Справа №473/2787/15-к 25.09.2015 29.09.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0001527 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вознесенська Миколаївської області, яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
обвинувачена ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник виклав вимогу про скасування вироку та закриття кримінального провадження через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінально- процесуального закону, які на його думку перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
провадження №11-кп/784/713/15 головуючий суду 1-ої інстанції: ОСОБА_8

категорія: ч.2 ст.307 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та їй призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на порушення судом вимог ч.З ст. 349 КПК України, оскільки суд, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням тільки письмових доказів та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, необґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які були викладені в обвинуваченні відносно ОСОБА_6 з огляду на те, що суд не з`ясував, чи правильно розуміє зміст цих обставин обвинувачена ОСОБА_6 , чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також не роз`яснив їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Звертає увагу на те, що його підзахисна на питання суду визнала себе винною повністю, але в наданих суду показах фактично оспорювала обставини, викладені у фабулі обвинувального акту щодо придбання, зберігання та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.
Встановити ці обставини, або вжити вичерпних заходів до їх встановлення, було можливо шляхом допиту в судовому засіданні свідків, які допитувалися під час досудового розслідування.
Обвинувачена вважала, що зможе оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Однак, всупереч вимогам ч.З ст. 349 КПК України, суд не роз`яснив їй, що вона буде позбавлена такого права.

Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що 22 червня 2015 року приблизно о 16 00 годин ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці в районі Вознесенської ВК №72, розташованої за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Жовтневої революції, 300 , у чоловіка на ім`я ОСОБА_9 незаконно, безоплатно придбала одноразовий медичний шприц об`ємом 10 мл із особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0, 278 грама. Після чого даний медичний шприц із опієм ацетильованим на попутному транспорті привезла до свого місця проживання, розташованого по АДРЕСА_1 , де зберігала з метою подальшого збуту на територію Вознесенської ВК №72.
26 червня 2015 року приблизно о 19 00 годин, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем мешкання, у приміщенні будинку, раніше придбаний нею одноразовий шприц із особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильованим, з метою подальшого збуту на територію ВК № 72 засудженому ОСОБА_10 , запакувала у шматок медичної вати та помістила за штани в районі попереку.

Після чого ОСОБА_6 з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу на попутному транспорті прибула до Вознесенської виправної колонії №72, розташованої за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Жовтневої революції, 300 та біля тину якої була затримана працівниками колонії і доставлена до чергової частини. Під час проведення огляду працівниками вказаної установи, за штанами в районі попереку, виявлено шматок медичної вати із одноразовим медичним шприцом об`ємом 10 мл, в якому знаходився особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0, 278 грама
Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав викладені ним у апеляційній скарзі доводи та уточнив вимогу, а саме: просив про скасування вироку, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, пояснення обвинуваченої на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який теж вважав, що є підстави для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч.З ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як убачається із журналу судового засідання та технічного носія інформації, на якому було зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, головуючий, з`ясувавши думки учасників судового провадження про те, які докази необхідно дослідити, та про порядок їх дослідження, прийняв рішення допитати обвинувачену і дослідити письмові докази і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювалися.

При цьому суд в порушення вимог ч.3 ст. 349 КПК України не з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також не роз`яснив обвинуваченій, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з тим, будучи допитаною в судовому засіданні 28.07.2015 року обвинувачена ОСОБА_6 показала, що 22.06.2015 року шприц їй не передавали, а наказали знайти пакунок, який вона не розгортала і те що там шприц з наркотичними засобами їй відомо не було. Про те, що в цьому пакунку є наркотичні засоби їй повідомили по телефону через три доби після того, як вона почала зберігати його. Зберігала цей пакунок не за місцем проживання, а в іншому місці. Крім того, стверджувала, що не запаковувала шприц у шматок медичної вати, оскільки вже знайшла саме пакунок, який і повинна була передати іншим особам. Також обвинувачена показала, що особа, якій вона повинна була передати цей пакунок, відразу його не забрала, а запропонувала їй пройти на територію ДСР, і як з`ясувалося у подальшому, безпосередньо до того місця, де їх очікували працівники міліції.
Таким чином, в своїх показаннях обвинувачена оспорювала викладені в обвинувальному акті обставини щодо придбання, зберігання та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Виходячи із змісту ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, лише якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

При цьому, апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Таким чином, оскільки зібрані у кримінальному провадженні докази в суді першої інстанції при застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися та не перевірялися і при цьому вони були відомі суду на час розгляду кримінального провадження, апеляційний суд фактично позбавлений можливості в силу ч. 3 ст. 404 КПК України дослідити та перевірити ці докази під час апеляційного розгляду.

Тому порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме вимог п.13 ч.1 ст.7 КПК України - порушення права обвинуваченої на захист, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і у відповідності із вимогами п.п. 2, 3 ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.411, ч.1 ст.412, ст. 415 КПК України є підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, під час якого саме суду першої інстанції необхідно дослідити докази у повному обсязі і дати їм відповідну юридичну оцінку.

Керуючись ст.ст.376, 404,405,407, 419 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у суді першої інстанції.

Ухвала суду є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3