печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , при секретарі ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить:

Задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

2. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або судді на визначений ними час;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 14 березня 2014 року Генеральною прокуратурою України на підставі заяви ОСОБА_7 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 внесено відомості за фактом притягнення 20 січня 2012 року начальником слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області майором юстиції ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів завідомо невинної ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Із заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, 20.01.2012 у м. Харкові, здійснюючи досудове розслідування кримінальної справи № 2310 пред`явив їй обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15. ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч. 3 ст. 212; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України за відсутності доказів її вини, тобто притягнув до кримінальної відповідальності завідомо невинну особу.

28.02.2014 року прокурор відмовився підтримувати державне обвинувачення у кримінальній справі № 2310 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15. ч.5 ст. 191; ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.3 ст. 212; ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України. У зв`язку з цим Київський районний суд м. Харкова на підставі ст. 282 КПК України (1960 року) закрив дану кримінальну справу.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 будучи призначений 16 січня 2012 року наказом начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області №41-ос на посаду начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області та відповідно до статті 22 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України 1960 року) був зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, статті 67 КПК України 1960 року, - оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, статті 113 КПК України 1960 року, - негайно приступити до провадження слідства в порушеній ним чи переданій йому справі, статті 114 КПК України 1960 року, - при провадженні досудового слідства про спрямування слідства і про провадження слідчих дій приймати всі рішення самостійно, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання згоди від суду (судді) або прокурора, і несе повну відповідальність за їх законне і своєчасне проведення, по розслідуваних ним справах вправі давати органам дізнання доручення і вказівки про провадження розшукових та слідчих дій і вимагати від органів дізнання допомоги при провадженні окремих слідчих дій, які є обов`язковими, постанови, винесені відповідно до закону в кримінальній справі, яка перебуває в його провадженні, є обов`язковими для виконання всіма підприємствами, установами і організаціями, посадовими особами і громадянами, ст. 114-1 КПК України 1960 року, - зобов`язаний здійснювати контроль за своєчасністю дій слідчих по розкриттю злочинів і запобіганню їм, вживає заходів до найбільш повного, всебічного і об`єктивного провадження досудового слідства в кримінальних справах, має право перевіряти кримінальні справи, давати вказівки слідчому про провадження досудового слідства, про притягнення як обвинуваченого, про кваліфікацію злочину та обсяг обвинувачення, про направлення справи, про провадження окремих слідчих дій, передавати справу від одного слідчого іншому, доручати розслідування справи декільком слідчим, а також брати участь у провадженні досудового слідства та особисто провадити досудове слідство, користуючись при цьому повноваженнями слідчого та Основних функціональних обов`язків керівного та особового складу слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, - уповноважений здійснювати керівництво слідчим процесом у відділі, планувати, координувати та контролювати заходи службової діяльності, організовувати і забезпечувати розслідування відділом кримінальних справ про злочини, віднесені до підслідності слідчих органів Служби безпеки України.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до статті 2 КПК України 1960 року, - завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, статті 5 КПК України 1960 року, - ніхто не може бути притягнутий як обвинувачений інакше ніж на підставах і в порядку, встановлених законом, статті 64 КПК України 1960 року, - при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, завданої злочином, статті 68 КПК України 1960 року,- як свідок може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі обставини, які відносяться до справи, та допитана про обставини, які підлягають встановленню по даній справі, в тому числі про факти, що характеризують особу обвинуваченого або підозрюваного, та його взаємовідносини з ними, при цьому не можуть бути доказами дані, повідомлені свідком, джерело яких невідоме та якщо показання свідка базуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані, статті 131 КПК України 1960 року, - коли є досить доказів, які вказують на вчинення злочину певною особою, слідчий виносить мотивовану постанову про притягнення цієї особи як обвинуваченого.

Санкція частини 5 статті 191 Кримінального кодексу України (далі КК України) передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Санкція частини 2 статті 366 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція частини 3 статті 212 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до статті 12 КК України, злочин, передбачений частиною 5 статті 191 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, злочин, передбачений частиною 3 статті 212 КК України до тяжких злочинів, а злочин, передбачений частиною 2 статті 366 КК України до злочинів середньої тяжкості.

23 вересня 2011 року ОСОБА_4 доручено проведення досудового слідства у кримінальній справі № 660, яка 16 січня 2012 року, після надходження до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, зареєстрована під № 2310 щодо ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, 80-1, ст. 19, ст. 80-1 КК України (в редакції 1960 року), ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15. ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ст. 212 КК України.

17 січня 2012 року відповідно до статті 113 КПК України 1960 року начальник слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_4 прийняв до свого провадження кримінальну справу №2310 щодо ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, 80-1, ст. 19, ст. 80-1 КК України (в редакції 1960 року), ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15. ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ст. 212 КК України, та приступив до проведення досудового слідства в ній.

20 січня 2012 року начальник слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_4 , перебуваючи в Управлінні Служби безпеки України в Харківській області, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мироносицька, 2, порушуючи вимоги статті 62 Конституції України, статті 2, 5, 22, 64, 67, 68, 131 КПК України 1960 року, умисно не вживаючи у кримінальній справі №2310 всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, прийняв рішення виніс постанову про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 К України - організація заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15. ч. 5 ст. 191 КК України - організація закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України організація умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненого службовою особою підприємства, незалежно від форм власності, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 212 КК України - умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненого особою, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України - організація службового підроблення, тобто внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складання та видачі завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, при цьому достовірно знаючи про відсутність у даній кримінальній справі доказів для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, та фактичних даних, які підтверджували, що ОСОБА_7 з 1 січня 1997 року являлася службовою особою, організувала заволодіння бюджетними коштами, замах на заволодіння бюджетними коштами, умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки шляхом розроблення та впровадження злочинного плану на заволодіння бюджетними коштами, визначення конкретної ролі кожному з виконавців для досягнення єдиного злочинного умислу та надання вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Цього ж дня, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про відсутність у кримінальній справі № 2310 доказів, які підтверджували вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України та фактичних даних щодо організації ОСОБА_7 заволодіння бюджетними коштами, замаху на заволодіння бюджетними коштами, умисного ухилення від сплати податків та службового підроблення, прибув до Качанівської виправної колонії № 54 Харківської області, що знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Вишневий, будинок 16, де в проміжок часу з 12 години 30 хвилин до 13 години в приміщенні дільниці слідчого ізолятора у присутності слідчого групи слідчих підполковника юстиції ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 пред`явив ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України у кримінальній справі № 2310 та вручив копію відповідної постанови, тим самим притягнув завідомо невинного до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Згідно пред`явленого обвинувачення, начальник слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_4 , у постанові про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого від 20.01.2012, як об`єктивну сторону вчинених ОСОБА_7 злочинів вказав про те, що вона з 1 січня 1997 року, після обрання її народним депутатом України, всупереч наказу №1-К про звільнення, фактично продовжувала виконувати обов`язки президента промислово-фінансової компанії з іноземними інвестиціями «Єдині енергетичні системи України» (далі - ПФК «ЄЕСУ»), що полягало в підписанні нею в цьому статусі документів товариства та здійснення керівництва його господарською діяльністю, будучи організатором злочинів, діючи на виконання попередньо розробленого плану, надавала вказівки службовим особам з числа керівників очолюваного та контрольованого нею ПФК «ЄЕСУ», а саме ОСОБА_8 , який з 6 грудня 1995 року по 24 вересня 1998 року обіймав посаду генерального директора указаного товариства, ОСОБА_14 , яка у період з 9 грудня 1996 року до 2001 року обіймала посаду головного бухгалтера, ОСОБА_9 , який з 22 січня по 2 лютого 1996 року обіймав посаду заступника генерального директора, а з 2 лютого 1996 року по 15 січня 1999 року посаду першого заступника генерального директора та з 15 січня 1999 року по 20 березня 2000 року посаду голови правління ПФК «ЄЕСУ», а також ОСОБА_10 , яка з 25 листопада 1995 року по 8 грудня 1996 року обіймала посаду головного бухгалтера та з 8 грудня 1996 року по 8 вересня 1999 року головного бухгалтера відділу зовнішньоекономічних розрахунків ПФК «ЄЕСУ», про внесення ними у період з січня по жовтень 1997 року до графи «10» у декларації з податку на добавлену вартість завідомо неправдивих відомостей щодо суми податку на добавлену вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету на користь ПФК «ЄЕСУ», та подальшому їх подачу до податкових органів.

При цьому, з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на штучне створення доказів обвинувачення, а саме неправильне тлумачення фактів та подій, ОСОБА_4 у постанові від 20.01.2012 умисно вказав, що ОСОБА_7 є службовою особою за відсутності доказів у кримінальній справі №2310 щодо наявності у останньої під час перебування на посаді президента ПФК «ЄЕСУ» організаційно розпорядчих або адміністративно господарських функцій, у тому числі повноважень щодо надання вказівок службовим особам ПФК «ЄЕСУ» на формування та подачу до податкових органів від указаного товариства декларацій з податку на добавлену вартість та фактичне продовження виконання останньою вказаних функцій після обрання її народним депутатом України.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на штучне створення доказів, а саме неправильне тлумачення фактів і подій та іншу фальсифікацію доказів, ОСОБА_4 , усвідомлюючи очевидність того, що притягує до кримінальної відповідальності завідомо невинного, достовірно знаючи про відсутність в матеріалах кримінальної справи № 2310 протоколів допиту службових осіб ПФК «ЄЕСУ», а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , яким, згідно обвинувачення від 20.01.2012, ОСОБА_7 надавала вказівки про внесення завідомо неправдивих відомостей про суми податку на добавлену вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету на користь ПФК «ЄЕСУ» до декларацій з податку на добавлену вартість та подальшу подачу їх до податкових органів, та інших доказів підтверджуючих факт організації ОСОБА_7 заволодіння бюджетними коштами, замаху на заволодіння бюджетними коштами, умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, службового підроблення, які мають істотне значення у кримінальній справі для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, та обставин, що викривають чи виправдують обвинуваченого, та, як наслідок, відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15. ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, а також те, що ОСОБА_7 не являлася службовою особою ПФК «ЄЕСУ» з 1 січня 1997 року, умисно, для досягнення своєї мети, направленої на притягнення завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності, не вжив заходів щодо виклику та допиту як свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , та у подальшому відмовив у задоволені клопотань ОСОБА_7 та її захисників від 22 та 26 березня 2012 року щодо допиту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 постановами від 27 та 28 березня 2012 року, та не включив вказаних осіб в обвинувальний висновок до списку свідків, що підлягають виклику у судове засідання.

Своїми умисними діями, що полягають у вищенаведеному, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке стороною обвинувачення кваліфікується за ч. 2 ст. 372 КК України, тобто притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а також поєднане зі створенням штучних доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією.

28.11.2014 ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.

Дані обставини підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: у ході допиту як свідків у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000118 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , останні заперечили факт отримання ними усних чи будь-яких інших вказівок від ОСОБА_7 про внесення завідомо неправдивих відомостей про суми податку на добавлену вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету на користь ПФК «ЄЕСУ» до декларацій з податку на добавлену вартість та подальшу подачу їх до податкових органів. Також, свідки надали показання стосовно того, що ОСОБА_7 як президент компанії «ЄЕСУ» до 01.01.1997 року ніякого відношення до виконання ними своїх функціональних обов`язків не мала, а після 01.01.1997 року і не могла мати в принципі. Допитати з вказаних обставин ОСОБА_8 не представилося можливим у зв`язку зі смертю останнього у 2013 році.

Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування або суду, являючись правоохоронцем, будучи обізнаним з методами проведення слідчих (розшукових) дій, у тому числі негласних, може незаконно впливати на свідків з метою приховати факт вчинення ним кримінального правопорушення або знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджатиме у кримінальному провадженні, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, є необхідність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, відповідно до п. 5 «Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2013 №280, для надання доручення Держприкордонслужбі щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умовами якого передбачено таке обмеження, обов`язкова наявність такого рішення слідчого судді.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання, зазначаючи про недоведеність вимог клопотання.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, до дослідивши матеріали провадження слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 14 березня 2014 року Генеральною прокуратурою України на підставі заяви ОСОБА_7 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 внесено відомості за фактом притягнення 20 січня 2012 року начальником слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області майором юстиції ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів завідомо невинної ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України за зазначених вище обставин

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , обґрунтування наведені слідчим та прокурором у клопотанні, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор.

Слідчий суддя у відповідність до положень ст. ст. 177, 178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік, стан здоров`я та сімейний стан підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у підозрюваної постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, його майновий стан та відсутність судимостей надходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та /або суду, завдяки власному професійному досвіду буде мати можливість впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 179, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні №0000118 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 23.01.2015 року такі обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або судді на визначений ними час;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголосити о 09 год. 20 хв. 08.12.2014 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1