Провадження №1-кп/127/1072/15
УХВАЛА

23 листопада 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.06.2013 р. за № 0002474 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про змінення порядку судового розгляду, а саме: здійснити допит обвинуваченого, свідків згідно з відповідними клопотаннями та здійснити дослідження письмових доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора покладались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що обвинувальний акт надійшов до суду 14.07.2015 р. і 15.07.2015 р. судом постановлено ухвалу про призначення кримінального провадження до підготовчого судового засідання на 31.07.2015 р.

У зв`язку з клопотанням захисника підготовче судове засідання з 31.07.2015 р. біло відкладене на 12.08.2015 р.

12.08.2015 р. за результатами проведення підготовчого судового засідання кримінальне провадження було призначене до судового розгляду на 12.08.2015 р. Цього ж дня було оголошено обвинувальний акт і встановлено порядок дослідження доказів, а саме: з`ясування обставин справи вирішено розпочати з допиту обвинуваченого, свідків і закінчити дослідженням інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні. Проте за клопотанням захисника обвинуваченого судовий розгляд було відкладено на 25.08.2015 р.

25.08.2015 р. у зв`язку з клопотанням прокурора про виклик свідків судовий розгляд кримінального провадження було відкладено на 09.09.2015 р.

09.09.2015 р. обвинувачений відповідно до ст. 63 Конституції України від дачі показань відмовився. Аналогічну позицію зайняли і свідки сторони обвинувачення родичі ОСОБА_5 . У зв`язку з викладеним судовий розгляд було відкладено на 24.09.2015 р. для повторного виклику свідків сторони обвинувачення.

24.09.2015 р., 13.10.2015 р., 10.11.2015 р. та 20.10.2015 р. свідки сторони обвинувачення в судове засідання не з`явились, вжиті судом заходи, спрямовані на повідомлення останніх про час та місце судового розгляду результату не дали, оскільки судові повістки були повернуті до суду без вручення у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Також суд враховує, що ЄСПЛ у справі «N.B. проти України» зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
У справі «Антоненков проти України» Суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника («Антоненков та інші проти України», заява №14183/02, §41).
Щодо України, то на зазначених вище критеріях Судом акцент було також зроблено у рішеннях у справах «Меріт проти України», «Калініченко проти України», «Саф`яннікова проти України», «Цихановський проти України», «Фандралюк проти України, «Федько проти України», «Іванов проти України», «Кобцев проти України», «Юртаєв проти України» тощо.
Важливим аспектом практики Суду є його позиція щодо співвідношення між тривалістю розгляду справи та позицією заявника. Безумовно, заявник повинен продемонструвати свою зацікавленість в оперативному провадженні у справі: «Заінтересована особа зобов`язана належним чином виконувати процесуальні дії, які стосуються її, утримуватися від тактики зволікань і користуватися наданими державою можливостями для скорочення строків провадження» («Union Alimentaria Sanders v. Spain», §35.
В іншому своєму рішенні Суд підкреслив, що, не зважаючи на те, що «заявник не був зобов`язаний співпрацювати з обвинувачами, він ніс відповідальність за будь-які затримки, викликані його поведінкою («Buchholz v. Federal Republic of Germany», §63.
З іншого боку, «в будь-якому випадку, Суд нагадує, що стаття 6 Конвенції не вимагає від особи, звинуваченої у вчиненні кримінального злочину, активно співпрацювати з органами правосуддя» («Кобцев проти України», 4 квітня 2006 року, §68).
У низці своїх рішень Суд наголосив на важливій ідеї: заявник не може бути звинувачений у використанні засобів, передбачених для захисту національним законодавством(«Corigliano v. Italy», §42; «Dobbertin v. France», §43). Щодо України, то на цій ідеї було наголошено, наприклад, у справі «Кобцев проти України» (§68).
У справі «Сілін проти України» Суд наголосив, що заявників «не можна звинувачувати за те, що вони використовують засоби, надані їм відповідно до національного законодавства для захисту своїх інтересів» («Сілін проти України», 13 липня 2006 року, §29).
Таким чином, зважаючи на ту обставину, що стороною обвинувачення протягом тривалого часу не вживалися заходи, спрямовані на забезпечення явки свідків сторони обвинувачення, вжиті судом заходи виявляються не результативними, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання сторони обвинувачення стосовно зміни порядку та обсягу дослідження доказів задоволенню не підлягає. Натомість відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішуює лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Керуючись ст. 371 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про зміну порядку та обсягу дослідження доказів відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: