Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/2167/15-к
У Х В А Л А

20.11.2015 року м.Красилів

Красилівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000481 від 20 вересня 2015 року на підставі угоди про примирення відносно ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Западинці Красилівського району Хмельницької області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, неодруженої, працюючої прибиральницею у СТ «Домашній хліб», з середньою освітою, не судимої в силу ст.89 КК України, про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

03 листопада 2015 року до Красилівського районного суду Хмельницької області передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України з укладеною 29 жовтня 2015 року угодою про примирення між потерпілим та підозрюваною.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона 17.09.2015 року, близько 02 год. ночі, знаходячись за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , зайшовши до кімнати, де відпочивала її матір ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 , побачила на дивані штани ОСОБА_5 , з кишені яких виглядав його мобільний телефон марки «Fly IQ 449» та вирішила ним заволодіти. З цією метою, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів викрала вказаний мобільний телефон вартістю 737 грн. 80 коп., в якому були вмонтовані дві сім картки, одна оператора мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 43 грн., інша оператора мобільного зв`язку «Лайф» на рахунку якої кошти не знаходилися, вартістю по 20 грн. за кожну картку, флеш-карта «мікро-СІДІ», об`ємом 16 гігабайт, вартістю 200 грн., після чого викрадений телефон заховала до кишені светра, та вийшла з приміщення даної кімнати, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1020 грн. 80 коп..

Перевіривши зміст угоди про примирення, заслухавши прокурора, який вважає, що угода укладена з порушенням закону, а тому не підлягає затвердженню, думку потерпілого і обвинуваченої, які просили відмовити у затвердженні угоду, суд дійшов висновку, що дана угода не підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Відповідно до ч.1 ст.471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно з ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно угоди про примирення від 29 жовтня 2015 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 примирилися. ОСОБА_4 визнала вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і сторони погодились на призначення ОСОБА_4 міри покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що він примирився з ОСОБА_4 , однак ініціатором укладення угоди про примирення був слідчий ОСОБА_7 , який розслідував справу. Саме слідчий склав текст угоди про примирення і саме слідчий визначив розмір штрафу в сумі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень. Таке покарання він із обвинуваченою не узгоджував. На його твердження, що він не бажає притягнення ОСОБА_4 до відповідальності і просив слідчого прийняти рішення про закриття справи з цих підстав, слідчий не звернув увагу і вказав, що ОСОБА_4 має бути засуджена.

Крім цього, текст угоди йому повністю не є зрозумілим, оскільки слідчий виклав у вказаній угоді пункт 10, який він не зрозуміє.

Просить суд не затверджувати вказану угоду про примирення.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що дійсно примирилася з потерпілим. Ініціатором укладення угоди був слідчий ОСОБА_7 , який склав текст угоди. Міру покарання визначену в угоді вона не узгоджувала із потерпілим і не бажає, щоб їй був призначений штраф у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень. Бажає, щоб їй був призначений штраф у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Також вона повністю не зрозуміє текст угоди, яку склав слідчий, а саме пункт 10 для неї є незрозумілим.

Просить суд не затверджувати вказану угоду про примирення.

Відповідно до ч.6 ст.474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виконуючи вимогу ч.6 ст.474 КПК України встановлено, що в одному із абзаців викладених в угоді про примирення зазначено «У разі невиконання угоди про примирення потерпілий відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку».

Потерпілий та обвинувачена не змогли пояснити суду, які дії зобов`язалася вчинити обвинувачена на користь потерпілого за вказаною угодою та строк їх вчинення, і суд відповідно позбавлений можливості перевірити можливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань.

Із вказаних обставин вбачається, що укладення угоди також було наслідком дії і інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Приймаючи до уваги, що ініціатива укладення угоди про примирення відповідно до вимог ч.1 ст.469 КПК має походити тільки від потерпілого або підозрюваного чи обвинуваченого, і лише після того, як потерпілий або підозрюваний чи обвинувачений виявили бажання примиритися з протилежною стороною, оскільки саме факт примирення є підставою для укладення угоди про примирення, до процедури примирення можуть залучатися інші особи, зокрема представники медіаційних центрів, особи, які мають певний авторитет для учасників процедури.

Вказані обставини свідчать про те, що існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Крім цього, в угоді при примирення в порушення вимог ч.1 ст.471 КПК України не викладені обставини, що ОСОБА_4 є особою несудимою, в силу ст. 89 КК України, що є істотною для даного кримінального провадження обставиною.

Також суд звертає увагу, що угода про примирення укладена у кримінальному провадженні номер якого, згідно тексту угоди від 29 жовтня 2015 року, є відмінним від номера кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України.

Враховуючи викладене, суд, вважає, що умови угоди суперечать вимогам закону, а також існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, а тому угода затвердженню не підлягає.

На підставі ст.474 КПК України слід закрите судове провадження у кримінальному провадженні на підставі угоди і відмовити в затвердженні угоди та повернути матеріали прокурору для здійснення кримінального провадження, враховуючи, що угода була укладена на стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.314, ст.474 КПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у затверджені угоди про примирення укладеної 29 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Закрити судове провадження у кримінальному провадженні на підставі угоди та повернути матеріали прокурору прокуратури Красилівського району Хмельницької області ОСОБА_3 для здійснення кримінального провадження, враховуючи, що угода була укладена на стадії досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8