Дата документу Справа № 314/4176/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/111/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 січня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Вільнянського району Запорізької області, без певного місця проживання, відбуває покарання в Дніпродзержинській виправній колонії №34,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 січня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за те, що вона, будучи раніше засудженою за скоєння корисливих злочинів, в період іспитового строку за попереднім вироком суду, 25.06.2013 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом відривання хвіртки, зайшла на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить гр. ОСОБА_8 звідки з курятника таємно з корисливих мотивів викрала 10 голів курей, вартістю однієї курки 30 грн., тим самим завдала потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 300 грн.

05.07.2013 року приблизно в обідній період часу ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом відкривання незачиненої хвіртки, знову зайшла на територію того ж самого домоволодіння, звідки таємно з корисливих мотивів шляхом вільного доступу до літньої кухні викрала звідти 15 шт. керамічних обідніх тарілок діаметром 24 см круглої форми вартістю 150 грн. 77 коп., тим самим, завдала потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення. Їй призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. У порядку ст.71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.10.2012 року, визначивши остаточно покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.04.2014 року про виправлення описки визначено з 10.01.2014 року.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила зазначений вирок суду в частині визначення часу, з якого має обліковуватись відбуття призначеного їй судом покарання, змінити. Не оспорюючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, кваліфікацію своїх дій, вид і розмір призначеного покарання, ОСОБА_7 зазначала, що вона перебувала під вартою з 19.07.2013 року. Проте суд при визначенні часу відбування остаточного покарання не врахував цієї обставини і, не зарахувавши строк перебування нею під вартою з вказаної дати, помилково зазначив час відбування покарання з 10.01.2014 року, а не з 19.07.2013 року, як цього вимагає апелянт.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, яка не погодилася з доводами апеляції і вважала за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок суду без змін.

Як убачається з матеріалів провадження вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.10.2012 року ОСОБА_7 засуджена до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК та іспитовим строк на 1 рік. Проте ухвалою того ж суду від 19.07.2013 року було скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування зазначеного покарання і її того ж дня було взято під варту задля направлення до місць позбавлення волі.

Під час ухвалення вироку від 10.01.2014 року Вільнянський районний суду Запорізької області, прийнявши до уваги наведені обставини справи, а також те, що ОСОБА_7 визнана винною у скоєнні нею злочинів після ухвалення вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.10.2012 року в період іспитового строку, обґрунтовано при призначенні остаточного покарання застосував положення ст.71 КК, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, а не сукупністю злочинів.

Суд першої інстанції, встановивши моментом початку строку відбування покарання за цим вироком саме з 10.01.2014 року, правильно виходив з того, що до цього часу ОСОБА_7 не перебувала під вартою, як особа, якій було обрано такий запобіжних захід. Фактично ОСОБА_7 в період з 19.07.2013 року по 10.01.2014 року відбувала покарання виключно за вироком суду від 10.10.2012 року. Тому положення ч.5 ст.72 КК щодо зарахування строку тримання під вартою в строк покарання на неї не поширюються.
В зв`язку з чим, районний суд обґрунтовано виходив з того, що при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст.71 КК, цей час відбування покарання не повинен зараховуватись в строк остаточного покарання, оскільки до призначеного покарання за ст.70 КК було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 10.10.2012 року. Тому обчислення строку остаточного покарання проводиться з моменту винесення нового вироку.
Таким чином, порушень вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку суду чи то його зміну, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 січня 2014 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , яка перебуває в місцях позбавлення волі, - в той же строк з дня вручення їй повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4