Номер провадження 1-кп/754/538/15
Справа № 754/3636/14-к
У Х В А Л А
Іменем України
17 серпня 2015 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000113 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторони обвинувачення : прокурора ОСОБА_6
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000113 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України надійшов до Деснянського районного суду м. Києва 17 липня 2015 року.

Прокурор вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності немає, просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисником у підготовчому судовому засіданні заявлені клопотання:

1/ про направлення кримінального провадження до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання щодо його підсудності по територіальності за Дарницьким районним судом м. Києва, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 вчинене у Дарницькому районі м. Києва;

2/ про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з підстав тривалого утримання особи під вартою, відсутності ризиків того, що останній буде незаконно впливати на потерпілих, свідків в кримінальному провадженні, знищити або пошкодити речі, документи.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши обвинувальний акт з додатками суд приходить до такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, викладена в обвинувальному акті правова кваліфікація не відповідає фактичним обставинам справи та формулюванню обвинувачення, а саме:

-дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій і бандитизм, вчинений організованою групою.

При цьому при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулюванні обвинувачення по епізодам нападу на потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину особою, яка раніше вчинила розбій, не зазначена.

Обвинувачення ОСОБА_5 у заподіянні потерпілому ОСОБА_8 насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, не знайшло свого відображення в правовій кваліфікації.

Ці суперечності в обвинувальному акті, невідповідність фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення правовій кваліфікації, позбавляє суд можливості прийняти законне і справедливе рішення в даному кримінальному провадженні.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Таке право гарантується п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним правом обвинуваченого (підозрюваного). Недотримання цих принципів є неприпустимим.

Крім того, в обвинувальному акті, в порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Суд звертає увагу на те, що згідно вимог ст. 91 КПК України розмір шкоди, завданої злочином, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акта та повинен відповідати положенням ст. 109 КПК України.

При складанні обвинувального акту слідчим та прокурором було порушено вимоги п.3 ч. 1 ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті не викладені анкетні відомості потерпілих у кримінальному провадженні, як того вимагає КПК України, не зазначено їх місце народження. Відповідно до даних, що містяться в матеріалах судового провадження, потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 не зареєстровані за адресами, які зазначені в обвинувальному акті.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені процесуальні дії, які проведені щодо осіб, які не є учасниками даного кримінального провадження, а саме щодо, як зазначено в реєстрі «обвинувачених» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та процесуальні рішення прийняті відносно вказаних осіб.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинуваченим ОСОБА_5 було отримано обвинувальний акт у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України не розрізняє критерії невідповідності обвинувального акту вимогам закону на такі, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, та які не перешкоджають. Закон чітко вказав, що у випадку невідповідності вимогам закону обвинувального акту будь-яким, які визначені ст. 291 КПК України) суд має право повернути обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків, а саме для приведення обвинувального акту у відповідність вимогам ст.291 КПК України.

Заявлене захисником клопотання про направлення кримінального провадження до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання щодо його підсудності по територіальності за Дарницьким районним судом м. Києва задоволенню не підлягає за таких підстав.

Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням голови місцевого суду.

Відповідно до ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі вчинення декількох кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого було вчинено більш тяжке правопорушення. У випадку вчинення однакових за тяжкістю правопорушень кримінальне провадження здійснюється судом у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 , окрім ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувачується у скоєнні більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, місцем скоєння якого є Деснянський район м. Києва.

Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки наведені ним обставини не є підставами для зміни запобіжного заходу, оскільки не виключають ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.314 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000113 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, повернути старшому прокурору відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_14 .

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_5 у виді тримання під вартою вважати продовженим до 24 год. 00 хв. 19 вересня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий