Справа № 591/8179/15-к
Провадження № 1-кп/591/458/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження №0000110 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області м. Артемівськ, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, солдата військової служби за контрактом, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 30.01.2015 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

06.03.2015 року солдат ОСОБА_5 переведений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ), де призначений наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 71 від 06.03.2015 на посаду оператора 1 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї 1 артилерійського дивізіону, а з 15.05.2015 призначений наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 46 від 15.05.2015 на посаду оператора відділення управління взводу управління батареї управління.

Під час проходження військової служби ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 20 липня 2015 року ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_4 . Факт відсутності обвинуваченого на службі встановлено командуванням частини під час ранкового шикування підрозділів о 8.00 год. Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, тобто справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
22.11.2015 року обвинувачений, усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_4 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків.
ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 протягом 124 діб, в період з 20 липня 2015 року до 21 листопада 2015 року включно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що дійсно наприкінці січня 2015 року направлений до проходження військової служби, в подальшому переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , де призначений на посаду на посаду оператора відділення управління взводу управління батареї управління.

В середині липня він покинув місце розташування військової частини з метою догляду та допомоги дружині, виконання робіт по господарству, утримання неповнолітніх онуків, батьки яких виїжджають на заробітки за кордон.

22 листопада 2015 року він добровільно повернувся до військової частини, усвідомивши протиправність своїх дій.
Обвинувачений винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненному, просив суворо його не карати.

Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі ухвали суду визнано недоцільним, положення ч.3 ст.349 КПК України та передбачені законом наслідки учасникам судового провадження роз`яснено.

Таким чином, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у в порушенні вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисному ухиленні від проходження військової служби за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу командування протягом 124 діб, в період з 20 липня 2015 року до 21 листопада 2015 року включно, самовільно залишив місце служби розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_4 , чим вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періодуза ч.4 ст.407 КК України - самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду.
Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просив визнати обвинуваченого винуватим та призначити покарання у виді арешту із застосуванням ст.69 КК України.

Шкоди вчиненням злочину не завдано, потерпілі відсутні.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: проходить військову службу за контрактом, під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, має утриманців трьох онуків, батьків похилого віку, перебував у зоні АТО протягом двох місяців, злочин вчинено вперше.

Не повною мірою відповідає особі обвинуваченого надана військовим командуванням негативна характеристика, оскільки ОСОБА_4 проходив раніше військову службу, тобто обізнаний з обов`язками її проходження, зауважень за час перебування у зоні АТО не має.

Пори наведені в характеристиці обставини був підвищений по службі, у складних обставинах орієнтується задовільно.

Тому, на підставі ст.62 Конституції України, суд, описані суперечливі відомості, тлумачить на користь обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшуючими обставинами визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння у розкритті злочину. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що пом`якшуючі обставини, дані про особу, значно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Також суд враховує, що обвинувачений став на захист незалежності та територіальної цілісності України добровільно, перебував у зоні бойових дій, причини, які сприяли вчиненню злочину носять об`єктивний характер: необхідність налагодження даху будинку, допомога цивільній дружині похилого віку, догляд за онуками, батьки яких перебували за межами України.

Визнання вини в судовому засіданні суд вважає щирим, критичне ставлення до протиправних дій підтверджує усвідомлення негативних наслідків, наміру виправитися.

Обвинувачений добровільно припинив ухилення від проходження військової служби, приступив до виконання посадових їх обов`язків.

Тому, призначення до відбування найсуворішої міри покарання не відповідатиме визначеній ч.2 ст.50 КК України меті притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, покарання слід призначити із застосуванням ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України.

Водночас, призначення покарання у виді арешту, яке за суворістю прирівнюється до позбавлення волі (ст.72 КК України) не відповідатиме характеру вчиненого злочину та особі винного, може загострити перебіг хронічної хвороби попереку, на яку обвинувачений хворіє тривалий час.

Враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, потерпілих, наявність щомісячного доходу на рівні 2500,00 грн. суд вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження не застосовувались, за відсутності клопотань прокурора у суду відсутні підстави для застосування обвинуваченому запобіжного заходу.

Речові докази, процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, на підставі ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 1360,00 грн., що становить 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1