КРИМІНАЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 1/0310/86/11
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2011 року місто Любомль.

Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Дороша П.І., при секретарі Федчишин Г.В., з участю прокурора Повшука І.М., потерпілого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, військовозобовязаного, відповідно до статті 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, --

встановив:

Близько 19 години 30 хвилини 23 червня 2011 року в будинку № 48 по вулиці Незалежності міста Любомля під час сварки ОСОБА_2, який перебував у нетверезому стані, навмисно наніс кілька ударів в обличчя своєму дядькові ОСОБА_1, заподіявши перелом суглобового відростку нижньої щелепи тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Підсудний вину визнав частково і показав, що коли вони з товаришем ОСОБА_3 в дворі розпивали спиртне, то ОСОБА_1 став висловлювати претензії, приставав і вони почали шарпатись. Навмисного удару не наносив, хоча припускає, що ОСОБА_1 міг отримати тілесні ушкодження.

До показань підсудного про те, що він не памятає щоб він навмисне наносив удари Ципящуку суд ставиться критично, адже на попередньому слідстві при неодноразових допитах він відповідав, що дійсно умисне наніс кілька ударів кулаком в обличчя потерпілому. Ці показання (а.с. 37) суд приймає за достовірні.

Потерпілий ОСОБА_1 показав, що ОСОБА_2 побив його без будь-яких підстав, заподіявши перелом нижньої щелепи. В побитті приймав участь ОСОБА_3.

Показання потерпілого дещо непослідовні, однак вони беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_2 дійсно наносив удари ОСОБА_1 і саме від них той отримав тілесні ушкодження, які зафіксовані висновком судово-медичної експертизи (а.с. 16) і відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, дії підсудного підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 122 КК України.

Вирішуючи питання про покарання ОСОБА_2, суд враховує характер скоєного та дані стосовно особи підсудного.

Злочин вчинено на ґрунті конфлікту між родичами.

За обтяжуючу обставину суд враховує те, що ОСОБА_2 перебував у нетверезому стані.

Разом з тим, взято до уваги, що ініціатором конфлікту бав сам потерпілий.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідно до статті 65 КК України необхідним і достатнім для досягнення цілей, передбачених статтею 50 КК, буде покарання у виді обмеження волі із звільненням від його відбування з випробуванням.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набуття вироком законної сили немає.

Керуючись статтями 323, 324 КПК, суд, --

присудив:

ОСОБА_2 визнати винним за частиною 1 статті 122 КК України і призначити покарання два роки обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від цього покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і відповідно до статті 76 КК України:

-- не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, навчання чи роботи.

Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок протягом 15 діб з моменту проголошення можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Головуючий: суддя П.І. Дорош