ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 15.10.2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносельське Кіровського району, АР Крим, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого призваного під час мобілізації до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата, стрільця 3 відділення 5 взводу охорони, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 квітня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №12 від 28 квітня 2014 року, старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вищевказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_4 відряджено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України о 02.00 годин 14 вересня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину НОМЕР_3 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, о 02.00 годин 14 вересня 2014 року, в порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до 28.07.2015 року до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , о 02.00 годин 14 вересня 2014 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до 28.07.2015 року до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального кодексу України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, пояснивши що доповнити йому нічого.

Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за частиною 3 статті 407 Кримінального кодексу України самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку в психоневрологічному, наркологічному диспансері не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно.

Відповідно до статті 66 КК України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до статті 67 КК України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 судом не виявлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції частини 3 статті 407 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального кодексу Українита призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: