Справа № 161/3170/14-к
Провадження № 1-кс/161/860/14
У Х В А Л А

м. Луцьк 26 березня 2014 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження. В своїй скарзі просить скасувати постанову слідчого СВ Луцького РА УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000654 від 24 серпня 2013 року.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду скарги повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляла.

З метою дотримання вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку, встановленого законом, розгляд скарги проводиться за відсутності скаржників.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні скаргу не визнали, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення слідчого та прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги встановлено, що 04 грудня 2013 року слідчим СВ Луцького РВ УМВС України ОСОБА_3 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000654 від 24 серпня 2013 року.

Також встановлено і це вбачається із постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000654 від 24 серпня 2013 року., що ним не дотримано вимог ст.ст. 91-92 КПК України. Так як із оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження взагалі не вбачається будь-яких слідчих та процесуальних дій, які слідчим проводились, що свідчить про поверхневу та неповну перевірку фактичних обставин справи та передчасність висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Таким чином слідчим не вчинено всі передбачені КПК України дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінального правопорушення. В результаті чого незрозуміло на підставі чого слідчий зробив висновок про наявність чи відсутність достатніх підстав прийняття оскаржуваної постанови.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим не вчинено всі передбачені КПК України дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінального правопорушення. В результаті чого незрозуміло на підставі чого слідчий зробив висновок про наявність чи відсутність достатніх підстав прийняття оскаржуваної постанови. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про задоволення скарги та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 306-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити повністю.

Постанову слідчого СВ Луцького РВ УМВС України ОСОБА_3 від 04 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000654 від 24 серпня 2013 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1