Справа №477/679/15-к 04.01.2016 04.01.2016 04.01.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000123 за апеляційною скаргою представника потерпілого директора МФ Концерну РРТ ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Посад-Покровське Білозерського району Херсонської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

представників потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
Представник потерпілого в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати, ухвалити новий, яким задовольнити цивільний позов в повному обсязі, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Концерну РРТ 9720,00 грн.

Провадження № 11кп/784/27/16 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_11

Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Миколаївської філії Концерну РРТ матеріальні збитки у сумі 731,75 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

На обґрунтування своїх вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , представник потерпілого в апеляційній скарзі посилається на неправильне визначення судом 1-ої інстанції вартості викраденого обвинуваченим ОСОБА_6 майна. Вважає, що судом 1-ої інстанції помилково використано первісну вартість інвентарного номеру без врахування інших даних. Первісна вартість об`єкту, що був пошкоджений та частково викрадений, визначалась у 1974р. і з того часу не переоцінювалась. На даний час, згідно довідки Регіональної Торгово-промислової, вартість 1560 м кабелю становить від 240240,00 грн. до 480480,00 грн. Наполягає, що обвинувачений ОСОБА_6 завдав збитки, які полягають не тільки у викраденні кабелю, а й у витратах, які необхідно здійснити для відновлення попереднього становища. Зауважує, що представником потерпілого вже укладено договір з ТОВ «Айті Омнес», за яким здійснюється продаж та монтаж кабелю . Ціна договору складає 9720,00 грн. На даний час Концерном РРТ в особі МФ КРРТ за цим договором вже сплачено 4800,00 грн. Апелянт заперечує, що викрадений кабель не використовувався, та посилається на необхідність відновлення телефонної лінії, яка в результаті вчиненого злочину опинилась у непрацюючому стані. Зазначає, що необхідність відновлення стаціонарної лінії внутрішнього зв`язку обумовлена також інформаційною політикою держави.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що на початку лютого 2015 року ОСОБА_6 , навпроти будинку № 23 по вул. Лучівській в с. Луч Жовтневого району Миколаївської області помітивши у траншеї частини кабелю зв`язку ТБ 200х2х0,5, який належав МФ Концерну РРТ, вночі, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, із застосуванням заздалегідь підготовленої лопати, викопав приблизно 5 м кабелю. З викраденим майном з місця події зник, переніс його до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , приготувавши його до продажу.

Наступного дня ОСОБА_6 перевіз викрадене майно на автомобілі ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , до с. Посад-Покровське Білозерського району Херсонської області, де реалізував його, як лом, ОСОБА_12 за 165 грн., розпорядившись тим самим викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, наступного дня ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_3 , викрав 10 м кабелю та 9.02. 2015р., ще 10 м вказаного кабелю. З викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, реалізувавши його в с. Посад-Покровське Білозерського району Херсонської області місцевому мешканцю ОСОБА_13 за 500 грн..

Всього ОСОБА_6 таємно вкрав 25 м кабелю ТБ200х2х0,5, загальною вартістю 731,75 грн., чим спричинив Концерну РРТ шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_6 судом 1-ої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

На підставі ст. 1166 ЦК України цивільний позов Концерну РРТ суд 1-ої інстанції задовольнив частково у сумі 731,75грн, тобто в частині вартості викраденого та неповернутого майна.

Заслухавши доповідь судді, представників потерпілого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, просив скасувати оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового судового розгляду у суді 1-ої інстанції в порядку цивільного судочинства, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вирок суду просили залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених обставин та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185 КК України апелянт не оспорює. А тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України оскаржуваний вирок в цій частині апеляційний суд не переглядає.

Що стосується питання щодо вирішення цивільного позову, то у суді 1-ої інстанції представником цивільного позивача в установленому законом порядку було подано цивільний позов та документи на підтвердження позовних вимог про відшкодування заподіяних крадіжкою кабелю збитків, що складає вартість 25 м кабелю на момент розгляду справи та його монтаж

Як вбачається з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановлені вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із журналу судового засідання та його звукозапису вбачається, що суд 1-ої інстанції взагалі не досліджував документи, які були надані потерпілою стороною на обґрунтування цивільного позову. Клопотання про їх дослідження представник цивільного позивача не заявляв. Проте, це вимагають загальні засади кримінального провадження, зазначені в ст. 22 КПК України, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, судом 1-ої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до ухвалення необґрунтованого та невмотивованого судового рішення стосовно цивільного позову.

У зв`язку з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону судом 1-ої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 7, 9 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглянути доводи апелянта та рішення суду 1-ої інстанції щодо цивільного позову Концерну РРТ до обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки це пов`язано з безпосереднім дослідженням доказів та їх оцінкою судом 1-ої інстанції.

Таким чином, через істотні порушення кримінального процесуального закону судом 1-ої інстанції при розгляді даного кримінального провадження оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, ч. 1 ст. 412, 415, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника потерпілого директора МФ Концерну РРТ ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Миколаївської філії Концерну РРТ скасувати, призначити в цій частині новий судовий розгляд у суді 1-ої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді