Єдиний унікальний № 500/1077/15-к
Провадження № 1-кп/500/173/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
13 серпня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001071, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні вищезазначених злочинів.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, посилаючись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на поганий стан здоров`я, на потребу лікування, яке йому в умовах слідчого ізолятору провести та надати не можуть.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 та наполягав на продовженні строку тримання під вартою.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, допитавши в судовому засіданні лікаря-терапевта МЧ Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 22) (далі Ізмаїльська УВП) ОСОБА_6 , вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою, а в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2015 р. відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. Строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжувався у встановленому чинним законодавством порядку ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та спливає 20.08.2015 р., а судовий розгляд у цьому провадженні на даний час ще не закінчений з об`єктивних причин, у зв`язку з необхідністю допитати свідків та дослідити матеріали кримінального провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування з урахуванням усіх обставин, нових обставин не встановлено, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, не зникли, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховатися від суду, та вчинити інші кримінальні правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів проти власності, в тому числі тяжкого, під час іспитового строку, крім того, він обвинувачується у вчиненні злочину за ч. 3 ст.185 КК України 20 квітня 2014 року, тобто після того, як йому 14 квітня 2014 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 185 КК України. Більш того, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2014 р. був наданий дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , який був затриманий лише 03.02.2015 р. Як раніше зазначалося, стороною захисту не надано доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , дізнавшись про те, що його розшукує міліція, відразу ж сам з`явився.

Крім наявності вищезазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я (хворіє та потребує лікування в спеціалізованих відділеннях закладів МОЗ); відсутність в нього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі те, що він не одружений, у суду не має відомостей про наявність утриманців, проживає у фактичних шлюбних відносинах, місце його проживання зареєстроване в іншій області; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання; наявність трьох судимостей за вчинення умисних злочинів проти власності; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_5 .

З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам, зазначених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 11 жовтня 2015 року.

У зв`язку з викладеним у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 слід відмовити.

Що стосується посилання сторони захисту на поганий стан здоров`я та необхідність стаціонарного лікування в спеціалізованих відділеннях закладів МОЗ, яке не може бути забезпечене обвинуваченому в умовах слідчого ізолятору, то суд виходить з наступного.

Так, згідно ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Пунктом «д» ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 р. №2801-XII передбачено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, у тому числі, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 р. №3352-XII медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Гарантоване зазначеними нормами законодавства право осіб, узятих під варту, на охорону здоров`я та належну медичну допомогу реалізується, зокрема, в Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525 (далі Порядок).

Згідно п. 2.7 вказаного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Однак, з довідки, виданої в.о. начальника МЧ Ізмаїльської УВП 10.08.2015 р., не вбачається, чи звертався лікар МЧ Ізмаїльської УВП із запитом до керівництва СІЗО про перевезення ОСОБА_5 до закладу охорони здоров`я в установленому Порядку, а як пояснив в судовому засіданні лікар-терапевт МЧ Ізмаїльської УВП ОСОБА_6 такого звернення не було, оскільки зі свого досвіду йому відомо, що це є неможливим, але ОСОБА_5 на даний час має пройти стаціонарне лікування тривалістю 3 4 тижні в інфекційному або в гастроентерологічному відділенні, йому також рекомендовано дієтхарчування, яке в слідчому ізоляторі забезпечити неможливо.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що чинним законодавством гарантована та передбачена можливість надання особам, що перебувають під вартою, належної медичної допомоги та стаціонарного лікування в спеціалізованих закладах МОЗ з орієнтовного переліку, де керівництвом СІЗО забезпечується цілодобова охорона особи, узятої під варту, однак обвинувачений ОСОБА_5 до такого закладу перевезений не був всупереч чинному законодавству України, чим суттєво порушуються його права. У зв`язку з викладеним суд наполягає на необхідності неухильного дотримання вимог чинного законодавства в сфері охорони здоров`я та на необхідності забезпечення обвинуваченому права на належну медичну допомогу, яку він потребує відповідно до призначень та рекомендацій лікарів, а також на необхідності в установленому законодавством порядку перевезення його до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку, де йому повинна бути забезпечена належна медична допомога, на що звернути увагу керівництво Ізмаїльської УВП.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 201, 331, 369 372 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 11 жовтня 2015 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 11 жовтня 2015 року.

Зобов`язати керівництво Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 22) неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства в сфері охорони здоров`я та терміново, без зволікань у встаноленому чинним законодавством порядку забезпечити обвинуваченому ОСОБА_5 право на належну медичну допомогу, яку він потребує відповідно до призначень та рекомендацій лікарів, а також перевезти його в установленому законодавством порядку до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку, де йому може бути забезпечена належна медична допомога.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1