Справа №10-203/2010 09.07.2010 09.07.2010 09.07.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-203 / 2009 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: апеляція на постанову Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
про відмову в обранні «обіжного заходу у виді взяття під вартою
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Куценко О.В.,

Суддів Кателіна В.П., Карпія В.М.,

за участю:

прокурора Кременцова А.В.,

захисника ОСОБА_3.

Обвинуваченої ОСОБА_4

09 липня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи, на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня року, якою відмовлено в обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, буд. З, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

та обрано їй запобіжний захід у виді застави в розмірі 30000 грн.

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні у ОСОБА_5,

незаконному зберіганні з метою збуту та у подальшому збуті за попередньою змовою з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 іншим особам психотропної речовини - метамфетаміну, вчиненого у період з 06 червня 2010 року по 23 червня 2010 року.

24 червня 2010 року в порядку, передбаченому ст. 115 КПК України, ОСОБА_4 була, затримана за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

26 червня 2010 року строк затримання ОСОБА_4 продовжено до 10 діб.

30 червня 2010 року відносно ОСОБА_4 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а 1 липня 2010 року її пред'явлено обвинувачення у вчиненні зазначеного злочину.

25 червня 2010 року слідчий з ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Миколаївській області звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді взяття під варту. В подані зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, ніде не працює, не має законних джерел до існування, а тому, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, а також перешкодити встановленню істини у справі шляхом схилення учасників процесу до надання показань, які б її виправдали.

У ході розгляду вказаного подання на підставі ст. 154-1 КПК України ОСОБА_4 заявила клопотання про обрання їй запобіжного заходу у виді застави. Постановою суду від 26 червня 2010 року клопотання задоволено і визначеної розмір застави в сумі 30000 грн. 03 липня 2010 року заставодавець ОСОБА_8В.І вніс на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області в рахунок застави 30 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні подання слідчому, суд послався на те, що ОСОБА_4 дійсно обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів. Після затримання правоохоронними органами ОСОБА_4 активно сприяла викриттю злочинної діяльності ОСОБА_5, зокрема, брала участь у проведенні оперативної закупівлі у нього психотропних речовин, що підтверджено слідчим. Також судом зазначено, що дані про наміри обвинуваченої ОСОБА_4 ухилятися від виконання процесуальних рішень відсутні, а вищенаведені обставини вказують на те, що вона активно сприяє розкриттю фактів злочинної діяльності, не буде ухилятися від слідства та суду або перешкоджати встановленню істини у справі.

При цьому також судом враховано, що ОСОБА_4 раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не має негативних характеристик, які б вказували на її схильність до вчинення злочинів, має певне місце проживання у м. Миколаєві з родичами, зокрема з батьком, який вніс за неї заставу.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи, просить скасувати постанову про відмову в задоволенні подання слідчого та обрання запобіжного заходу у виді застави щодо ОСОБА_9 і направити справу на новий судовий розгляд. Посилається на те, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов'язаного зі збутом психотропної речовини, яка викликає психічну та фізіологічну залежність, і має широке коло знайомих, які вживають, виготовляють і збувають вказану речовину, тому сприяння розкриттю злочину апелянт не вважає істотною обставиною для обрання запобіжного заходу у виді застави. На його думку, обставини, які встановлені у судовому засіданні, не перешкоджають обранню відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак оцінені судом належним чином. Вважає, що застава є занадто м'яким у даному випадку видом запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_3, які вважають станову законною і обґрунтованою, обговоривши доводи апеляції та вивчивши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" під час судового розгляду подання органу дізнання, слідчого чи прокурора про взяття під варту чи продовження строку тримання під вартою суддя з'ясовує обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного заходу, передбачені ст.ст. 148,150,155,165-2 КПК України .

Відповідно до вимог ст.ст. 148, 155 КПК України запобіжний захід у вигляді взяття під варту застосовується за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений буде намагатися ухилятись від дізнання, слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні у ОСОБА_5, незаконному зберіганні з метою збуту та у подальшому збуту за попередньою змовою з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 іншим особам психотропної речовини - метамфетаміну, вчиненого у період з 06 червня 2010 року по 23 червня 2010 року.

Колегія суддів вважає, що суд правильно дійшов до такої думки, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжких злочинів і те, що вона не має постійного офіційного місця роботи, не дають підстав стверджувати, що, залипаючись на волі, обвинувачена ОСОБА_4 ухилиться від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у праві або буде вчиняти нові злочини.

Крім того, на даний час злочинна діяльність ОСОБА_5, який виготовляв і збував їй психотропну речовину - метамфетамін, припинена, і відносно нього обрано запобіжний захід у виді взяття під варту, що також надає підстави вважати, що продовжувати злочинну діяльність ОСОБА_4 не буде.

Колегія суддів вважає, що судом зроблений вірний висновок про те, що запобіжний захід у виді застави у розмірі 30 000 грн. здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4, а тому викладені в апеляції доводи прокурора являються не переконливі і задоволенню не підлягають.

Під час розгляду справи, судом порушень норм кримінальні процесуального закону, які тягли б за собою скасування постанови, колегією суддів, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи, залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2010 року про обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу виді застави в розмірі 30000 грн. - залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: