АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1539/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 635/3684/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185, ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеною ухвалою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харкова, не працюючому, не одруженому, не маючого реєстрації за місцем проживання, останнє місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 30.05.2001р. Дзержинським районним судом м.Харкова за ст.117 ч.3, ст.118 ч.2, ст.42 КК України (в редакції 1960р.) до покарання 5 років позбавлення волі;

- 12.05.2005р. Московським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.1, ст.395 КК України (в редакції 2001р.) до покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України із застосуванням іспитового строку на 2 роки;

- 16.10.2009р. Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.1, ст.121 ч.2, ст.70 ч.1 КК України, -
в умовно-достроковому звільненні від відбуття покарання на невідбутий строк за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.10.2009р. на підставі спільного подання Темнівської ВК №100 та спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області від 15.05.2015р. відмовлено.

Як вказано в ухвалі, 16.10.2009р. Орджонікідзевським районним судом м.Харкова ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України та йому призначено покарання 7 років позбавлення волі. Із вироку суду вбачається, що ОСОБА_8 після звільнення його умовно-достроково не працював, скоїв крадіжку належного ОСОБА_9 майна на суму 552грн. і грошей у сумі 1000грн. Окрім цього, знаходячись у нетверезому стані ОСОБА_8 , внаслідок заподіяння руками і ногами чисельних тілесних ушкоджень гр-ну ОСОБА_10 , заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В поданні Темнівської ВК-100 та спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області вбачається, що ОСОБА_8 станом на 13.05.2015року відбув більше 2/3 строку покарання, характеризується позитивно, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, має одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочувався 7 разів, тому в поданні міститься клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого на невідбутий строк, як особі, яка сумлінною поведінкою та чесним трудом довела своє виправлення. Крім того, як вказано в ухвалі, суду надано довідку про заробітну плату ОСОБА_8 , згідно з якою останній у січні-березні 2015 року не був працевлаштований, за квітень-червень 2015 року інформації про те, що він був працевлаштований не надано.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд мотивував своє рішення тим, що в поданні, в порушення ст.81, ст.107 КК України не вказано, чи доказав засуджений ОСОБА_8 своє виправлення, та не наведені докази того, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, суд послався на те, що 12.05.2005р. Московським районним судом м.Харкова до ОСОБА_8 застосовувався іспитовий строк, після чого він не працевлаштувався, вчинив нові умисні злочини, в тому числі внаслідок якого спричинив смерть гр-на ОСОБА_10 , цивільні позови потерпілим, які задоволені судом, не відшкодував навіть частково, що, як вказано в ухвалі, доводить його небажання виконувати вирок суду в цій частині і його негативне відношення як до потерпілих, так і щодо необхідності неухильно виконувати вирок суду, що підтверджено ним у судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від покарання не відповідає тяжкості скоєного ним злочину та даним, які характеризують його особу, а тому застосування умовно-дострокового звільнення щодо нього є недоцільним.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та задовольнити подання щодо його умовно-дострокового звільнення. Вважає, що суд не надав належної оцінки викладеним у поданні обставинам. Вказує, що виконавчі листи за цивільними позовами потерпілих не надходили у виправну колонію, в подальшому зобов`язуєься відшкодувати збитки потерпілим. Крім того, вказує, що за проведений у місцях позбавлення волі час він повністю усвідомив свою провину перед державою за скоєні злочини, і цього часу йому достатньо для виправлення, зобов`язується після звільнення стати на шлях виправлення та не вчиняти нові злочини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обгрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і т.д..
Всупереч наведеним вимогам закону та рекомендаціям Пленуму ВСУ, суд першої інстанції належним чином не перевірив доводи подання Темнівської ВК №100 та спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області та прийшов до помилкового висновку про неможливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування призначеного йому покарання, пославшись при цьому зокрема на те, що в поданні не вказано, чи довів ОСОБА_8 своє виправлення та не наведено відповідні докази його виправлення, а також на те, що засуджений не відшкодував збитки потерпілим.

Такі твердження суду спростовуються матеріалами справи. Так, у зазначеному поданні міститься чітко сформульоване клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 на невідбутий строк, як особи, яка сумлінною поведінкою та чесним трудом довела своє виправлення, на підтвердження чого наведено обґрунтування (а.с.11).

Згідно з довідкою Темнівської ВК №100, станом на 09.04.2015р. виконавчі листи на засудженого не надходили (а.с.4).
Також, судом в повній мірі не враховані всі обставини, на які посилається в поданні адміністрація Темнівської ВК №100 та спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області. Так, згідно з характеристикою засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.04.2009р. Під час тримання в СІЗО характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 10.11.2009р. відбував покарання в Темнівській ВК №100, за час відбування покарання у якій характеризувався позитивно, мав одне заохочення, стягнень не мав. З 13.12.2010р. відбував покарання в Жовтневій ВК №17, за час відбування покарання у якій характеризувався позитивно, мав чотири заохочення, стягнень не мав. З 28.02.2014р. відбуває покарання в Темнівській ВК №100, за час відбування покарання у якій допустив порушення режиму тримання, за що мав одне стягнення, внаслідок проведення виховної роботи змінив свою поведінку на кращу, стягнення погашене в установленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи два рази. Був працевлаштований до дільниці з виготовлення малопомітних перешкод промислової зони установи, на даний час не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Дотримується санітарно-гігієнічних норм та зовнішнього вигляду, утримує у чистоті та порядку спальне місце, приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Самостійно виконує роботи з самообслуговування, з відповідальністю відноситься до виконання робіт по благоустрою установи, проявляє розумну ініціативу, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться з зацікавленістю, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Соціально-корисні зв`язки з матір`ю, батьком, дружиною та братом підтримує шляхом листування, телефонних переговорів та побачень, стосунки доброзичливі.
За таких обставин, мотиви, на які послався суд першої інстанції, відмовляючи в умовно-достроковому звільненні, з урахуванням наведеної вище характеристики ОСОБА_8 , не можуть однозначно свідчити про те, що за час відбування покарання він не довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи подання про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, та приходить до висновку про наявність переконливих підстав для задоволення його апеляційної скарги, скасування ухвали суду та прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, з урахуванням того, що він, згідно з п.2 ч.3 ст.81 КК України, фактично відбув більше 2/3 строку призначеного йому покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року, якою ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбуття покарання на невідбутий строк за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.10.2009р. на підставі спільного подання Темнівської ВК №100 та спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області від 15.05.2015р. скасувати.

Подання Темнівської ВК №100 та спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області від 15.05.2015 року задовольнити, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково на невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.10.2009 року на 5 місяців 27 днів.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5