Єдиний унікальний номер 185/19/16-к
Провадження № 1-кп/185/84/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2016 року. Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003116 від 25 листопада 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смг. ІОр`ївка
Дніпропетровської області, українки, громадянки України,
яка мас неповну середню освіту, одружену, не працюючу,
проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,
зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
25 листопада 2015 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_3 , знаходячись в палаті № 210 гінекологічного відділення Комунального закладу «Павлоградський пологовий будинок» ДОР», розташованого по вул. Шевченка, 102 міста Павлограда Дніпропетровської області, куди прибула у зв`язку із необхідністю надання медичної допомоги, де познайомилася із ОСОБА_4 , в ході спілкування з якою побачила у володінні останньої мобільний телефон, торговельної марки «Sony C 2305 XPERIA C». Побачивши, як ОСОБА_4 перед виходом з палати, у зв`язку із запрошенням до іншого кабінету, поклала належний їй мобільний марки «Sony C 2305 XPERIA C» на ліжко, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що мобільний телефон, який на той час знаходився в телефонному чохлі, являється чужим майном, та правомочності відносно такого майна у неї відсутні, керуючись раніше виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужою майна, маючи па меті незаконне збагачення за рахунок майна їй не належного, будучи впевненою в тому, що її дії являються непомітними, усвідомлюючи злочинний характер здійснюваних дій і розуміючи, що такі дії є засобом до досягнення протиправної мети, ОСОБА_3 таємно, за відсутності ОСОБА_4 та інших осіб, з корисливих мотивів викрала мобільний телефон марки «Sony C 2305 XPERIA C», вартістю 2573,30 грн., який знаходився в чохлі для мобільного телефону, вартістю 195 грн., та в якому на час викрадення знаходилася сім-карта, оператора мобільного зв`язку «МТС України», вартістю 20 грн., і карта пам`яті на 16 Гб, вартістю 199 грн., які належали ОСОБА_4 .
Обернувши викрадене майно на свою користь, маючи намір подальшого розпорядження викраденим майном на свій розсуд, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникла, заподіявши ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 6267-15 від 16.12.2015 року, майнову шкоду на загальну суму 2987,30 грн.
У судовому засіданні обвинувачена свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, та суду пояснила, що з обставинами, які зазначені в матеріалах кримінального провадження, вона повністю згодна, дійсно 25 листопада 2015 року вона знаходилась в палаті гінекологічного відділення пологового будинку, який розташований по вул. Шевченка м. Павлограда Дніпропетровської області, куди прибула у зв`язку із необхідністю надання медичної допомоги, де познайомилася із ОСОБА_4 . В ході спілкування вона побачила у останньої мобільний телефон, та коли ОСОБА_4 вийшла із палати, то вона викрала його з чохлом з тою цілю щоб продати, а на гроші придбати продукти харчування. В подальшому мобільний телефон був повернутий потерпілій. Вона згодна з вартістю викраденого нею майна.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала пояснення обвинуваченої, яка та надала в судовому засіданні, та добавила, що у покаранні обвинуваченої покладається на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинувачену, потерпілу, суд вважає, що обвинувачена винна у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Її дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена вчинила злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, в порядку ст. 89 КК України раніше не судима, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вину визнала у повному обсязі, матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано у повному обсязі.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченої у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої не виявлено.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що її виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого вона не скоїть нового злочину, та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, та попередження вчинення нею злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 123 грн. слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Речовий доказ по справі слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, та зобов`язати її відповідно до п. п. 2, 3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи..

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 123 (сто двадцать три) грн.

Цивільний позов не заявлений.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Sony C 2305 XPERIA C», залишити потерпілій ОСОБА_4 на праві власності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .