Справа № 10-7 / 2010 р. Головуючий у І інстанції Олексієнко М.Ю.
Постанова про порушення Доповідач Яременко О.Д.

кримінальної справи

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Перетятька В.О.,

суддів Гаврилова В.М., Яременка О.Д.,

з участю прокурора Леськіва А.В.,

підозрюваного ОСОБА_1,

його захисника-адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією прокурора Леськіва А.В., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою скаргу ОСОБА_1 на постанову в.о. прокурора Галицького району м. Львова ОСОБА_3 від 25 вересня 2009 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст. 172 ч.1 КК України, задоволено.

Постанову в.о. прокурора Галицького району м. Львова ОСОБА_3 від 25 вересня 2009 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст. 172 ч.1 КК України, скасовано.

В мотивах постанови зазначено, що постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 винесена з порушенням вимог КПК України, оскільки виконуючий обовязки прокурора району не наділений повноваженнями, передбаченими КПК України, щодо порушення кримінальної справи.

Крім цього, в постанові про порушення кримінальної справи, всупереч вимог п.1-5 ч.1 ст. 94 КПК України, не вказане джерело відомостей про злочин, що стало приводом до порушення кримінальної справи, а також, в порушення вимог ч.2 ст. 94 КПК України, не наведено даних, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого йому злочину. Матеріали перевірки, проведеної прокуратурою району, та матеріали перевірки територіальної державної інспекції праці не містять ознак будь-якого злочину в діях ОСОБА_1

На дану постанову суду подав апеляцію прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції. В апеляції прокурор вважає постанову суду незаконною та такою, яка не ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених в ході дослідчої перевірки, та які стали підставою до порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи. Зазначає, що суд, розглядаючи скаргу, в порушення вимог ч.3 ст. 236-8 КПК України, вдався до оцінки наявних у справі доказів, їх достовірності та допустимості, тобто заздалегідь вирішив ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті. При цьому вказує, що постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 винесена при наявності приводів і підстав до порушення кримінальної справи та законності джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи.

На підставі цього апелянт просить постанову суду скасувати а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду в суд першої інстанції. Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора, який підтримав подану апеляцію, ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які заперечили проти поданої апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

З постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 від 25 вересня 2009 року за ознаками злочину, передбаченого ст.172 ч.1 КК України вбачається, що субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, здійснюючи підприємницьку діяльність на території 4-ої міської лікарні по вул. Мушака, 54 у м. Львові по наданню послуг з мийки автомобілів, без документального оформлення факту трудових відносин з громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 використовував найману працю останніх, які працювали автомийниками на автомийці.

Відповідно до ст. 98 КПК України при наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобовязаний винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування.

Відповідно до ч.15 ст. 236-8 КПК України розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Як видно із постанови про порушення кримінальної справи та матеріалів самої кримінальної справи, на підставі яких було порушено кримінальну справу, приводом до порушення кримінальної справи, всупереч твердженню суду першої інстанції, стало, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 94 КПК України, безпосереднє виявлення прокурором в діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ст. 172 ч.1 КК України, на підставі аналізу матеріалів перевірки територіальної державної інспекції праці та прокуратури району. В цих матеріалах, відповідно до вимог ст. 94 ч.2 КПК України, були достатні дані, які вказували на наявність ознак злочину в діях ОСОБА_1

Суд першої інстанції, як це видно із протоколу судового засідання, не досліджував ці матеріали в судовому засіданні, а тому припустився помилки, вважаючи, що у прокурора на час порушення кримінальної справи не було приводів для її порушення та достатніх даних, які вказують на наявність ознак злочину.

Одночасно колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова про порушення кримінальної справи винесена з порушенням вимог КПК України, оскільки, на думку суду, виконуючий обовязки прокурора району не наділений повноваженнями, передбаченими КПК України, щодо порушення кримінальної справи.

Як видно із витребуваного апеляційним судом із прокуратури Львівської області наказу № 835 К прокурора Львівської області від 01 вересня 2009 року ОСОБА_3 являється заступником прокурора Галицького району м. Львова і в період з 13 вересня по 27 вересня 2009 року він за наказом прокурора Львівської області виконував обовязки прокурора Галицького району м. Львова на час перебування прокурора району у відрядженні.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що в.о. прокурора Галицького району м. Львова ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.ст.32, 98 КПК України, вправі був порушувати кримінальну справу.

В звязку з наведеним колегія суддів приходить до висновку про необхідність задовольнити апеляцію прокурора, скасувати постанову суду першої інстанції а справу направити на новий судовий розгляд в Галицький районний суд м. Львова в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляцію прокурора задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :