Справа № 11-140/12 Головуючий у І інстанції Бездідько В.М.
Категорія - ст.122 ч.1 КК Доповідач Трейтяк О. П.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
Суддів МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В., МИРОНЦОВА В.М.

при секретарі ГОЙ Н.Г.

з участю прокурора ШВАБ Л.В.

засудженого ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанцій, на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, не працюючий, мешканець м. Прилуки Чернігівської області вулиця Київська, 230 в кв.85, раніше судимий 23.09.2010 року Прилуцьким міськрайонним судом за ст.ст.186 ч.1, 15 ч.2-185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за ст.122 ч.1 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі 510 гривень.

Судом ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 24 травня 2011 року близько 22 години, перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області на стадіоні „Супутник під час сварки, яка переросла в бійку наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді ангулярного оскольчатого перелому тіла нижньої щелепи справа в області кута, що є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями.

В апеляції прокурор, який приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації, вважає призначене ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст.69 КК України таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, на його думку, суд не врахував, що злочин ОСОБА_2 скоїв під час відбування покарання за попереднім вироком, вважає застосування ст.69 КК України незаконним і необґрунтованим та просить скасувати вирок щодо ОСОБА_2 у звязку з мякістю призначеного покарання, постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_2 за ст.122 ч.1 КК України покарання у вигляді 2 років позбавлення волі і за сукупністю вироків призначити 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, міркування прокурора, яка підтримала апеляцію, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 24 травня 2011 року близько 22 години, перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області на стадіоні „Супутник, під час сварки, яка переросла в бійку, умисно наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 винним себе визнав і пояснив, що ударив потерпілого через те, що той пропонував його вагітній співмешканці наркотичні засоби, оскільки вона раніше вживала наркотики. У скоєному кається і просить надати йому шанс виправитись без позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що розповсюдженням наркотиків ніколи не займався, співмешканці засудженого ні того дня, ні в будь який інший період наркотичні засоби не пропонував, і за що його вдарив ОСОБА_2 він не знає. Вони з друзями грали у футбол, коли до нього підійшов Федоров і, нічого не кажучи, наніс йому один удар кулаком в обличчя. ОСОБА_2 він знає наочно і раніше з ним спільних справ не мав. Засуджений зобовязався сплатити йому ще 2000 гривень, але до цього часу не сплатив, тому він підтримує позицію прокурора.

Висновок суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів і є обґрунтованим. Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_2 в апеляції не оскаржується.

Факт нанесення удару потерпілому ОСОБА_3 засудженим ОСОБА_2 24 травня 2011 року ввечері на території стадіону „Супутник підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, висновком судово-медичної експертизи (а.с.50), згідно якої у ОСОБА_3 мав місце ангулярний оскольчатий перелом тіла нижньої щелепи справа в області кута, який виник від дії твердих тупих предметів, по давності відповідає 24 травня 2011 року і відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя.

За таких обставин суд обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесного ушкодження і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.122 КК України.

Доводи апеляції про необґрунтоване застосування ст.69 КК України і призначення мякого покарання засудженому ОСОБА_2 колегія суддів визнає обґрунтованими, оскільки висновки суду щодо обґрунтування призначеного покарання суперечать матеріалам справи.

Так суд зазначив, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку нарколога і психіатра, в той час як у справі на а.с.60 є довідка наркологічного диспансеру про те, що ОСОБА_2 знаходиться на профілактичному обліку з діагнозом „Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів. Гостра інтоксикація не ускладнена.

Висновок про неправомірну поведінку потерпілого, непристойне його поводження зі співмешканкою засудженого та зневажливе ставлення його до засудженого нічим не аргументований, з вироку суду незрозуміло на підставі яких фактів чи доказів суд дійшов такого висновку, тому посилання на ці обставини судом першої інстанції є необґрунтованим.

ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності і даний злочин скоїв в період іспитового строку, перебуває на обліку в наркологічному диспансері.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_2, колегія суддів визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання засудженого ОСОБА_2, колегією суддів визнається рецидив злочину.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_2 суд враховує, що він скоїв середньої тяжкості злочин, дані, що характеризують його особу, вік, має малолітню дитину, обставини, що помякшують і обтяжує його покарання, конкретні обставини справи, ставлення до вчиненого і вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції частини 1 ст.122 КК України у вигляді обмеження волі.

Оскільки даний злочин ОСОБА_2 скоїв в період іспитового строку, то покарання йому необхідно призначити за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366, 378 КПК України, колегія суддів -

З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2011 року щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_2 за ст.122 ч.1 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання відповідно до положень ч.1 ст.72 КК України покарання за вироком від 23 вересня 2010 року остаточно ОСОБА_2 призначити 1 (один) рік 4 місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

В решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2011 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом одного місяця з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_1 ОСОБА_9