Провадження №1-кс/127/9598/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів по лінії карного розшуку СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , клопотання мотивує тим, що СУ УМВС України у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000616 від 09.07.2015 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.08.2013 року, приблизно о 22:30 год., ОСОБА_4 , спільно з невстановленою слідством особою, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачили ОСОБА_7 , яка слухала музику зі свого мобільного телефону марки «Nokia» моделі С 200 в корпусі білого кольору, після чого у вказаних осіб виник прямий умисел на відкрите викрадення мобільного телефону у ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 спільно із невстановленою слідством особою підійшли до ОСОБА_7 під приводом взяття у останньої сигарети. Після чого між ОСОБА_9 , невстановленою особою та ОСОБА_7 зав`язвлась розмова в ході якої вони слухали музику з мобільного телефону останньої. В ході розмови ОСОБА_9 раптово, відкрито вихопив мобільний телефон, який знаходився на колінах потерпілої, після чого ОСОБА_8 з невідомою особою одразу втекли з місця вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд завдавши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 900 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
03.12.2013 року о 13:30 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а 30.12.2013 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню було затверджено прокурором та направлено до суду для розгляду.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2014 року ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України засуджено до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.07.2015 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2014 року по факту вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України було скасовано, запобіжний захід залишено у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.
У ході проведення досудового розслідування у слідства виникла необхідність проведення ряду слідчих дій, зокрема допиту ряду свідків, пред`явлення для впізнання осіб, одночасні допити, у тому числі негласні слідчі (розшукові) дії, які не представилось можливим провести впродовж двох місяців, у звязку із чим слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.
Як зазначає слідчий, підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий, не має постійного місця роботи, не має інших соціальних та особистих чинників стримуючого характеру, не безпідставно підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який належить до категорії тяжких, та за скоєння якого передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.
Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти нові злочини, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, зазначив, що слідством під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і вони продовжують існувати на теперішній час.
Підозрюваний ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання, суду пояснили, що підозра не обгрунтована, в матеріалах справи наявні розбіжності, які мають суттєве значення, вирок суду першої інстанції відносно підозрюваного за вчинення даного правопорушення апеляційним судом Вінницької області скасовано. Також зазначили, що за два місяці тримання під вартою підозрюваного окрім допиту потерпілої інших слідчих дій не проводилось, підозрюваний на час проведення досудового розслідування не ухилявся від слідчих дій, вину не визнавав з самого початку, на відміну від потерпілої свої покази не змінював. Постійного місця проживання він дійсно в м.Вінниці не має, однак є віруючою людиною та зможе знайти притулок у церкві, в яку він ходить, а також може бути забезпечений роботою при цій церкві. Підозрюваний запевнив суд, що буде з`являтись до слідчого, прокурора та суду за першою потребою. В слідчому ізоляторі утримується за даним провадженням майже два роки.
Вислухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання та докази, надані прокурором, слідчий суддя встановив наступне.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.07.2015р. вирок суду першої інстанції скасовано, в тому числі з підстав не вмотивованості висновків, чому суд надає перевагу одним доказам і відхиляє інші, відсутності обгрунтування вироку конкретними доказами. При розгляді вказаного клопотання суд був позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки на вимогу суду вони ні слідчим, ні прокурором в судові засідання не надавались, що свідчить про пасивність проведення досудового розслідування як органом досудового слідства так і стороною обвинувачення. В зв`язку з цим визначити обсяг проведених слідчих дій протягом строку тримання підозрюваного під вартою з 28.07.2015р. суду не вдалось. Цей факт дає суду підстави сумніватись в обгрунтованості підозри.
Аналізуючи наявність чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд зазначає, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, в порушення вимог ст. 199 КПК України, відсутній виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_4 , а також відсутній виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. В судовому засіданні стороною обвинувачення дані обставини підтверджені не були та не надано суду взагалі ніяких доказів, які б виправдовували подальше тримання під вартою підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_4 не працює, офіційно не одружений, раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі, строком від чотирьох до шести років, постійного міся проживання не має, оскільки його житло згоріло, сирота, є людиною віруючою, ходить до церкви, при якій може жити та працювати, в судовому засіданні зобов`язався, в разі відмови ві задоволенні клопотання, зявляться до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Тому, провівши детальний аналіз доводів, викладених в клопотанні на підтриманих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку, що в ході розгляду даного клопотання прокурором не доведено, що обставини, на які вказує сторона обвинувачення, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, а сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 хоча і є одним з визначаючих елементів при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Відповідно до норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та вимог Кримінального процесуального кодексу України, суддя при постановленні рішення зобов`язаний дотримуватись принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України
Відповідно до вимог ст.205 КПК України, ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задовленні клопотання - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком на два місяці наступні обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання;
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починає діяти з 26.09.2015 року.
У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, зазначених у даній ухвалі, до останнього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя