Справа № 536/1766/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвокатів ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук кримінальне провадження № 1кп/536/166/15 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова , Харківської області , українця , громадянина України , з середньо-спеціальною освітою, розлученого , на утриманні одна дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого приватним підприємцем , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у в чиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України .

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено клопотання про проведення слідчих дій , а саме : слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка по справі ОСОБА_7 безпосередньо на місці ДТП та в умовах , наближених до реальних , які мали місце 19.02.2015 року , мотивуючи тим , що виникає потреба у призначенні та проведенні комісійної судово-медичної транспортно- трасологічної експертизи з метою всебічного , повного та об`єктивного з`ясування фактичних обставин події дорожньо-транспортної пригоди , під час судового розгляду кримінального провадження відносно його підзахисного, обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_4 , були з`ясовані обставини, які не досліджувались та не оцінювались під час досудового розслідування справи, які мають істотне значення для всебічного, повного та об`єктивного дослідження фактичних обставин події .

Обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомлено, що дійсно 19 лютого 2015 року біля 10 год. він на легковому автомобілі ВАЗ-2115 д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Київська в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області зі сторони м. Кременчука у напрямку м. Хорол. В салоні автомобіля знаходилися пасажири : на передньому сидінні ОСОБА_7 , на задньому сидінні ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 Рухався він на третій передачі зі швидкістю біля 60 - 75 км/год, посередині своєї смуги, призначеної для руху у напрямку м. Глобине. Попереду попутного та зустрічного транспорту не було. В цей час асфальтоване покриття проїзної частини дороги і ґрунтове узбіччя було мокрим, йшов невеличкий мокрий сніг, який одразу танув, погода була похмурою і сирою.

Він, як водій побачив, що на відстані близько 300 метрів до керованого ним автомобіля двоє пішоходів стали переходити проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля поза межами пішохідного переходу. Попереду йшла жінка, а за нею - чоловік.

Враховуючи те, що для руху автомобіля пішоходи із-за значної відстані між ними, перешкод не створювали, то він продовжив обраний темп руху, розуміючи, що пішоходи залишать смугу руху перш ніж він з ними порівняється.

Але при наближенні до пішохода чоловіка на відстань близько 50 метрів, останній дійшовши до середини проїзної частини дороги, тобто до осьової лінії дорожньої розмітки, прямо на осьовій лінії раптово зупинився, різко розвернувся через праве плече приблизно на кут 120 - 130 градусів і відразу ж, не дивлячись в сторону автомобіля та на сторони, раптово почав перебігати дорогу спокійним темпом в сторону правого, відносно напрямку руху його автомобіля, узбіччя, тобто зліва направо та дещо під кутом в попутному напрямку відносно напрямку руху автомобіля.

ОСОБА_4 , щоб уникнути наїзду на пішохода, відразу виконав вимоги правил дорожнього руху, а саме: різко загальмував та повернув кермо вправо, щоб об`їхати перешкоду на смузі обраного руху. Але вже, коли автомобіль знаходився в загальмованому стані в межах своєї смуги, а праві колеса знаходилися на самому краю проїзної частини, а можливо на краю узбіччя, стався наїзд на пішохода по причині незначною відстані між керованим ним автомобілем та вказаним пішоходом, який перебігав дорогу не звертаючи увагу на автомобіль.

Таким чином місце наїзду на пішохода знаходилось приблизно на відстані 1.2 - 1.3 м від правого краю проїзної частини перед початком осипу осколків скла та уламків пластмаси і на відстані 19 м. від електроопори № 2 на місці пригоди.

Свідок по справі, пасажир легкового автомобіля, який сидів на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_7 також вказав, що дійсно він, пасажир, спостерігав, як проїздну частину переходили пішоходи за межами пішохідного переходу справа наліво по напрямку їх руху, але на значній відстані і перешкоди для руху не створювали. Разом з тим, коли до пішохода - чоловіка було близько 50 метрів, то останній, перебуваючи посередині проїзної частини, тобто на осовій лінії проїзної частини, раптом різко розвернувся і став перебігати проїзну частину у зворотньому напрямку - зліва направо.

При цьому високий комір куртки пішохода перешкоджав бачити йому автомобіль, хоча водій ОСОБА_4 здійснив екстрене гальмування та виконав маневр об`їзду пішохода вправо, пішохід зіткнувся з автомобілем практично в момент його зупинки, оскільки після зіткнення автомобіль проїхав не більше 2-3 метрів до повної зупинки.

Обвинувачений ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_7 пояснили в суді, що вони були учасниками слідчого експерименту, який проводив слідчий, а свідок ОСОБА_7 двічі приймав участь у слідчому експерименті.

Вважає, що фактичні дані, наведені обвинуваченим та свідком в суді повністю не узгоджуються з даними слідчих експериментів.

Зокрема з протоколу слідчого експерименту з участю водія ОСОБА_4 від 08.04.2015 року (а-с.126-127) випливає, що пішохід подолав відстань з місця свого розвороту для руху у зворотньому напрямку відстань 8,4 метра то місця зіткнення з легковим автомобілем і розпочав свій рух не з осьової лінії проїзної частини, а практично з середини смуги для зустрічного руху, яка знаходиться на відстані 7,6 м. від правого краю по напрямку руху легкового автомобіля проїзної частини. При цьому на схемі до протоколу вказаного слідчого експерименту вказано, що пішохід рухався назустріч автомобілю і місце наїзду на пішохода знаходиться на відстані 29,9 м. від електроопори № 2.

З протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 від 07.04.2015 року вбачається , що пішохід також розпочав свій рух у зворотньому напрямку не з осьової лінії проїзної частини а також практично з середини зустрічної смуги руху з точки, яка знаходиться на відстані 7,25 м. від правого краю по напрямку руху легкового автомобіля, проїзної частини і подолав при цьому відстань 6,1 м. до місця зіткнення з легковим автомобілем, (а-с. 121-123). При цьому на схемі до протоколу вказаного слідчого експерименту вказано, що пішохід рухався перпендикулярно автомобілю і місце наїзду на пішохода знаходиться на відстані 35,5 м. від електроопори № 2.

Органом досудового розслідування дійсно було проведено двічі слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_7 13.06.2015 р. в якому місце наїзду на пішохода вже визначено на відстані 17,8 м. від електроопори № 2, а всі інші дані, як вказано в тексті протоколу, залишені з попереднього слідчого експерименту.

Згідно показів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 всі заміри під час слідчих експериментів проводились з ініціативи слідчого, а вони лише з ними погоджувались, оскільки не придавали значенням цим замірам. На теперішній час наполягають на тих свідченнях, які вони навели в суді.

Щодо повторного проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 , то останній дав покази в суді, що слідчий запропонував провести повторно слідчий експеримент так як раніше здобуті дані під час попереднього слідчого експерименту не узгоджуються з іншими матеріалами справи і що такі зміни будуть діяти на користь ОСОБА_4 .

Також з`ясовується, що всі вихідні дані для проведення судових експертиз органом досудового розслідування надавались лише ті, які наведені в протоколах слідчих експериментів, що ставить такі висновки під сумнів щодо їх об`єктивності та вмотивованості.

Крім того слідчий експеримент від 08.04.2015 року проводився з ОСОБА_4 як зі свідком, якому в подальшому було пред`явлена підозра на підставі вихідних даних, отриманих при цьому слідчому експерименті, що є грубим порушенням норм КПК України, оскільки згідно вимог п. 6 ч. 2 ст. 87 вказаного закону, такі докази є недопустимими

Прокурор та представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 проти заявленого клопотання заперечують , мотивуючи затягуванням розгляду справи .

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення .

Для перевірки даних скоєння кримінального правопорушення , висунутих підсудним , необхідно провести додатково огляд місця події з відтворенням обставин і обстановки події , як сприймав він , провести необхідні заміри , для подальшого проведення комісійної судово-медичної транспортно- трасологічної експертизи з метою всебічного , повного та об`єктивного з`ясування фактичних обставин події дорожньо-транспортної пригоди та відповідність пояснень підсудного обставинам справи .

З метою перевірки і уточнення фактичних даних , отриманих у ході судового слідства слід доручити органу досудового розслідування - Головному управлінню Національної поліції в Полтавській області провести слідчі дії - слідчий експеримент з участю обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка по справі ОСОБА_7 безпосередньо на місці ДТП та в умовах, наближених до реальних, які мали місце 19.02.2015 року.

Керуючись ст. 333 , ч .2 376 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Доручити органу досудового розслідування - Головному управлінню Національної поліції в Полтавській області провести слідчі дії :

- провести слідчий експеримент з участю обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка по справі ОСОБА_7 безпосередньо на місці ДТП та в умовах, наближених до реальних, які мали місце 19.02.2015 року.

Строк виконання судового доручення до 22 лютого 2016 року .

Судове засідання відкласти до 11 години 23 лютого 2016 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1