2015 року, збережної розписки про повернення викраденого бідону власнику, довідки про вартість викраденого майна, дійсно вбачається, що з домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 було таємно викрадено алюмінієвий бідон ємкістю 38 літрів, вартістю 1200 грн., який після виявлення крадія був повернутий у власність потерпілого під збережну розписку.
Також з показів обвинуваченого і досліджених в суді документів вбачається. що він перебуваючи під адміністративним наглядом, порушуючи встановлені судом заборони, без дозволу органів внутрішніх справ, з метою ухилення від здійснення за ним цього адміністративного нагляду, самовільно в період з 08.07.2015 року по 11.07.2015 року і з 11.07.2015 року по 14.07.2015 року, залишав своє помешкання з виїздом за межі Новоодеського району.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх інших фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого та його захисника, проти чого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення, а саме щодо проведення допиту в судовому засіданні свідків обвинувачення.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованих йому в провину злочинах, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.185ч.2 та ст.395 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ст.185ч.2 та ст.395 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), повторно, тобто злочин, що передбачений ч.2 ст.185 КК України, а також порушив правила адміністративного нагляду, тобто самовільно залишив місце проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто вчинив злочин, що передбачений ст.395 КК України.
Вивченням документів, що характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він являється працездатним, військовозобов`язаним громадянином України, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №410 від 25.08.2015 року визнаний осудним, не одружений, неповнолітніх дітей на своєму утриманні не має, раніше судимий, проживає в сім`ї зі своїм батьком, мати обвинуваченого померла, за місцем проживання характеризується посередньо.
Завдана злочином матеріальна шкода була відшкодована в ході досудового розслідування шляхом повернення потерпілому викраденого майна.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
За таких вищевикладених обставин, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості і характер скоєних ним злочинів, так і враховує обставини їх скоєння, причини та умови, що привели обвинуваченого до скоєння цих злочинів та враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі його матеріальний, сімейний стан, а також всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що пом`якшують йому покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєнні обвинуваченим злочини відносяться до категорії невеликої і середньої тяжкості і вчинені ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, каяття у скоєному.
За такого, із врахуванням всіх обставин справи та характеру скоєних протиправних діянь, ступеню тяжкості цих діянь, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, йому має бути призначене для відбування покарання за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією цієї статті обвинувачення, а за ст.395 КК України покарання у виді арешту.
Приймаючи до уваги всі вищевикладені обставини справи, з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі, яке на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі зазначених вище обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ним своєї вини і тих негативних наслідків вчинених ним злочинів, враховуючи думку прокурора, суд вважає, що каяття обвинуваченого у скоєних ним діяннях являється дійсно щирим, а тому, приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого все ж таки можливе без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості здійснити своє виправлення, на підставі ст. 75 КК України, через звільнення від відбування призначеного покарання, з випробуванням та із встановлення обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочинів, що передбачені ч.2 ст.185 та ст.395 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
-за ст.395 КК України у виді арешту на строк 4 місяці.
У відповідності з вимогами ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду справи не обривався, а тому підстав для обрання йому такого запобіжного заходу на час, до набрання вироком законної сили, - не вбачається.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: