Справа № 314/4477/15-к
Провадження № 1-кп/314/286/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0001266 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишняки Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, вдівця, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03 червня 2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1,

ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У кінці травня 2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території домоволодіння, розташованого по

АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , у якого ОСОБА_3 не офіційно працював по господарству, скориставшись відсутністю власника, пройшов до незачиненого гаражу, розташованого на території двору вказаного домоволодіння, де шляхом вільного доступу викрав стартер для трактора «МТЗ-80», в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду, яка згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи № 234/15 від 09 вересня 2015 року складає 1012,50 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України відмовився, зазначивши, що повністю визнає свою вину в інкримінованому злочині при обставинах, викладених в обвинуваченні, не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, та його правової кваліфікації, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно наявності діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , наявності у цьому діянні складу злочину та його правової кваліфікації, а також вини обвинуваченого у вчиненні злочину, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого а також дослідженням доказів стосовно вартості викраденого майна та розміру завданої шкоди.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії злочину середньої тяжкості.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив вказаний злочин до засудження його 03 червня 2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області, відносно нього необхідно застосувати ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, зважаючи на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, враховуючи його поведінку після вчинення злочину, а також ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до нього вимоги ст. 75 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з нього на його користь матеріальної шкоди у розмірі 1500,00 грн.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилами шкода, заподіяна особі та її майну або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Суд вважає, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину потерпілому ОСОБА_5 дійсно була спричинена майнова шкода.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого і шкодою, заподіяною потерпілому.

Майнова шкода складається з вартості викрадених речей.

Вирішуючи це питання, суд виходить з вимог ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пункт 6 ч. 2 ст. 242 КПК України вказує на обов`язковість проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. Органом досудового розслідування дотримано вимог кримінального процесуального законодавства у цій частині, за постановою слідчого у вказаному кримінальному провадженні була призначена та проведена судова авто-товарознавча експертиза, якою встановлена вартість викраденого майна на час скоєння кримінального правопорушення, яка і складає розмір матеріальних збитків, заподіяних вчиненим ОСОБА_3 діянням. Сумнівів щодо правильності висновку експерта у суду не виникає.

За таких обставин, зважаючи, що у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування вартості викраденого у нього стартера для трактора «МТЗ-80» на суму 1500,00 грн., а за висновком судової авто-товарознавчої експертизи № 234/15 від 09 вересня 2015 року ринкова вартість цього виробу на час скоєння кримінального правопорушення складає 1012,50 грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму матеріальної шкоди, завданої потерпілому та доведеної у судовому засіданні, яка складає 1012,50 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Зважаючи, що суду не надано документального підтвердження витрат на залучення експерта, підстави для їх стягнення з обвинуваченого відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням, призначеним за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 1012,50 грн. (одна тисяча дванадцять гривень п`ятдесят копійок).

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1

24.11.2015
24.11.2015