Кримінальне провадження № 1-кп/760/177/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2015 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора: ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0008171 від 19.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляді Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були продовжені строки тримання під вартою до 16.02.2015 року та до 17.02.2015 р. відповідно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПКУ, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку … з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор просив продовжити термін перебування під вартою обвинувачених, обґрунтувавши це наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 , що не визнав вину повністю може впливати на недопитаних потерпілого та свідка, а ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки не працює та не має постійного місця проживання в м. Києві.

Захисники проти продовження терміну перебування обвинувачених заперечували.

Захисник ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_7 є раніше не судимий, такий, що вчинив злочин вперше, щиро розкаявся, вину визнав, а тому йому немає сенсу переховуватися від суду. Просила встановити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що тяжкість злочину не є підставою для тримання ОСОБА_6 під вартою, ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України відсутні, а тому запобіжний захід необхідно змінити на особисте зобов`язання.

Обвинувачені своїх захисників підтримали, просили застосувати запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисників, дослідивши матеріали кримінальної справи, враховуючи доведеність прокурором обставин, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовують подальше тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини кримінального провадження дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вплинути на потерпілого і свідка, а також продовжити протиправну діяльність та таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, а для запобігання ризиків, які зазначені у ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачуються, вік, репутацію. Зокрема, враховуючи тяжкість покарання, що передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів та те, що він має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, суд вважає, що він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Крім того, по одному з епізодів злочинної діяльності, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та вину вчиненні якого він не визнає, не допитані свідок та потерпілий, тому суд вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на них та такими діями вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні

Виходячи з цього, суд вважає, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченому ОСОБА_6 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, не зменшилися, а тому строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно продовжити до 2 місяців.

Разом з тим, суд погоджується з думкою захисника ОСОБА_5 , що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є занадто суворим запобіжним заходом для нього.

Суд враховує ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 є раніше не судимим, хоч і вчинив тяжкий злочин, однак сума завданої шкоди потерпілому є незначною, вину у вчиненому злочині визнав, щиро розкаявся.

Разом з тим, оскільки ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України і досі частково присутні, застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 є необхідним. Однак, у суду на даний час відсутні докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним в ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме: запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виходячи з зазначеного, з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 199, 202, 206 КПК України, п.3 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, тримання під вартою ОСОБА_7 є занадто суворим заходом для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому суд, -

У Х В А Л И В:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 13 квітня 2015 року включно.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 21.00 год. до 09.00 год.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати до Солом`янського районного суду м. Києва за кожною вимогою.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибути до житла за адресою: АДРЕСА_1 , 13 лютого 2015 року до 21.00 год.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали доручити Фастівському МВ ГУ МВС України в Київській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Прокурора Солом`янського району м. Києва та Прокурора Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1