АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №620/411/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/2138/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2015 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Руновщина Зачепилівського району Харківської області, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:
- 17 жовтня 1995 р. за ч.2 ст.140 КК України (в ред.1960 р.) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- 6 жовтня 1997 р. за ч.3 ст.81 КК України (в ред.1960 р.) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 17 листопада 1999 р. за ч.1 ст.229-6, ст.43 КК України (в ред.1960 р.) до 3 років позбавлення волі;
- 28 вересня 2004 р. за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 1 лютого 2007 р. за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 4 березня 2011 р. за ч.2 ст.185 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 11 листопада 2014 р. за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 23 грудня 2014 р. за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком суду від 23 грудня 2014 року і остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 4 роки та 3 місяці позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишена тримання під вартою, а строк відбуття покарання рахується з 27 травня 2015 р.
Присуджено стягнути зі ОСОБА_7 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 245 гривень 52 копійки.
Доля речових доказів вирішена згідно ст.100 КПК України.
Як встановив суд, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що будучи раніше неодноразово засудженим, у тому числі за скоєння умисних злочинів проти власності, в останній раз 23 грудня 2014 р. Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період тривання правових наслідків вчинив новий, тяжкий, умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, близько 16 год. 13 березня 2015 р. ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Старе Пекельне Зачепилівського району Харківської області, з корисливих мотивів, з прямим умислом спрямованим на скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу проник до приміщення літньої кухні домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав мобільний телефон «LG-X135 Black» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв цьому потерпілому, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ № 1833 від 5 травня 2015 р. матеріальну шкоду на суму 1502 грн.

Зазначені дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), поєднане з проникненням до приміщенням особи.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області зазначає, що районний суд, всупереч вимогам ст.374 КПК України, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, у мотивувальній частині вироку послався на обставини вчинення злочину так, як зазначено в обвинувальному акті та не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним. На думку апелянта, суд також не навів у вироку переконливих мотивів, за якими змінив правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , не навівши також і доказів на підтвердження своїх висновків.

Окрім цього, апелянт вказує на те, що суд у вироку послався на покази потерпілого, який наполягав на тому, що викрадений мобільний телефон він залишив на столі у приміщенні літньої кухні, звідки потім його було викрадено.

Просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення й порушенням вимог ст.374 КПК України та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник зазначає, що суд правомірно прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_7 умислу на проникнення з метою вчинення крадіжки до приміщення літньої кухні ОСОБА_9 , посилаючись на покази як самого потерпілого, так і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили про відсутність у ОСОБА_7 цього умислу.

На думку захисника, суд обґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, навівши переконливі докази в мотивувальній частині вироку, тому вважає за необхідне вирок залишити без зміни, а апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, а також думку обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.

Згідно вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, яке ухвалене компетентним судом, на підставі вимог матеріального права, з дотриманням норм, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви й підстави його ухвалення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вищевказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та постановив рішення без урахування вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

На порушення зазначених вимог КПК України, у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції виклав обвинувачення, як зазначено в обвинувальному акті, не сформулювавши обвинувачення, яке він визнав доведеним.

Згідно ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування вироку судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Наведене, на думку колегії суддів, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, як того вимагає ст.370 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного.
Так, порушення судом першої інстанції вимог ч.3 ст.374 КПК України про зміст мотивувальної частини вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли норми КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,10 ч.1 ст.7 КПК України законність, а також презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
З метою забезпечення саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
Враховуючи, що вирок підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд при призначенні нового судового розгляду, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а також позбавлений можливості перевірити інші доводи зазначеної апеляційної скарги. Керуючись ст. ст. 404, 405,407,409, 411, 412, 413, 415419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2015 р. щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді