Номер провадження: 11-кп/785/1161/15
Номер справи місцевого суду: 500/7850/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засуджених ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2015 року, за яким:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізмаїл Одеської області, громадянина України, с середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , не маючого судимості
засудженого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами та
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Ізмаїл Одеської області, громадянина України, с середньою освітою, одруженого, маючого на отриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проживаючий в АДРЕСА_2 , раніш не судимий
засудженого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України на 3 роки вигляді обмеження волі без позбавлення права займати посади, пов`язані з відповідальністю за експлуатацію транспортних засобів,
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням з випробувальним терміном 1 рік.
Цивільний позов Ізмаїльського міськрайонного прокурора задоволено та в відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 стягнуто відповідно 574, 28 грн., та 4790, 93 грн.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 26 серпня 2014 року, близько 18 години в м. Ізмаїлі Одеської області ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_1 і будучи особою, відповідальною за його експлуатацію, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, допустив до керування вказаним автомобілем ОСОБА_9 , який також був в стані алкогольного сп`яніння та не мав права на керування транспортним засобом, так як не отримував водійського посвідчення.

Далі ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Бадаєва з боку вул. Железнякова в напрямку вул. Українська та порушив вимоги ПДР, а саме: п. 2.1, п. 2.3, п. 12.1, п. 12.4 ПДР України.

При цьому, не маючи посвідчення водія та навиків керування транспортними засобами, ОСОБА_9 перевищив дозволену швидкість руху, рухаючись на автомобілі зі швидкістю близько 70-80 км/год., не вибрав належну швидкість, що забезпечує безпеку дорожнього руху, в результаті чого, не впорався з керуванням автомобіля та навпроти будинку №11 по вул. Бадаєва, допустив наїзд передньою частиною автомобілю на придорожнє дерево, розташоване праворуч по ходу руху транспортного засобу.
Внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримав травму правої ноги у вигляді закритого осколкового перелому стегнової кістки у середній треті стегна та закритий осколковий перелом її надколінка, а також синці тіла, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а ОСОБА_8 отримав забиту травму задньої - внутрішньої поверхні лівої стопи та синці в області лівої надбрівної дуги та кінцівок, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі засуджені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити їм покарання у вигляді штрафу, в іншій частині залишити вирок без змін.
Апелянти вказують, що частково погоджуються з винесеним вироком, повністю визнають себе винним у скоєнні вказаного злочину, але не погоджується з застосованою до них мірою покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки без права користування транспортними засобами та стягненням в дохід держави відповідно 4790, 93 грн. та 574, 28 грн. за позовом прокурора.
Вони вважають, що цивільний позов прокурора, суд першої інстанції повинен був розглянути в порядку передбаченим не КПК а ЦПК, як того вимагає п.4 ст. 128 КПК України.
На їх думку суд при винесені вироку не прийняв до уваги те що вони не були раніше судимі, що діяння яке вони скоїли має ознаки злочину, але вважається ненавмисним, та не носить великої суспільної небезпеки.
Заслухав доклад судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який просив не задовольняти апеляційні скарги, розглянув матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги засуджених не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Винність в скоєному ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , крім визнання своєї вини, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, викладених у вироку відповідно до даних судового слідства та таких, що отримали належну оцінку.
Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
Дії обвинувачених правильно кваліфіковані судом за відповідними статтями КК України, а саме: ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 1 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження; ОСОБА_8 за ст. 287 КК України, оскільки він вчинив допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинено особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання засудженим, суд 1-ої інстанції відповідно до ст.ст. 65 - 67 КК України врахував характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, роль і участь кожного з обвинувачених в їх здійсненні, дані, які характеризують особу обвинувачених, обставини, які обтяжують і пом`якшувальні покарання. До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, суд відніс скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених, суд відніс повне визнання своєї провини обвинуваченими, щире розкаяння в скоєнні злочину, сприяння в його розкритті.
Разом з тим, суд зробив обґрунтований висновок, що виправлення і перевиховання обвинувачених можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України - звільнення від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Крім того, засудженим призначене мінімальне покарання, передбачене санкціями кримінального закону, за якими їх засуджено, яке слід визнати справедливим.
Розглянувши цивільні позови прокурора Ізмаїльського міжрайонного прокуратури, які заявлені в інтересах держави, суд першої інстанції вірно задовольнив в повному об`ємі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку та задоволенні апеляційних скарг засуджених.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засуджених залишити без задоволення.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2015 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ в порядку ст. 424-426 КПК України.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4