11-кп/775/277/2015(м)
263/1090/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора

за участю обвинуваченої

та захисника

за участю потерпілої ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 03 грудня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004797, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 травня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Маріуполя Донецької області, українку, громадянку України, з середньою освітою, таку, що в силу ст.89 КК України судимості не мала, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Маріупольської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 771,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 491,40 грн.,

в с т а н о в и л а:

вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 визнана винною у тому, що вона 02 грудня 2014 року приблизно о 19.40 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в кухні кв. АДРЕСА_3 , під час сварки, яка виникла під час вживання спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, з раніше знайомим ОСОБА_10 , маючи на меті умисел на навмисне спричинення тілесних ушкоджень, утримуючи в руці ніж, навмисно завдала ним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , удар в область грудної клітини зліва, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 ушкодження у виді: непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, яке за ступенем важкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та на деякий час сварка припинилась, ОСОБА_10 пішов до своєї кімнати, після чого, приблизно о 19.45 год., вона же, перебуваючи в кухні, за вищевказаною адресою, під час продовження сварки, маючи на меті умисел на продовження спричинення тілесних ушкоджень, утримуючи в руці ніж, навмисно завдала ним ОСОБА_10 удар в область грудної клітини праворуч, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки праворуч, з пошкодження правої легені, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент спричинення, що призвели до його смерті в реанімаційному відділені ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Причиною смерті ОСОБА_10 став геморагічний шок, зумовлений проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки праворуч з пошкодженням правої легені, що ускладнилося кровотечею у праву плевральну порожнину у кількості 1500 мл.

Не погодившись із судовим рішенням, захисником ОСОБА_7 , діючим в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що суд не дослідив і не дав оцінки свідченням обвинуваченої про те, що її дії були відповіддю на тривалі побої потерпілого, про що свідчать тілесні ушкодження на її тілі (експертиза № 1181 від 03 грудня 2014 року). Вважає, що дії обвинуваченої необхідно кваліфікувати, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, відповідальність за яке передбачена ст.124 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який просив оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченої з ч.2 ст.121 на ст.124 КК України, призначивши їй покарання в межах санкції статті, обвинувачену, яка підтримала доводи апеляційної скарги захисника та просила її задовольнити у повному обсязі, прокурора та потерпілу ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляції захисника, відстоювали законність і обґрунтованість вироку та просили залишити його незмінним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Визнавши ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд першої інстанції належним чином проаналізував зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку і виклав у вироку докладні мотиви свого рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, суд правильно послався, як на докази винності ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , дані, що містяться в протоколах огляду місця події, у висновках судово-медичних експертиз (- дактилоскопічної, - цитологічних, - імунологічних), протоколах огляду трупу ОСОБА_10 , протоколі проведення слідчого експерименту, протоколі огляду речей, тощо.

Судом першої інстанції ретельно перевірялись доводи обвинуваченої ОСОБА_6 аналогічні тим, які викладені в апеляції захисника, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 вона спричинила при перевищенні меж необхідної оборони.

Викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними колегія суддів вважає аргументованими, такими що відповідають матеріалам кримінального провадження.

Як правильно установив суд, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4224/11 від 21 січня 2015 року малоймовірна можливість утворення проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа при натикані на колючо-ріжучий предмет, фіксований в руці іншої людини та направлений в сторону потерпілого, тобто спричинення поранення потерпілому відбулося при навмисному нанесенні удару ножем.

Дійсно, матеріалами справи доведено, що у ОСОБА_18 під час сварки з ОСОБА_10 утворилися тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Але колегія суддів не може прийняти доводи обвинуваченої та захисту у той частині , що ОСОБА_18 заподіяла ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони , оскільки це не підтверджується обстановкою вчинення злочину , чому суд першої інстанції дав правильну мотивовану оцінку .

Так, обвинувачена ОСОБА_18 на протязі всього вечера 2 грудня 2014 разом з ОСОБА_10 вживала алкогольні напої .

Факт знаходження ОСОБА_18 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується довідкою № 1028 , відповідно до якої ОСОБА_18 пройшла огляд лікаря нарколога у 03.00 годин 3 грудня 2014р. висновком лікаря встановлено гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю( а.с. 21), чим спростовуються ствердження ОСОБА_18 , що вона не вживала спиртні напої.

На протязі вечора ОСОБА_18 та ОСОБА_10 з`ясовували стосунки , з пояснень потерпілої ОСОБА_8 вбачається , що вона, знаходячись у своєї кімнаті , чула шум , ОСОБА_18 двічі заходила у її кімнату з кухонними ножами у руці, залишала їх, при цьому висловлювала недовільство ОСОБА_19 , який вимусив її своєю поведінкою вдарити його ножем , за допомогою не зверталася та не намагалася залишити квартиру , знов повернулася до ОСОБА_20 .

З пояснень самої ОСОБА_18 вбачається , що після застосування нею ножа та спричинення ОСОБА_21 легких тілесних ушкоджень , не зважаючи на його неправильну агресивну поведінку, вона продовжила спілкуватися с ОСОБА_22 та вживати алкоголь , в процесі такого спілкування знов виникла сварка , під час якою ОСОБА_23 почав її бити, вона ж, знаходячись на кухні , вихопила інший ніж з підставки для ножів та завдала ним удар в область грудної клітини праворуч, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Перевищення меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому , хто посягає , тяжкої шкоди , яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

З обставин справи випливає , що потерпілий застосував до ОСОБА_18 противоправне насильство , від якого та мала право захищатися , але характер і засоби в даній ситуації не відповідали характерові й небезпечності посягання.

Оцінюючи дії ОСОБА_18 , суд першої інстанції виходив з характеру події та мотиву поведінки засудженої, та прийшов до обґрунтованого висновку, що остання навмисно заподіяла ОСОБА_21 тяжкі тілесні ушкодження.

Колегія суддів, при перевірці матеріалів кримінального провадження, не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.2 ст.121 на ст.124 КК України, про що просить в апеляції захисник, діючий в її інтересах.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував обставини справи в їх сукупності, ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу ОСОБА_6 та обставини, що пом`якшують та обтяжують їй покарання, а саме те, що вона скоїла злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, в силу ст.89 КК України судимості не мала, кримінальне правопорушення скоїла перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і призначив ОСОБА_6 покарання відповідно до ст. 65 КК України, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування вироку суду та перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.1 ст.121 на ст.124 КК України, оскільки доводи апеляцій захисника підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3