АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/215/15 Справа № 703/5679/14-к Категорія: ч.3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 20.03.2014 року Смілянським міськрайсудом Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання згідно вироку Смілянського міськрайонного суду від 20 березня 2014 року у виді 1 року позбавлення волі та визначено до відбуття 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укртелеком» 47 050 грн. 79 коп..

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 147 грн. 42 коп. процесуальних витрат.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він в ніч з 5 на 6 травня 2014 року в період з 23 години до 01 години перебуваючи на вулиці 40 років Перемоги в м. Сміла, поряд з будинком № 20 умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом зняття кришки каналізаційного люку, незаконно проникнувши до каналізаційних колодязів викрав частину магістрального кабелю ТПП 100x2x0.4 довжиною 230 метрів та магістрального кабелю ТПП 50x2x0.4 довжиною 80 м., чим згідно акту оцінки вартості лінійно-кабельних споруд від 13.04.2014 року заподіяв цеху телекомунікаційних послуг № 13 ПАТ «Укртелеком», якому вони належать, матеріальної шкоди на суму 9380 грн. 20 коп..

Він же, повторно, в ніч з 7 на 8 травня 2014 року в період часу з 23 години до 01 години перебуваючи на вул. Краснопресненській в м. Сміла, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом зняття кришки каналізаційного люку, незаконно проникнувши до каналізаційних колодязів, викрав частину магістрального кабеля ТПП 100x2x0.4 довжиною 192 метри, чим згідно акту оцінки вартості лінійно-кабельних споруд від 12.04.2014 року, заподіяв цеху телекомунікаційних послуг № 13 ПАТ «Укртелеком», якому він належить, матеріальної шкоди на суму 640 грн. 28 коп..

Він же, повторно, в ніч з 6 на 7 червня 2014 року, в період з 23 години до 01 години, перебуваючи по вулиці Павлова в м. Сміла поряд з будинком № 46, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом зняття кришки каналізаційного люку, незаконно проникнувши до каналізаційних колодязів, викрав частину магістрального кабелю М21.22 ТПП 200x2x0.4 довжиною 95 м., чим згідно акту оцінки вартості лінійно-кабельних споруд від 12 червня 2014 року, заподіяв цеху телекомунікаційних послуг №13 ПАТ «Укртелеком», якому вони належать, матеріальної шкоди на суму 872 грн. 74 коп..

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вказує, що судом першої інстанції його дії за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковано невірно, та вважає, що він вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України. Крім того зазначає, що судом першої інстанції не допитано всіх свідків. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу, в якій вказує, що вона є необґрунтована, та така, що не відповідає фактичним обставинам злочину та відповідно не підлягає до задоволення. Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року залишити без задоволення.

Представник ПАТ «Укртелеком» подала заперечення на апеляційну скаргу, в якому вказує, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, винесений з додержанням чинного законодавства, норм матеріального і процесуального права. Просить вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляцію, просив вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції, оскільки необхідно перекваліфікувати його дії, розібратися у справі детальніше та допитати ще раз свідків, думку захисника ОСОБА_8 , який також підтримав позицію свого підзахисного, та пояснив що судом першої інстанції недопитаний понятий ОСОБА_9 , та поверхово допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України є вірною.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та з проникненням в сховище.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що його дії за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковано невірно, не відповідає дійсності, оскільки згідно з п. 22 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом, який дає змогу винній особі викрасти майно. Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , посилається на те, що судом не допитано всіх свідків по кримінальному провадженню, однак вказаний факт спростовується матеріалами кримінального провадження та звукозаписом судового засідання.

Згідно повідомлень про виклик до суду (т.2 а.с. 22, т.2 а.с. 26, т.2 а.с. 55) в судове засідання викликалися свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ..

Згідно ухвал від 18 листопада 2014 року (а.с. 33-35) до свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 застосовувався привід.

Згідно журналу судового засідання від 28.11.2014 року (т.2 а.с. 45) в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ..

Згідно рапорту о/у СКР Смілянського МВ ОСОБА_15 (т.2 а.с. 48), ним неодноразово проводилися виїзди за місцем проживання ОСОБА_10 , однак під час спілкування з сусідами було встановлено, що ОСОБА_10 за даною адресою з`являється дуже рідко, мобільний номер останнього вимкнений. Однак згідно журналу судового засідання від 11.12.2014 року свідок ОСОБА_10 в судове засідання з`явився та був допитаний під час розгляду справи.

Крім того в судове засідання викликався свідок ОСОБА_9 , про що свідчать повідомлення про виклик до суду (т.2 а.с. 63,70) однак в судове засідання не з`являвся.

Вище вказане, на думку колегії суддів, свідчить про це, що місцевим судом вжито всіх заходів для повного і об`єктивного розгляду справи, та допиту всіх свідків по справі.

Крім того відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Однак від ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду клопотань про допит свідків не надходило.

Також в ч.1, 2 ст. 409 КПК України міститься чіткий перелік підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, однак обставини на які посилаються обвинувачений ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, та не слугують підставами для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, оскільки не передбачені діючим на сьогодні кримінально процесуальним кодексом. Не передбачені ці підстави і ст. 412 КПК України, оскільки вони при розгляді справи судом першої інстанції не допущені. Не допит свідка, та поверховий допит інших свідків, як про це зазначають у своїх поясненнях обвинувачений та його захисник, не є підставою для скасування вироку та направлення справа на новий судовий розгляд, тим більше, що всі допити свідків проводилися в їх присутності і вони мали змогу поставити запитання, крім того ні обвинувачений ні його захисник не спромоглися пояснити суду в чому полягають допущенні порушення при допиті свідків, і яким чином не допит понятого свідка ОСОБА_16 може вплинути на законність вироку при наявності ряду інших доказів, які викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок.

Враховуючи наведене, вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :