Справа № 461/7896/13-к
Провадження № 1-кс/461/3058/13
Галицький районний суд м.Львова
УХВАЛА

07.10.2013

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М.,

при секретарі - Волоско Х.О.,

з участю скаржника адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,

прокурора Кузь Т.О.

слідчого Стецика О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову слідчого ВР ДТП СУ ГУМВСУ у Львівській області Стецика О.Р. від 26.06.2013 про закриття кримінального провадження № 0000180 від 18.12.12,

в с т а н о в и в :

постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВСУ у Львівській області Стецика О.Р. від 26 червня 2013 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000180 від 18.12.12 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_3, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у звязку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

09 липня 2013 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на вказану вище постанову з проханням її скасувати. В обґрунтування поданої скарги адвокат ОСОБА_1 посилається на те, що під час розслідування судово-медична експертиза стосовно встановлення причини смерті ОСОБА_4 не проведена, не враховані покази допитаної по справі ОСОБА_5, в розпорядження експертів надавались недостовірні вихідні дані, які потягнули невірні висновки, ОСОБА_3 рухався по нерегульованому пішохідному переході, тому невірно заданий момент виникнення небезпеки, оскільки жоден із свідків, окрім водія та його дружини, не вказує, що пішохід вибіг на смугу руху автомобіля із-за задньої частини зустрічного вантажного автомобіля У звязку з наведеним вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 02 червня 2013 р. є незаконною, просить її скасувати, оскільки вбачає у діях водія ОСОБА_6 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_7 у судовому засіданні скаргу підтримав, з мотивів, викладених у ній, додатково зазначивши, що досудове розслідування проведено неповно та поверхнево, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у скарзі.

Прокурор у судовому засіданні скаргу заперечив та зазначив, що вважає таку необґрунтованою, безпідставною, а постанову слідчого Р ДТП СУ ГУМВСУ у Львівській області Стецика О.Р. від 26 червня 2013 року законною, а тому просив залишити скаргу без задоволення.

Думку прокурора в судовому засіданні підтримав також слідчий, рішення якого оскаржувалося.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000180 від 18.12.12р., на підставі дослідження яких була винесена оскаржувана постанова, матеріали скарги, заслухавши думку прокурора та особи, яка подала скаргу щодо оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що в ході проведення дослідчої перевірки за фактом описаної дорожньо-транспортної пригоди слідчим СВ Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 02.01.2007 р. в порушення вимог КПК України винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_4, а не надано скерування на проведення судово-медичного дослідження. Однак, незважаючи на допущення порушень в даному випадку вимог КПК України слідчим Слободою А.Д. висновок спеціаліста (при скеруванні на дослідження) чи висновок експерта стосовно механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4, причини смерті останнього залишається незмінним та обєктивним. А також слід врахувати, що у відповідності до вимог ст. 384 КК України судовий експерт попереджається за дачу завідомо неправдивий висновок, а тому немає підстав вжати не достовірними дані, які здобуті при проведенні експертизи.

Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000180 від 18.12.12 р. встановлено, що допитана у якості свідка ОСОБА_5 не являється очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_3, тобто не бачила її механізму розвитку, саме тому нічого не змогла повідомити про обставини цієї події. З тих причин покази ОСОБА_5 не враховувались при проведенні досудового розслідування.

Слідчими задавались для розпорядження експертам вихідні дані, які здобуті в результаті оглядів місця події, численних допитів свідків, відтворень обставин та обстановки ДТП з їх участю, висновків судових експертиз, які проведенні без порушень вимог чинного кримінально-процесуального законодавства.

У ході проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено лише одного свідка описаної ДТП ОСОБА_9, окрім самого водія ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_10 Інших осіб, які являються очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_3, не встановлено.

Із свідком ОСОБА_9 проведено ряд слідчих дій допитів та відтворення обставини та обстановки події. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи по матеріалах кримінального провадження від 24.05.2013, покази свідка ОСОБА_9 відносно того, що наїзд на пішохода ОСОБА_3 відбувся у межах пішохідного переходу, технічно неспроможні. /а.с. 154-157 м.к.п./

Допитані водій ОСОБА_6 та його пасажир ОСОБА_10 повідомили, що пішохід ОСОБА_3 безпосередньо перед ДТП рухався не по дорожній розмітці 1.14.1 «зебра» дод. 2 ПДР України, наїзд відбувся поза межами пішохідного переходу, повністю на правій стороні проїзної частини дороги сполучення Львів-Краковець по напрямку руху до смт. Краковець Яворівського р-ну Львівської області. Це у свою чергу підтверджується висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 1/1213 від 11.12.2007, відповідно до якої наїзд автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_3 відбувся на правій смузі руху проїзної частини дороги Львів-Краковець на відстані приблизно 20 м за пішохідним переходом. /а.с. 71-73 м.к.п./

Аналізуючи те, що досудовим розслідуванням не здобуто жодних переконливих даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 безпосередньо до наїзду рухався по дорожній розмітці 1.14.1 «зебра» дод. 2 ПДР України, тому небезпека для руху водієві ОСОБА_6 не може виникати з моменту руху пішохода по нерегульованому пішохідному переході, так як у своїй скарзі вказує адвокат ОСОБА_1

Органами досудового розслідування у відповідності до вимог п.п.1.10, 12.3 ПДРУ визначено момент виникнення небезпеки для руху водієві ОСОБА_6 та призначено ряд судово-автотехнічних експертиз зі встановлення обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи по матеріалах кримінальної справи № 1/146 від 13.03.2009, що дії водія ОСОБА_6 не суперечили технічним вимогам Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_6 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Причиною настання даної пригоди стали дії пішохода ОСОБА_3, який вибіг на смугу руху автомобіля НОМЕР_1 на такій відстані до нього, що була меншою його повного зупинного шляху, чим позбавив водія ОСОБА_6 технічної можливості уникнути наїзду./а.с. 82-85 м.к.п./

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи по матеріалах кримінального провадження від 24.05.2013, покази свідка ОСОБА_9 відносно того, що наїзд на пішохода ОСОБА_3 відбувся у межах пішохідного переходу, технічно неспроможні. Водій ОСОБА_6 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Причиною настання даної пригоди є обставини повязані з обєктивною можливістю у водія ОСОБА_6 виявити у світлі фар автомобіля пішохода ОСОБА_3 на віддалі, коли водій не мав технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування. /а.с. 154-157 м.к.п./

Зважаючи на вказане, приходжу до переконання, що дослідженими матеріалами кримінального провадження не підтверджуються твердження особи, яка подала скаргу, про завідомо незаконну постанову про закриття кримінального провадження, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000180 від 18.12.12 р., що слідчим ВР ДТП СУ ГУМВСУ у Львівській області Стециком О.Р досудове розслідування проведено повно та неупереджено, а на підставі отриманих в ході досудового розслідування даних прийнято правильне рішення про закриття цього кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статті може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобовязання припинити дію; зобовязання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.303, 304, 306, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову слідчого ВР ДТП СУ ГУМВСУ у Львівській області Стецика О.Р. 26 червня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000180 від 18.12.12 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку ст.395 КПК України.

Слідчий суддя Мисько Х.М.