Справа № 2315/3987/2012
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2013 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Яценко С. Л.
суддів Калашника В.П., Харченко Л.Г.,
при секретарі Захарченко І.В.
з участю прокурорів Пашковського Д.П., Ільїна В.А.,
захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу про обвинувачення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, а жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, до арешту не працюючого, такого, що раніше судимого :
- 4 лютого 1998 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.141 КК України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 14 травня 1999 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.140, ч.2 ст.143, ч.2 ст.142 КК України на 5 років позбавлення волі;
- 25 лютого 2004 року Смілянським міським судом за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 19 березня 2008 року Смілянським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, а жительки м. Сміла вул. Труда, 12, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не заміжньої, на утриманні має двох малолітніх дітей, такої, що раніше не судимої,
за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 попередньо домовившись між собою вчинили розбійний напад та умисне вбивство потерпілої ОСОБА_8 з метою заволодіння її майном при наступних обставинах.
ОСОБА_7, достовірно знаючи, що її родичка ОСОБА_8 є особою похилого віку, проживає одиноко та має певні грошові заощадження та інше цінне майно, запропонувала своєму співмешканцю ОСОБА_6 незаконно заволодіти майном потерпілої.
4 січня 2012 року близько 21 год. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою з метою заволодіння чужим майном прийшли до ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_1, скориставшись її родинною довірою потрапили в її квартиру, після чого умисно, з корисливих мотивів вчинили напад на ОСОБА_8 із застосуванням насильства небезпечного для її життя і здоров`я, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя і здоров`я у вигляді черепно-мозкової травми голови.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, під час розбійного нападу з метою умисного вбивства ОСОБА_8 та заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 за допомогою заздалегідь приготовленого і принесеного з собою паска, накинув його на шию потерпілої ОСОБА_8 та із застосуванням сили почав душити останню, тим самим подолав її опір і тримав до того часу поки потерпіла перестала подавати ознаки життя. Смерть ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії. ОСОБА_7, не перешкоджала і не заважала ОСОБА_6, а свідомо допускала настання будь-яких наслідків, в тому числі і смерті потерпілої ОСОБА_8
Підсудний ОСОБА_6 на досудовому слідстві свою вину у розбійному нападі на потерпілу ОСОБА_8 та у вчиненні її умисного вбивства з корисливих мотивів визнавав. В судовому засіданні винним себе визнав в крадіжці майна ОСОБА_8 та у вбивстві її через необережність і пояснив, що 4 січня 2012 року у вечірній час він та співмешканка ОСОБА_7 випадково зустрілись із родичкою співмешканки ОСОБА_8, яка запросила їх в гості. Вона запропонувала повечеряти у звязку з чим він попросив ОСОБА_7 купити пива та вина і у її відсутність викрав мобільний телефон ОСОБА_8, 1350 російських рублів, золоті вироби, гаманець з близько 200 грн., сумку. Викрадене виніс на вулицю, заховав і повернувся в квартиру. Оскільки ОСОБА_8 хотіла викликати міліцію, він обняв її правою рукою за шию і придавив, а коли та почала хрипіти, відпустив і вона впала на диван. На вулиці забрав викрадене і, зустрівшись з ОСОБА_7, сказав, що ОСОБА_8 відпочиває. Наступного дня обміняв російські рублі, з ОСОБА_7 здав в ломбарди м. Сміла та м. Черкаси частину викрадених ним золотих прикрас, спалив паспорт ОСОБА_8 її та свій мобільні телефони. ОСОБА_7 дав 2500 грн., золото, що залишилось і сказав їй, що золоті прикраси викрав у ОСОБА_8.
Первинні визнавальні показання в ході досудового слідства про те, що разом з ОСОБА_7 вони пограбували ОСОБА_8, яку він в її присутності задавив, давав під фізичним та психологічним тиском працівників міліції.
На досудовому слідстві ОСОБА_7 будучи допитаною як підозрювана винною визнала себе частково і показала, що вбивство ОСОБА_8 і викрадення її майна скоїв ОСОБА_6 В судовому засіданні винною себе визнала тільки в прихованні злочину та збуті майна, одержаного злочинним шляхом і пояснила, що 4 січня 2012 року вона разом із ОСОБА_6 випадково зустрілися із бабусею ОСОБА_8 і на її запрошення зайшли до неї в гості. ОСОБА_8 запропонувала повечеряти, тому вона на пропозицію ОСОБА_6 вийшла з квартири купити вино і пиво. Коли повернулась, то ОСОБА_6 був біля будинку і повідомив, що бабусі стало погано. Наступного дня вона на прохання ОСОБА_6 здала в ломбард м. Сміла золоті прикраси, а він здав золоті вироби у ломбарди м. Черкаси. Вдома він сказав їй, що посварився із ОСОБА_8 і викрав у неї гроші, золоті вироби, паспорт, мобільний телефон. Паспорт бабусі та її мобільний телефон він спалив, дав їй 2500 грн., сережки, ланцюжок, обручку, які вона наступного дня добровільно видала працівникам міліції.
В ході досудового слідства вона визнавальних показань про вчинення розбійного нападу разом з ОСОБА_6 на ОСОБА_8 та її вбивства ОСОБА_6 не давала, а підписала протокол допиту її як підозрюваної, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в який її привели працівники міліції.
Незважаючи на невизнання винуватості у вчиненні злочину ОСОБА_7 та часткового визнання ОСОБА_6 їх винуватість у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_8 та її умисного вбивства із корисливих спонукань повністю доведена зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, на досудовому слідстві ОСОБА_6 показував про те, що він і співмешканка ОСОБА_7 проживали за гроші, які та взяла в кредит. У них не було коштів для його повернення. ОСОБА_7 сказала йому, що в неї є заможна баба і її можна пограбувати. 4 січня 2012 року вони обговорили як будуть її грабувати і увечері цього дня з дозволу ОСОБА_8 вони зайшли до неї в квартиру. З собою він взяв пояс білого кольору для того, щоб звязати ОСОБА_8 У квартирі пили чай, роздивлялись фотокартки. Коли ОСОБА_7 сіла на диван, він, ідучи позаду ОСОБА_8, накинув пасок їй на шию, потягнув на себе і вона впала на підлогу, а коли перестала подавати ознаки життя, зняв у неї із вух сережки. ОСОБА_7 із шафи викрала золоті прикраси, російські рублі, сумку де був гаманець із близько 200 грн., дала йому мобільний телефон «Нокіа». Він забрав жіночу сумочку ОСОБА_8 яку разом з паском викинув по дорозі у сміттєвий контейнер. На станції «Шевченково» обміняли російські рублі. Вдома спалив штани, які замазав у кров, мобільний телефон та паспорт ОСОБА_8 Наступного дня на його прохання ОСОБА_7 здала в ломбарді м. Сміла сережки та ще щось, а він у ломбарді м. Черкаси здав браслет, обручку, сережки за що отримали до 7 тис. гривень. Частину викраденого віддав ОСОБА_7 У скоєному щиросердно зізнається і розкаюється (т.1 а.с.173 -174).
Хоча ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовились від даних показань, суд вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи і є допустимими та достовірними, так як вони отримані відповідно до вимог КПК України у присутності захисників кожного із підсудних і обєктивно співвідносяться з обставинами події.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що 5 січня 2012 року вона зателефонувала ОСОБА_8, але та не відповіла. Тоді вона зателефонувала до сусідки ОСОБА_11, яка повідомила, що ОСОБА_8 нерухомо лежить на підлозі.
Свідок ОСОБА_11, показала в суді, що вона , сусідка ОСОБА_8, 31 грудня 2011 року бачила чоловіка та жінку, яка запитала «де бабушка?». 4 січня 2012 року близько 19 години до ОСОБА_8 хтось дзвонив у двері і жіночий голос сказав «Бабушка це свої». Наступного дня вона виявила, що ОСОБА_8 мертва і викликали швидку допомогу.
З показань потерпілої ОСОБА_12 на досудовому слідстві вбачається, що після смерті матері ОСОБА_8 вона виявила, що з квартири зникли її особисті речі (золоті прикраси, грошові кошти, мобільний телефон, паспорт та інші речі). (т.2 а.с. 38, 40-41, 43-44)
Винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується також:
- даними протоколів огляду місця події від 5 та 6 січня 2012 року із яких вбачається, що місце вчинення злочину є квартира АДРЕСА_2 в якій виявлено труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті. Крім того, виявлені та вилучені сліди низу взуття, сліди пальців рук та долонь, відрізок покривала зі слідами речовини бурого кольору. (т.1 а.с. 6- 201,100-103):
- даними протоколів огляду будинків №№ 12,18 по вул. Праці м. Сміла від 7 січня 2012 року, в яких проживали підсудні (т.1 а.с. 108-118,119-121,130-136) про те, що в цих будинках було вилучено 14 виробів із золота та золоті сережки з плямами бурого кольору, що зникли з квартири потерпілої ОСОБА_8, залишки паспорту ОСОБА_8С та двох мобільних телефонів, перчатки чорного кольору;
- даними протоколу обшуку від 11 січня 2012 року про те, що в ломбарді « Благо» м. Сміла вилучений договір на імя ОСОБА_6, згідно якого він здав викрадені ним з квартири ОСОБА_8 дві каблучки, пару сережок та ці вироби (т.1 а.с. 199);
- даними протоколу обшуку від 11 січня 2012 року про те, що з ломбарду «Форум» м. Черкаси вилучений договір, згідно якого ОСОБА_6 здав викрадений ним золотий ланцюжок з квартири ОСОБА_8 та цей ланцюжок (т.1 а.с. 202-203) ;
- даними протоколу обшуку від 8 січня 2012 року про те, що в ломбарді « Благо» м. Сміла вилучений договір згідно якого ОСОБА_7 здала викрадені ОСОБА_6 і нею з квартири ОСОБА_8 золоту каблучку і пару сережок та ці вироби (т.1 а.с. 206) ;
- даними протоколів огляду предметів від 13 березня 2012 року про те, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала речі, які були викрадені з квартири її матері: сережки з камінцями червоного кольору; пару сережок з камінцями білого кольору; дві золоті каблучки одна з яких з 5 камінцями білого кольору; 2 золоті ланцюжки; золоту прикрасу у формі листочка; чотири золоті дрібні частини; три пари золотих сережок одна з яких у вигляді великих кілець, а інша у вигляді півмісяців та каблучку плоску(т.3 а.с.35-49);
- даними адресної довідки від 18 квітня 2012 року згідно якої цифри паспорта ОСОБА_8 збігаються з цифрами в обгорілому паспорті, що був вилучений з груби за місцем проживання підсудних (т. 3 а.с. 88) ;
- даними протоколу явки з повинною ОСОБА_6 від 7 січня 2012 року, написаній ним власноруч, в якій він визнає, що ОСОБА_7 запропонувала пограбувати її далеку родичку ОСОБА_8 4 січня 2012 року вони з цією метою прийшли до ОСОБА_8 та запросила їх у квартиру. У нього був пояс білого кольору, який він взяв з дому, щоб звязати ОСОБА_8 В присутності ОСОБА_7 він накинув пояс на шию ОСОБА_8 і задавив її. Після чого він та ОСОБА_7 обшукали квартиру. ОСОБА_7 знайшла і забрала російські рублі, золоті прикраси, сумку в якій був гаманець із близько 200 грн., мобільний телефон. Він зняв сережки з вух ОСОБА_8, забрав ключі від її квартири. Викрадену сумку та пояс викинув по дорозі додому, російські рублі поміняли на гривні на ст. Шевченко м. Сміла. В будинку №18 по вул. Труда м. Сміла він в плиті спалив штани, які замазав у кров, мобільний телефон та паспорт ОСОБА_8 Наступного дня на його прохання ОСОБА_7 в ломбарді «Благо» м. Сміла на своє імя , а він у в ломбардах «Благо» та «Форум» м. Черкаси на своє імя здали золото, за що виручили близько 7 тис. грн. У скоєному щиросердно кається і визнає свою вину (т.1 а.с. 161-163);
З висновку молекулярно генетичної експертизи вбачається, що на сережці, вилученій з житла підсудних, виявлено кров людини з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 (т.3 а.с.29-32)
Згідно висновку судово медичної експертизи на трупі ОСОБА_8 виявленні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, субарахноїдальні крововиливи лівої півкулі головного мозку, крововиливи на внутрішній поверхні мяких тканин волосяної частини голови зліва, крововилив у товщі правого скроневого мязу, які мають ознаки прижиттєвості, спричинені незадовго до смерті. Смерть ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлювання органів шиї мяким та гнучким предметом, на що вказують такі ушкодження: садни шиї смугоподібної форми, які циркулярно її охоплюють, синець смугоподібної форми, крововиливи на оболонках обох очей, синюха обличчя, крапкові крововиливи на шкірі шиї, крововиливи у товщі мязів шиї, які по проекції співпадають із саднами на її шкірі, синець шиї, крововиливи на слизовій оболонці верхньої третини стравоходу, крововиливи у товщі язика, крововиливи у мякі тканини області підязикової кістки та щитоподібного хряща, крапкові крововиливи у товщу щитоподібного хряща, крововиливи на зовнішній оболонці легень та серця, сліди кровотечі із лівого вушного отвору, крововилив у товщу мязів міжлопаткової області та дані судово гістологічного дослідження. (т.3 а.с. 19 -20).
Висновок цієї експертизи обєктивно підтверджує показання підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на досудовому слідстві про обставини, механізм та знаряддя заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_8 4 січня 2012 року.
Судово-медичний експерт ОСОБА_13 в суді з приводу проведеної ним експертизи повністю підтримав свій висновок і, зокрема, що смерть ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлювання органів шиї мяким та гнучким предметом шириною не менше сатиметра., можливо паском.
У суду немає підстав сумніватись у обєктивності і правильності висновку експерта, який ґрунтується на зовнішньому і внутрішньому дослідженні трупа ОСОБА_8, а також гістологічного дослідженні його і вважає висновок експерта достатнім і допустимим доказом по справі. Крім того, експертом був підтверджений механізм спричинення смерті ОСОБА_8, який був показаний ОСОБА_6 при відтворенні обстановки і обставин події 7 січня 2012 року
Тому показання ОСОБА_6 в суді про те, що він не вбивав ОСОБА_8, а тільки придавив її рукою за шию є надуманими і не можуть бути прийняті судом.
Показання підсудних на досудовому слідстві про обставини розбійного нападу на ОСОБА_8 та її вбивства крім їх показань, обєктивно підтверджуються даними протоколу відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_6 від 7 січня 2012 року, з якого вбачається, що він на місці вчинення злочину добровільно пояснив та показав як він та ОСОБА_7 зайшли в квартиру ОСОБА_8, чим займались та як він задушив ОСОБА_8 і та впала на підлогу, як і звідки ОСОБА_7 викрала золото та російські рублі і що він зняв з мертвої ОСОБА_8 сережки та по його вказівці ОСОБА_7 помила посуду і дала йому мобільний телефон. Він показав де взяв ключі від квартири і на який замок закрив двері квартири, в які сміттєві контейнери викинув викрадену сумку та пояс, яким задавив ОСОБА_8 та місце де поміняв російські рублі ( т.1 а.с. 176-184).
Вказані обставини ОСОБА_6 продемонстрував за допомогою статиста з участю захисника та двох спеціалістів. При проведенні відтворення обстановки та обставин події застосовувався відеозапис.
Заяв і клопотань від захисника та ОСОБА_6 під час проведення вказаної слідчої дії не надходило.
В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив факт проведення цієї слідчої дії, зазначивши, що все, що він показував і розказував під час відтворення було продиктовано працівниками міліції.
Дослідження відеозапису вказаної слідчої дії дає підстави суду зробити висновок, що ОСОБА_6 поводився на ній спокійно, був впевнений в собі, показання давав вільно без будь якого тиску та стороннього впливу, розповідав щодо обставин розбійного нападу та вбивства потерпілої, які до того часу не були відомі працівникам міліції, а тому результати даної слідчої дії вважає достовірним і допустимим доказом винності підсудних.
Крім того, згідно висновку психолого психіатричної експертизи ознак психологічного впливу та тиску на ОСОБА_6 при проведенні відтворення обстановки і обставин події, зі сторони присутніх (за аналізом відеоматеріалу) не виявлено. Його індивідуально-психологічні особливості (міміка, жести, локомоції голосу, мовлення, загальний фон настрою, стиль поведінки та інше), які спостигались у нього при відтворенні обстановки та обставин подій є аналогічними, які спостерігались при безпосередньому контакті з ним під час цієї експертизи та згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 22 лютого 2012 року. Інше
Незважаючи на зміну показань ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в судовому засіданні, суд вважає достовірними їх показання, дані на досудовому слідстві в ході їх допиту в якості підозрюваних. Факт зміни показань підсудних з ціллю зменшити обєм обвинувачення ОСОБА_6 та уникнути відповідальності ОСОБА_7 підтверджується даними записки (т.2 а.с.20), яка була вилучена в ІТТ ЗВВО Смілянського МВ УМВС у ОСОБА_6 10 січня 2012 року і адресована ОСОБА_7 із змісту якої слідує, що він інструктує її які давати показання, щоб уникнути відповідальності і, зокрема, що вона не бачила і не знає як все відбувалось в квартирі так як її там не було, що золото та все забрав він і що вранці вона дізналась від мами про смерть ОСОБА_8.
Доводи ОСОБА_6 про те, що ця записка йому не належить так як він її не писав і не передавав, спростовуються ксерокопією даної записки, яка досліджена судом. Написання записки саме ним, а не іншою особою в його інтересах, не викликає жодного сумніву, оскільки вона була вилучена у нього при намаганні передати її ОСОБА_7
Обставини вилучення цієї записки детально виклав в рапорті на імя начальника міліції (т. 2 а.с. 16), на той час начальник ІТТ ЗВВО Смілянського МВ УМВС, ОСОБА_14 де вказав, що 10 січня 2012 року при спробі ОСОБА_6 передати сигарети ОСОБА_7 у фільтрі одної із них була виявлена записка з вказівкою їй про необхідність зміни показань у справі. В судовому засіданні він, будучи допитаним як свідок, підтвердив, що записка, адресована ОСОБА_7, була виявлена у ОСОБА_6 черговим ІТТ ОСОБА_15.
Свідок ОСОБА_15 показав суду, що він 10 січня 2012 року чергував біля камер ІТТ. ОСОБА_6 дав йому сигарети і попросив передати їх ОСОБА_7, в одній з них ним була виявлена записка, в якій він інструктував ОСОБА_7 як себе вести на слідстві.
Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він, слідчий Смілянського МВ УМВС, отримавши записку, яку вилучили працівники ІТТ у ОСОБА_6 при спробі передати її ОСОБА_7 у якій йшлося про те, що він хоче взяти всю вину на себе і щоб вона міняла показання, зробив з неї фотокопію та приєднав до матеріалів справи.
Про те, що записка ОСОБА_6 була при справі підтвердив суду свідок, слідчий СУ УМВС України ОСОБА_17, як і те, що ОСОБА_6 не заявляв клопотань про ознайомлення з нею.
Як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7, будучи допитані як підозрювані, дали практично ідентичні визнавальні показання про обставини та роль кожного з них в скоєнні розбою та вбивства потерпілої, при цьому деталізуючи і уточнюючи один одного. Зокрема ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_7 під час вчинення ними злочинних дій була у чорних шкіряних рукавичках, які вона взяла в квартирі потерпілої та де знайшла і забрала російські рублі, золоті прикраси, сумку в якій був гаманець із грошима, як знайшла і віддала йому мобільний телефон ОСОБА_8, а ОСОБА_7 як ОСОБА_6 забрав шкатулку із золотом, гроші, документи потерпілої та поклав їх в її сумку, віддав їй ключі від квартири, що взяв сумку ОСОБА_8 і поклав туди стакан із недопалком та викинув на смітник сумку і пояс, яким задушив ОСОБА_8 Це свідчить про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були на місці злочину і розбійний напад на потерпілу та її вбивство скоїли разом.
Посилання підсудної ОСОБА_7 про допущене досудовим слідством істотне порушення КПК України та порушення її права на захист у звязку з проведенням ряду слідчих дій у відсутності захисника, суд вважає необґрунтованим.
КПК України передбачено обовязкову участь захисника при провадженні досудового слідства коли санкція статті, за якою кваліфікується злочин, передбачає довічне увязнення з моменту затримання особи чи предявлення їй обвинувачення.
ОСОБА_7 обвинувачується за п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. Пунктом. 6 ч. 2 ст. 115 КК України передбачене покарання, як позбавлення волі на певний строк так і довічне позбавлення волі. У ході досудового розслідування вона відмовилась від захисника. Тому відповідно до ч. 4 ст. 46 КПК України слідчий повинен у передбачений законом порядок забезпечити участь у справі іншого захисника. Про те слідчий зробив це не в передбачений законом строк, чим порушив КПК України. Але вказане порушення не є істотним і не тягне за собою отримання недопустимих доказів, оскільки всі слідчі дії, на які посилається суд, як докази, перевірені за участю захисника.
Ознайомлення з матеріалами справи та предявлення обвинувачення проведене за участю захисника і підсудна мала право заявляти клопотання з метою відновлення своїх прав, які вважала порушеними слідчим на час відсутності захисника.
Крім того підсудна знайомилася з матеріалами справи під час підготовки до судового розгляду та судового розгляду, чим реалізувала своє право на захист.
Доводи підсудних про те, що на досудовому слідстві про обставини вбивства ОСОБА_8 та заволодіння її майном вони розповідали, а ОСОБА_6 і показував під тиском працівників міліції були предметом перевірки і є безпідставними. Судом було дано доручення органам досудового слідства перевірити показання підсудних в цій частині. В ході перевірки дані обставини не знайшли свого підтвердження, тому 24 травня 2013 року слідчим прокуратури прийняте рішення про закриття кримінального провадження щодо працівників міліції Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Вказана постанова була оскаржена підсудним ОСОБА_6 і ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду від 12 червня 2013 року у задоволенні його скарги було відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_6 на цю постанову залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Тому доводи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про застосування до них недозволених методів слідства є необґрунтовані.
Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та у вчиненні її умисного вбивства із корисливих спонукань.
Суд не може погодитись із доводами підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки вона не приймала безпосередньої участі у вбивстві потерпілої.
Вирішуючи питання про кваліфікацію дій підсудної ОСОБА_7 та наявності в її діях умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині суд виходить з того, що вона була ініціатором та активним виконавцем вчинення злочину з метою заволодіння майном потерпілої. Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 охоплюються єдиним умислом на вчинення злочину з метою заволодіння чужим майном. ОСОБА_7 повністю підтримувала дії ОСОБА_6 направлені на позбавлення життя ОСОБА_8 так як коли той накинув пасок на шию потерпілої і став душити, вона йому не перешкоджала, а навпаки байдуже спостерігала за його злочинними діями, чим свідомо допустила настання будь-яких наслідків (неконкретизований умисел) в тому числі і настання смерті потерпілої, яка і настала.
Після вбивства потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спільно обшукали квартиру ОСОБА_8, заволоділи її майном і разом з місця події зникли та спільно розпорядилися викраденим майном потерпілої.
За таких обставин дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 слід кваліфікувати за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб та за ч. 4 ст. 187 КК України, так як вони вчинили розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоровя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Посилання ОСОБА_6 на те, що він був затриманий не 7 січня 2012 року, а 6 січня того ж року є безпідставними.
Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, він затриманий 7 січня 2012 року о 15 год. 10 хв. Наведені ним докази про те, що він затриманий на день раніше перевірені судом і не знайшли свого підтвердження.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 на момент вчинення злочинів мала здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.2а.с.168-171)
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 на період часу інкримінованого діяння виявляв і виявляє ознаки розладу особистості дисоціально-збудливого типу в стані нестійкої компенсації, що не позбавляло його на час скоєння злочину та на теперішній час усвідомлювати власні дії та керувати ними (т.2 а.с.178-183).
При призначенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, особу кожного з них, а також питання наявності обставин, які помякшують або обтяжують покарання.
Відповідно до ч.5 ст.12 КК України вчинення підсудними умисного вбивства та розбою, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоровя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, кваліфікується як особливо тяжкий злочин і являє велику суспільну небезпеку.
Будь-яких обставин, які б помякшували покарання підсудного ОСОБА_6, зазначених у ст.66 КК України, суд не вбачає.
В якості помякшуючих покарання підсудної ОСОБА_7 обставин суд визнає те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на утриманні має двох малолітніх дітей.
Призначаючи покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відноситься до особливо тяжких злочинів і являють собою велику суспільну небезпечність, тяжкість наслідків, що наступили, роль кожного з них у організації та виконанні злочинних дій, особи підсудних, кожен з яких хоча за місцем проживання характеризується позитивно, ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, але злочин вчинили щодо особи похилого віку - обтяжуюча покарання обставина, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі злочини, а тому їх виправлення можливе тільки в місцях позбавлення волі і суд вважає за необхідне призначити кожному з них покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Враховуючи, що в наслідок умисного вбивства ОСОБА_8 матері позивачки, їй завдано особливих моральних та психологічних страждань винними діями підсудних та негативних наслідків, які від цих дій настали їх глибину та тривалість, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині стягнення моральної шкоди з них в сумі 100 000 грн.
Так як матеріальна і моральна шкода була заподіяна спільними діями підсудних, вона підлягає стягненню з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно.
З підсудних на користь держави належить стягнути 5170 грн. 90 коп. судових витрат на проведення експертиз.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 р.), суд, -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч. 4 ст.187 КК України і призначити покарання:
- ОСОБА_6 за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому майна.;
- за ч.4 ст.187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного
У відповідності з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому майна.
- ОСОБА_7 за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного їй майна.;
- за ч.4 ст.187 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного
У відповідності з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного їй майна.
Запобіжний захід засудженим залишити попереднім тримання під вартою.
Строк відбування покарання кожному з них рахувати з 7 січня 2012 року.
Стягнути з ОСОБА_6 3670 грн. 90 коп. а з ОСОБА_7 1500 грн. на користь держави витрат на проведення експертиз.
На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Черкаської області через міськрайсуд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими ОСОБА_6 та ОСОБА_7І з моменту вручення кожному з них копії вироку.
Головуючий:
Судді: