АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/7266/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/612/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 12 жовтня 2014 року за № 0002528 та 20 листопада 2014 року за № 0002788, за яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України,

з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- 28.07.2010 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до позбавлення

волі строком на 2 роки з випробуванням строком на 1 рік. Відповідно до

постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської

області від 21.07.2011 року скасовано звільнення від відбування покарання

з випробуванням та направлено для відбуття призначеного покарання.

Звільнений 16.08.2012 року згідно ухвали Синельниківського міського суду

Дніпропетровської області від 09.08.2012 року умовно-достроково на невідбутий

строк 11 місяців 12 днів;

- 20.03.2013 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки

6 місяців. Звільнений 24.07.2014 року згідно ухвали Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 16.07.2014 року

за ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року;

який проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинувачений у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України.

Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити покарання: за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 289 КК України позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки, зобов`язавши його: періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, без дозволу не виїжджати за межі України на постійне проживання.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі, та незаконного заволодіння транспортним засобом, за наступних обставин.

11.10.2014 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 27 по вул. Ухтомського в Тернівському районі м. Кривого Рогу та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-21011» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , відігнув запірний пристрій вітрового скла передньої пасажирської двері, відчинив із середини та сів у салон, де шляхом з`єднання дротів замка запалювання, отримав доступ до керування та здійснення руху на зазначеному автомобілі, тобто незаконно заволодів вказаним транспортним засобом та зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 15000 гривень.

14.11.2014 року приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на території УЗДТ ПАТ «ПівнГЗК» в Тернівському районі м. Кривого Рогу, з метою таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, проник до відкритого приміщення вагонно-ремонтного депо ст. «Сировинна», де побачив 10 пружин від думпкарів. Після чого, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю очевидців виніс з вагонно-ремонтного депо вказані пружини, загальною вартістю 9450 гривень. Після цього ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, ввів в оману свого знайомого ОСОБА_9 , та, попередньо зателефонувавши йому на мобільний телефон, попросив допомогти перевести пружини в кількості 10 штук, які він нібито знайшов біля території вагонно-ремонтного депо. ОСОБА_9 погодився та прибув на вказану територію. Але, помітивши співробітників охорони ТОВ «СОКОЛ-КР», ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, залишивши ОСОБА_9 на місці скоєння злочину, таким чином не довівши свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

3а вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, зобов`язавши його: періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, без її дозволу не виїжджати за межі України на постійне проживання.

Питання з речовими доказами вирішено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні звертає увагу на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, без посилань на застосування ст. 69 КК України, призначив покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, тоді як в санкції даної частини статті чітко зазначено, що вказаний вид покарання призначається у розмірі від 3 до 5 років.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок, обвинувачений не заперечував проти апеляційної скарги та просив не призначати йому суворого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнав себе винним у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорював фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора у кримінальному провадженні про допущення судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України і роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Як зазначено у частині 1 ст. 289 КК України, незаконне заволодіння транспортним засобом, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , карається штрафом від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

Однак суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначив йому покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, при цьому у мотивувальній частині вироку відсутні будь-які посилання на застосування судом ст. 69 КК України та призначення покарання обвинуваченому нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 289 КК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За таких обставин, згідно ст. 420 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів виходить зі ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, раніше судимий (т. 1 а.к.п. 50-52, 55, 56), характеризується позитивно за місцем проживання (т. 1 а.к.п. 54), не перебував та не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (т. 1 а.к.п. 48, 49), не працює, хворіє туберкульозом легень (т. 2 а.к.п. 107), має повнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаного інвалідом з дитинства ІІІ групи (т. 2 а.к.п. 108) та матір похилого віку ОСОБА_11 , 1942 року народження (т. 2 а.к.п. 109).

До обставин, передбачених ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання, колегія суддів відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а до обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання - рецидив злочину, тобто вчинення нових умисних злочинів особою, що раніше судима за злочини, передбачені ст.ст. 263, 309 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, та відповідно до вимог ст. 65 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкцій зазначених статей, а також, на підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково, вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 12 жовтня 2014 року за № 0002528 та 20 листопада 2014 року за № 0002788, відносно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 :

за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня його проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4