У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року
Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,при секретарі ОСОБА_4 ,за участю прокурора ОСОБА_5 ,потерпілого ОСОБА_6 ,обвинуваченої ОСОБА_7 ,захисника ОСОБА_8 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м.Запоріжжя,громадянки України,мешкає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимої
у вчиненні злочину,передбаченого ч.4 ст.187,п.6 ч.2 ст.115 КК України ,-

В С Т А Н О В И Л А:
В провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали вказаного вище кримінального провадження,по якому прокурором прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_5 складений обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просить суд призначити судовий розгляд кримінального провадження відповідно до обвинувального акта,у відкритому судовому засіданні,вважає обвинувальний акт складеним з додержанням всіх вимог ст.291 КПК України,кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя. Підстав для прийняття іншого процесуального рішення не вбачає.
Обвинувачена та захисник заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження та заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.
В обґрунтування клопотання захисник зазначає,що в обвинувальному акті не визначено формулювання обвинувачення,є невідповідності між викладеними фактичними обставинами та остаточною правовою кваліфікацією,описова та резолютивна частини обвинувального акту мають суперечливості щодо заподіяння шкоди певній особі,що не дозволяє встановити особу потерпілого та які його права порушено.
Неконкретне обвинувачення порушує право обвинуваченої на захист.
Також захисник вказує на невідповідність реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам ст.291 КПК України,оскільки у ньому відсутні посилання про залучення експертів на проведення судових експертиз,відсутні відомості щодо процесуальних рішень відносно особи,якій раніше у цьому ж кримінальному провадженні за правилами КПК України 1960 р.пред*являлось обвинувачення,відсутні відомості про всі заходи забезпечення,зокрема,виклики,тимчасові доступи до речей та документів тощо.
Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала позицію захисника з наведених вище підстав.
Потерпілий ОСОБА_6 вважає,що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як з підстав,про які вказав захисник обвинуваченої,так і з тих підстав,що після повернення справи на досудове розслідування на підставі постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2012 р.,стороною обвинувачення жодних недоліків досудового розслідування усунуто не було,що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження.
Прокурор з приводу клопотання захисту та потерпілого висловився про його безпідставність.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши відповідність обвинувального акту вимогам процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку про повернення обвинувального акта прокурору як такого,що не відповідає вимогам КПК України,виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального судочинства, у тому числі, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні щодо учасників кримінального провадження здійснюється судом при проведенні підготовчого судового засідання.
Як передбачено ст.314 ч.3 п.3 КПК України,у підготовчому судовому засіданні суд може прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору,якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України ,обвинувальний акт має містити такі відомості:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію кримінального правопорушення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта;
9)дату та місце його складання та затвердження.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню,зокрема:подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.
Виконання,зокрема,вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України про викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор з урахуванням приписів ст.91 КПК України вважає встановленими, передбачає викладення цих обставин в однозначно зрозумілій формі,конкретно та повно.
В підготовчому судовому засіданні колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт був складений без дотримання положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України,оскільки,на переконання суду,фактичні обставини кримінального правопорушення,які прокурор вважав встановленими, формулювання обвинувачення, правова кваліфікація самого кримінального правопорушення,викладені в обвинувальному акті суперечливо, неоднозначно, не конкретно та неповно.
Так,з обвинувального акту вбачається,що ОСОБА_7 обвинувачено в тому, що вона неодноразово бувала за місцем мешкання ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_10 ,з яким вона підтримувала дружні стосунки,за адресою: АДРЕСА_2 і знала, де останній зберігає грошові кошти. Крім цього, ОСОБА_11 достовірно було відомо про те, що ОСОБА_9 , знаходячись сама у квартирі, не зачиняє вхідні двері.
У зв`язку з цим у ОСОБА_7 спочатку виник намір на заволодіння грошовими коштами із квартири ОСОБА_12 . Проте ОСОБА_7 , враховуючи той факт, що з метою заволодіння грошима у приміщенні квартири вона зайти через незаперті двері лише в той час, коли ОСОБА_9 буде вдома, а також усвідомлюючи, що під час скоєння злочину не зможе приховати свою спробу від ОСОБА_9 , вирішила не використовувати засоби маскування обличчя та під час нападу вбити потерпілу.
12.08.2011 року, готуючись до скоєння злочину ОСОБА_7 , за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 , озброїлася ножем, газовим балончиком, які стала зберігати при собі, взяла із собою гумові рукавички, а також переодяглася в одяг, зручний для вчинення активних дій, після чого прибула до буд. АДРЕСА_3 . Там, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 відключила мобільний телефон і протягом приблизно 40 50 хвилин обмірковувала послідовність і механізм своїх дії та чекала нагоди проникнути до житла непоміченою.
Користуючись відсутність очевидців, ОСОБА_7 увійшла до 5-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 та одягла гумові рукавички, щоб не залишати слідів і приховати свою причетність до злочину,після чого, приблизно о 22 годині 20 хвилин через незачинені двері, шляхом вільного доступу, проникла у квартиру АДРЕСА_4 , де з корисливих мотивів напала на ОСОБА_9 .
ОСОБА_7 ,реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима, спочатку застосувала до ОСОБА_9 сльозогінний газ, бризнувши їй в обличчя з газового балончика, тим самим застосувала до потерпілої насилля,небезпечне для життя і здоров`я останньої, однак ОСОБА_9 стала чинити опір і вступила у боротьбу з ОСОБА_7 . Надалі,під час нападу, ОСОБА_7 дістала з сумки заздалегідь заготовлений ніж і з метою вбивства нанесла ним сім ударів ОСОБА_9 в передню поверхню тіла, та завдала удар у шию, спричинивши тілесні ушкодження,несумісні із життям. Таким чином, ОСОБА_7 діючи навмисно, спричинила ОСОБА_9 одиночне сліпе колото різане поранення шиї з пошкодженням судин і гортані при явищах зовнішньої крововтрати і аспірації крові в дихальні шляхи і тканини легенів, від яких остання померла на місті,тим самим ОСОБА_7 під час розбійного нападу навмисно вбила ОСОБА_9 .
Переконавшись, що ОСОБА_9 не подає ознак життя, ОСОБА_7 пройшла у кімнату ОСОБА_10 , де, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, заволоділа грошовими коштами у розмірі 5800,00 грн. та 140 доларів США, що на момент скоєння злочину по курсу Національного банку України складає 1115,94 грн., а в цілому загальною сумою 6472,45 грн., після чого залишила місце злочину.
Вийшовши з будинку, ОСОБА_7 пішла до лісосмуги, яка розташована по вул. Магістральній в м.Запоріжжі в район ринку «Меркурій», де з метою переодягнутись і приховати свою причетність до злочину викинула ніж, гумові рукавички, газовий балончик і сумку, після чого включила мобільний телефон.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, в процесі якого з корисливих мотивів вчинила умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
З фактичних обставин кримінального правопорушення,які прокурор вважає встановленими,вбачається,що ОСОБА_7 нанесла ОСОБА_9 сім ударів ножем у передню поверхню тіла та удар ножем у шию,спричинивши тілесні ушкодження,несумісні з життя.
Водночас,за версією прокурора, ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_9 одне колото-різане поранення шиї з пошкодженням судин і гортані,від якого потерпіла померла.
Викладені обставини кримінального правопорушення про те,що ОСОБА_7 спричинила потерпілій під час нападу тілесне ушкодження,не відповідають диспозиції ст.115 КК України,а висновок прокурора про заподіяння лише одного поранення в область шиї внаслідок нанесення семи ударів ножем у передню поверхню тіла вказують про неконкретність обвинувачення,а правова кваліфікація самого кримінального правопорушення в обвинувальному акті протирічить викладеним фактичним обставинам.
Невизначеність та неконкретність висунутого обвинувачення унеможливлює ефективний захист ОСОБА_7 від пред`явленого обвинувачення шляхом вчинення дій,передбачених ст.20 КПК України.
Із змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_7 мала умисел на заволодіння майном,яке зберігається за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,та,за змістом обвинувачення, ОСОБА_7 в результаті злочинних дій заволоділа грошовими коштами в загальному розмірі 6472 гр.45 коп.
В обвинувальному акті не визначено,кому саме діями обвинуваченої була завдана матеріальна шкода.
Разом з тим,у провадженні бере участь потерпілий ОСОБА_6 , при цьому правової оцінки у обвинувальному акті щодо порушення саме його прав, немає. За таких обставин,слід констатувати суперечливість описової та резолютивної частин обвинувального акту, що не дозволяє дійти однозначного висновку про те, чи завдано шкоди кримінальним правопорушенням і кому саме,що вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України.
Про вказані обставини прокурор,що складав обвинувальний акт,був обізнаний,оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 ,вже повертався з підстав,передбачених п.3 ч.3 ст.314 КПК України,востаннє ухвалою колегії суддів Шевченківського району м.Запоріжжя від 15.06.2015 р.,яка була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.11.2015 р.
Відповідно до вимог ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Із реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається,що ці вимоги виконані. У реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено,що після складання 12.05.2015 р.старшим слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_13 обвинувального акта відносно ОСОБА_7 ,який був повернутий прокурору в порядку ст.314 КПК України,процесуальні дії по кримінальному провадженню не проводились,процесуальні рішення не приймались до 11.12.2015 р.,в цей день прокурором прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_14 був складений обвинувальний акт відносно ОСОБА_15 (п.155 розділу іі реєстру).
Водночас,обвинувальний акт відносно ОСОБА_15 ,який надійшов до суду, складений 11.12.2015 р.та підписаний прокурором прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_5 ,про що не зазначено у розділі іі реєстру,через що колегія суддів не може перевірити,чи уповноваженою особою складений та підписаний даний обвинувальний акт.
Повторне звернення прокурора до суду з обвинувальним актом без усунення недоліків,ігноруючи ухвали суду як першої,так і апеляційної інстанції,вказує про єдину мету - направлення обвинувального акта до суду будь-яким шляхом,всупереч приписам ст.8,9 КПК України про здійснення кримінального провадження з додержанням принципів законності та верховенства права. Крім того,повернення обвинувального акта прокурору і його повторне звернення до суду з аналогічним обвинувальним актом призводить до порушення однієї із загальних засад кримінального провадження, а саме розумності строків (ст. 28 КПК України)та права людини на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом ,який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення(ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Також,за змістом клопотання прокурора про направлення кримінального провадження до іншого суду,автор клопотання вважає неможливим утворення складу суду у кількості трьох професійних суддів з числа суддів Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з урахуванням раніше прийнятих в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_7 рішень.
Разом з тим,в порушення вимог ч.2 ст.34 КПК України,з клопотанням про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, прокурор до належного суду,яким є апеляційний суд Запорізького області,не звернувся,що вказує на невизначеність його процесуальної позиції з питання підсудності даного кримінального провадження.
Керуючись ст.314-316,376,392 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А :
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину,передбаченого ч.4 ст.187,п.6 ч.2 ст.115 КК України, повернути прокурору для приведення обвинувального акта у відповідність з положеннями ст.291 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3