йСправа № 304/1614/15-к Провадження № 1-кс/304/211/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 грудня 2015 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого;
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

До Перечинського районного суду надійшло клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо гр. ОСОБА_4 . Клопотання мотивує тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 31 грудня 2015 року біля 01.00 годин гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку по місцю свого проживання, в ході сварки яка виникла на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , під час якої умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень схопив в руки ножа та наніс один удар ножем в область лівої половини грудної клітки ОСОБА_6 , який в той час знаходився перед ним. Внаслідок заподіяння удару ножем потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: «проникаюча колото-різана рана лівої половини грудної клітки». Своїми протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження. Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнав себе винним повністю та підтвердив відомості, які наведені у повідомленні про підозру. У вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий. Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом оперативного чергового ОСОБА_7 , протоколом прийняття заяви, протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого гр. ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 злочин та згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, може незаконно впливати на свідків, тобто своїх родичів, знищити спотворити будь які із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин, кримінального правопорушення, може повторно вчинити злочин, по місцю проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, а також беручи до уваги те, що все викладене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме особистої поруки, особистого зобов`язання, домашнього арешту, застави, а тому слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_10 подане клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечили, і просили обрати менш суворий запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, так як вважають, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити нормальну процесуальну поведінку підозрюваного (обвинуваченого), як під час досудового слідства, так і під час розгляду справи у суді.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 2015 року матеріали досудового розслідування за вищевказаним фактом були внесені слідчими ОСОБА_10 до ЄРДР за №0000730.

Також встановлено, що 31 грудня 2015 року підозрюваному ОСОБА_4 було оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, за який може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 раніше ані до кримінальної відповідальності, ані до адміністративної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.1 та п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що обов`язок обґрунтування підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лежить саме на прокуророві й не може бути лише формальним посиланням на це, без надання суду достатніх доказів по справі

Разом з цим, як убачається із внесеного органом досудового слідства клопотання та приєднаних до нього копій матеріалів, то такі не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою. Наведені ж у судовому засіданні прокурором та слідчим доводи про те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, тобто своїх родичів, знищити спотворити будь які із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може повторно вчинити новий злочин, ґрунтуються на припущеннях і тому не можуть слугувати достатньою підставою для тримання його під вартою.

Не дають підстав для тримання під вартою ОСОБА_4 і дані про його особу. Так, із наданих матеріалів убачається, що підозрюваний жодного разу не притягувався ані до адміністративної, ані до кримінальної відповідальності, по справі дав правдиві визнавальні свідчення та сприяв встановленню істини по справі.

Тому, з урахуванням викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що одна тільки тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не є достатньою підставою для тримання його під вартою.

Разом з цим, на переконання слідчого судді, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного існує незначний ступінь ризиків з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак таким ризикам може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Адекватним та ефективним механізмом з огляду на положення ст.ст.177, 181 КПК України у цій справі, на думку слідчого судді, буде запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим, застосовуючи щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.ч.1 ,2 ст.194 КПК України покласти на нього ще і обов`язок прибувати до слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_10 , прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду цілодобово.

Тому, керуючись ст. 5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.29 Конституції України, ст.ст.177,183,186,193,196,197,309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
У клопотанні слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю строком на два місяці.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_10 , слідчого судді, прокурора або суду за першою вимогою кожного разу у визначений ними час для проведення процесуальних дій та не залишати місце проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду цілодобово.

Ухвалу для організації виконання направити начальнику Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області.

Дата закінчення дії даної ухвали 04 березня 2016 року (включно).

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти діб з моменту її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1