Справа № 743/440/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/685/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.015.270.220.000.024, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2015 року, постановлений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, проживаючого, зі слів, по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжним заходом обрано тримання під вартою, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в сумі 24360 грн..

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 184 грн. 50 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На вирок місцевого суду прокурором подано апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити новий і призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 років 10 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вважає, що судом зазначено у вироку, проте не надано належну оцінку даним, які характеризують особу. Зокрема, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, через короткий проміжок часу після звільнення умовно-достроково з місць позбавлення волі, не має постійного місця проживання на території району, не має постійного джерела доходу, навіть не має засобів до існування, його поведінка свідчить про вперте небажання становитись на шлях виправлення та дотримуватись норм закону, моралі та загально - встановлених правил суспільної поведінки, враховуючи неодноразове притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 374 КК України, у вступній частині вироку зазначаються закон про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. В порушення зазначеної вимоги, відсутнє посилання у вступній частині вироку на статтю та частину Кримінального кодексу України у вчиненні яких обвинувачувався ОСОБА_6 ..

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що в грудні 2014 року, у невстановлений органом досудового слідства час, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в смт. Ріпки, Ріпкинського району Чернігівської області, шляхом зірвання навісного замку вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеву плиту для груби, вартістю 360 грн., чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

25 січня 2015 року, ОСОБА_6 , діючи повторно, із підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав дитячі санчата та 25 металевих прутів, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 220 грн..

Заслухавши доповідача, прохання прокурора задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, думку обвинуваченого та його захисника про її необґрунтованість, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обвинувачений при розгляді кримінального провадження місцевим судом фактично заперечував фактичні обставини скоєння злочину (інкриміновано проникнення, а ОСОБА_6 стверджував, що шляхом вільного доступу). На умовляння захисника обвинувачений погодився на скорочений порядок дослідження доказів, що і було зроблено місцевим судом. В той же час місцевий суд зобов`язаний був з`ясувати яким способом було скоєно крадіжку. За таких обставин вирок не можна вважати законним, тому він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді 1-ї інстанції.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у вступній частині вироку зазначається, зокрема, закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Цих вимог Закону місцевий суд не дотримався.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без зміни; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Натомість, нормами чинного кримінального процесуального закону не виписано, як повинен діяти апеляційний суд у випадку, коли у вироку місцевого суду відсутній закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Через невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості змінити вирок, ухвалити свій вирок чи закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирок місцевого суду слід скасувати і призначити новий розгляд у суді 1-ї інстанції в іншому складі. Прийняттям саме такого рішення у даному кримінальному провадження не буде порушено баланс прав і законних інтересів обвинуваченого та потерпілих.

При новому розгляді провадження, місцевому суду належить також ретельно перевірити доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Оскільки запобіжний захід обвинуваченому було обрано при винесенні вироку, який підлягає скасуванню, то підлягає скасуванню і запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді 1-ї інстанції.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти у залі суду негайно.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4