АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/3444/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/553/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та доповнення до неї на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 18 червня 2015 року за № 0001037, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України,

українець, з середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей

не має, не працює, раніше засуджений:

08.12.2011 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської

області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець м. Мелітополь Запорізької області, громадянин України, українець,
з середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має,
не працює, на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,
проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисник обвинувачених, адвокат ОСОБА_9
потерпілий ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи висновок про визнання обвинувачених винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, яке за своїм розміром, як на думку прокурора, є явно несправедливим через м`якість, і ухвалити новий вирок. Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
У вступній частині вироку суду зазначити ч. 2 ст. 186 КК України, та в мотивувальній частині доповнити вирок, зазначивши обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було визнано винними за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.
19.06.2015 року приблизно о 15 год. 55 хв. ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які також знаходились в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по парковій алеї в парку «Комсомолу України» в Тернівському районі м. Кривого Рогу, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , який прямував назустріч по вказаній парковій алеї в напрямку вулиці Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу, в результаті чого у ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння майном ОСОБА_10 .

Переслідуючи мету незаконного заволодіння майном ОСОБА_10 , ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 підійшли до нього, та з метою спонукання потерпілого показати належне йому майно попрохав у нього гроші в сумі 5 гривень.

ОСОБА_10 , бажаючи уникнути можливого конфлікту, оскільки розумів, що вказані особи знаходяться в стані алкогольного сп`яніння та мають перевагу в силі, дістав з кишені своїх брюк грошові кошти в сумі 18 гривень та мав намір передати ОСОБА_6 гроші в сумі 5 гривень.

В цей час ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптовий намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, вирвав з рук потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 18 гривень.

Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з умислом, направленим на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , обшукали кармани потерпілого та відкрито викрали мобільний телефон «Нокіа 1600», вартістю 200 гривень, з чохлом, в якому знаходились грошові кошти в сумі 150 гривень, пачку цигарок «Столичні» та одноразову запальничку.

Таким чином, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , діючи разом у змові, відкрито викрали майно ОСОБА_10 , спричинивши йому матеріальний збиток на загальну суму 368 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на свій розсуд.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено їм покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, кожному. На підставі ст. 75 КК України, звільнено їх від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано обвинувачених періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти органи кримінально-виконавчої служби про зміну місця проживання.

Питання з речовими доказами вирішено.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги та доповнення до неї прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що в мотивувальній частині вироку невірно вказано назву органу, що здійснює контроль за поведінкою засуджених, а саме, «кримінально-виконавча служба», замість «кримінально-виконавча інспекція». У вступній частині вироку невірно зазначено статтю КК України, якою передбачено кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме, замість ч. 2 ст. 186 КК України, вказано ч. 2 ст. 185 КК України.

Апелянт звертає увагу, що у вироку суду не зазначені обставини, які обтяжують покарання обвинувачених.

Також, суд першої інстанції, на думку прокурора, не врахував, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2011 року за тяжкий злочин до реального покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, при цьому він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про наявність рецидиву злочину. Крім того, судом не взято до уваги, що вказаний злочин він скоїв в стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , як вказує сторона обвинувачення, суд не врахував, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, але засуджувався раніше за корисливі злочини, тобто схильний до скоєння злочинів, та знову вчинив корисливий злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом не була врахована думка потерпілого ОСОБА_10 щодо призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду потерпілий заявив клопотання про відмову від своєї апеляційної скарги.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та доповнення до неї, просив ухвалити свій вирок, обвинувачені, їх захисник та потерпілий, кожен окремо, заперечували проти апеляційної скарги та доповнення до неї, просили залишити вирок суду без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу та доповнення до неї сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі та доповненні до неї доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні та доповнення до неї підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачені при розгляді кримінального провадження повністю визнали себе винними у скоєному кримінальному правопорушенні і не оспорювали фактичні обставини провадження та кваліфікацію їх дій.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, дані про особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що при визначенні кримінального покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі врахував: ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а саме те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали обвинувачення в повному обсязі, щиро покаялись, відшкодували завдані збитки, вони обидва позитивно характеризуються за місцем мешкання (а.к.п. 78, 86).

Крім того, враховуючи те, що потерпілий пробачив обвинувачених, відкликав свою апеляційну скаргу та просив колегію суддів не скасовувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання; враховуючи також обставини провадження, а саме, невеликий розмір завданої матеріальної шкоди, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасуванні вироку суду першої інстанції з підстав м`якості призначеного покарання немає.

Щодо доводів прокурора про визнання обтяжуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, це є правом суду, і крім того, при визначенні розміру покарання обвинуваченим суд фактично врахував зазначені обтяжуючі покарання обставини, прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо обраного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Між тим, обґрунтованими слід вважати доводи в апеляційній скарзі прокурора щодо невірного зазначення у вступній частині вироку статті КК України, за якою обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме, замість ч. 2 ст. 186 КК України було вказано ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, заслуговують на увагу посилання прокурора на невірне зазначення в резолютивній частині вироку назви органу, що здійснює контроль за поведінкою засуджених, а саме, замість «кримінально-виконавча інспекція», як передбачено ч. 2 ст. 76 КК України, у вироку суду першої інстанції вказана «кримінально-виконавча служба».

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні та доповнення до неї частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора та доповнення до неї задовольнити частково, а вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 18 червня 2015 року за № 0001037, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 змінити.

Зазначити у вступній частині вироку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються за ч. 2 ст. 186 КК України, замість ч. 2 ст. 185 КК України.

В резолютивній частині вироку вказати, що контроль за поведінкою обвинувачених покласти на кримінально-виконавчу інспекцію, замість кримінально-виконавчої служби.

В решті вирок суду першої інстанції у даному провадженні залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4