Справа № 752/7343/15-к
Провадження №: 1-кп/752/783/15
У Х В А Л А
16.09.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника служби у справах
дітей Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
провівши в приміщенні суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 289 ч. 3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
17.08.2015 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 289 ч. 3 КК України.

В ході підготовчого судового засідання представник державного обвинувачення - прокурор ОСОБА_5 зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає, а тому просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Крім того, прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Представник Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_6 підтримав думку прокурора щодо необхідності призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_7 підтримав думку прокурора щодо необхідності призначення кримінального провадження до судового розгляду та продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримав думку прокурора щодо необхідності призначення кримінального провадження до судового розгляду. Крім того, звернувся до суду з клопотанням щодо зміни його підзахисному запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, посилаючись на особу його підзахисного, який має зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації та проживання, а також на відсутність ризиків, встановлених ст. 177 КПК України.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, дослідивши реєстр матеріалів досудового розслідування, суд надходить до висновку про необхідність повернення даного обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.
Згідно ст. 110 ч. 4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, вичерпні вимоги до обвинувального акту в собі містить ст. 291 КПК України.
Згідно ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення.
Так, під час викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також під час формулювання обвинувачення, висунутого обвинуваченому, зокрема вказується про те, що на початку січня 2014 року, перебуваючи на Майдані Незалежності в м. Києві, ОСОБА_9 придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи пістолет марки «Stalker 917-S», який він переніс за місцем свого проживання до квартири АДРЕСА_1 , де зберігав його до 03.12.2014 року, після чого того ж дня, тобто 03.12.2014 року, приблизно о 20 год. 15 хв., перебуваючи у дворі вказаного будинку, передав сумку з пістолетом «Stalker 917-S» ОСОБА_11 , у якого приблизно о 21 год. 00 хв., було вилучено вказану вогнепальну зброю під час проведення огляду місця події.
Такі дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 263 ч. 1 КК України як незаконні придбання, зберігання, носіння та передача вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 02.12.2014 року, приблизно о 18 год. 00 хв., повідомив ОСОБА_10 про свій намір щодо придбання у нього транспортного засобу марки «ВМW 525», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1997 року випуску, для чого вони домовились про зустріч 03.12.2014 року. У подальшому 03.12.2014 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_9 , взявши сумку з пістолетом марки «Stalker 917-S» та 55-ма купюрами з написом «сувенір» номіналом 100 доларів США, разом зі своїм знайомим, особою на ім`я « ОСОБА_12 », матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, зустрілись приблизно о 17 год. 00 хв. з ОСОБА_10 для огляду транспортного засобу. Оглянувши транспортний засіб марки «ВМW 525», ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 щодо можливості придбання вказаного транспортного засобу за 2200 доларів США, для чого вони знову домовились про зустріч, після чого ОСОБА_9 запропонував особі на ім`я ОСОБА_13 », матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, допомогти йому незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом, на що останній, за змістом обвинувального акту, погодився. Того ж дня, тобто 03.12.2014 року, перебуваючи поблизу Торгово-розважального центру «Магелан», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Глушкова, 13-Б, ОСОБА_9 , перебуваючи з ОСОБА_10 у салоні автомобіля марки «ВМW 525», приставив пістолет марки «Stalker 917-S»до ОСОБА_10 , після чого наказав йому їхати у вказаному ним напрямку, однак ОСОБА_10 залишив салон автомобіля та побіг у невідомому напрямку, а особа на ім`я ОСОБА_14 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, в цей час очікував поблизу автомобіля марки «ВМW 525», після того як ОСОБА_10 залишив салон вказаного транспортного засобу, він сів за кермо даного автомобіля та розпочав рух. У подальшому, 03.12.2014 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_9 та особу на ім`я ОСОБА_13 », матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, було затримано працівниками міліції поблизу автомобіля марки «ВМW 525» за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 16.
Такі дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 289 ч. 3 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.
Згідно ст. 485 ч. 1 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього, зокрема стан його здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру; наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_15 вчинив придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї на початку січня 2014 року, тобто станом на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, він був неповнолітнім.
Однак, вказані вимоги ст. 485 ч. 1 КПК України органом досудового розслідування виконано не було, що залишилось і поза увагою процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.
Згідно ст. 291 ч. 4 п. 1 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено ст. 109 КПК України, згідно частини 2 пункту 2 якої, реєстр матеріалів досудового розслідування має містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Згідно ст. 110 ч. 3 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Проте, всупереч вимогам кримінального процесуального закону реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , не містить даних щодо прийняття слідчим рішення про залучення до участі у кримінальному провадженні під час досудового розслідування законного представника неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Крім того, у пунктах 15, 19, 20 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування не вказано місце зберігання речових доказів автомобіля марки Ауді А-8, грошових коштів номіналом 100 доларів США в розмірі 5500 доларів США «не сувернір», клаптиків паперу.
Окремо слід зазначити, що під час формулювання обвинувачення в обвинувальному акті наявна вказівка на грошові кошти номіналом 100 доларів США з написом «сувенір», в той час як з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у даному кримінальному провадженні речовими доказами було визнано грошові кошти номіналом 100 доларів США в розмірі 5500 доларів США «не сувенір» (пункт 29 розділу І Реєстру).
Також, у пункті 8 розділу ІІІ реєстру матеріалів досудового розслідування не зазначено закінчення строку дії застосування відносно ОСОБА_9 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу - тримання під вартою.
Викладені вище недоліки перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження за даним обвинувальним актом, у зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст. 291 КПК України.
Враховуючи тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких його обвинувачують, з урахуванням також наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості обвинуваченого переховуватись від суду, суд надходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника державного обвинувачення та продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою на 60 днів та відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Керуючись ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 289 ч. 3 КК України, - повернути прокурору прокуратури м. Києва.
Зобов`язати прокурора прокуратури м. Києва усунути виявлені недоліки протягом семи діб з моменту вступу ухвали в законну силу.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу відмовити.
Клопотання представника державного обвинувачення прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.11.2015 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи діб з моменту проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3