Апеляційний суд Львівської області
Справа №11а-119/10 Головуючий у 1 інстанції Піцикевич І.Й.
Доповідач: Танечник І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року березня 02 дня Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого : Галина В.П.

Суддів: Данка В.В., Танечника І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією

потерпілої ОСОБА_1 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2009 року,

Цим вироком

ОСОБА_2,

Народження 16.05.1962 року, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, одружений, несудимий,невійськовозобовязаний,

непрацюючий, проживаючий - АДРЕСА_1

виправданий в тому, що він 23 липня 2008 року біля 21 години в м.Стебник на вулиці Зелена Діброва біля житлового будинку № 80/6 під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин, з метою зайти на подвіря штовхнув браму, якою штовхнув потерпілу ОСОБА_1, яка від поштовху брамою впала та отримала тілесні ушкодження в виді синця на лівому стегні, садна на лівій стопі біля нігтьового ложа другого пальця, розмірами 0,4 х 0,2 см, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 125 ч.1 КК судом закрито за відсутністю в його діях складу злочину. Відмовлено у задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 5.000 грн.

Потерпіла ОСОБА_1 в своїй апеляції зазначала про те, що на її думку, виправдувальний вирок відносно ОСОБА_2 не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з підстав однобічності та неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Покликалась на те, що суд безпідставно відкинув її показання про обставини справи, прийшовши до висновку, що вони є неправдиві, але в той же час прийняв до уваги показання підсудного ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3, який не бачив як ОСОБА_2 штовхав браму і як вона від цього падала. Вважала, що суд упереджено поставився до розгляду справи, оскільки відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_4, неналежно оцінив її показання в сукупності з іншими доказами, що призвело помилкового висновку суду першої інстанції, про недоведеність вини ОСОБА_2 Пі умисному нанесенні їй тілесних ушкоджень. Просила оскаржуваний вирок скасуві засудити ОСОБА_2 за ст. 125 ч.1 КК та призначити йому покарання, стягнуви засудженого на її користь 5.000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, міркування виправданого про законність обгрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи, відмовний матеріал No315-3025 та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілої ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку те, що вина підсудного ОСОБА_2 в умисному заподіянні ушкоджень потері ОСОБА_1 не доведена, оскільки потерпіла у своїх поясненнях непослідовно, суперечливо вказувала на обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, їх характер, локалізацію, а її показання в суді спростовуються іншими доказами по справі.

Так, зі змісту заяви гр. ОСОБА_1 від 24.07.2008 року на імя начальника Дрогобицького MB ГУ МВС України у Л/о (а.с.З в/м) вбачається, що 23.07.2008 р. 0 21 год. біля брами її подвіря за адресою м.Стебник, вул. Зелена Діброва, 80/6 на неї напав невідомий чоловік, який, відкриваючи браму, з усієї сили завдав їй тілесні ушкодження в коліно, ображав її нецензурними словами, а також погрожував вбити її чоловіка. Після чого повалив її на землю, тому вона з переляку почала голосно кликати сусідів, а невідомий став тікати.

У своєму поясненні представнику дізнання від 25.07.2008 року гр. ОСОБА_1 стверджувала про те, що напередодні увечері на неї напав невідомий чоловік, і відкривав браму з усієї сили і тим самим завдав їй тілесних ушкоджень, так як вона намагалася чинити йому опір, тримаючи браму, і намагалася не дати йому прони всередину подвіря. Через що він ще більше розлютився, штовхнув її на землю, вона впала і забила коліно. З переляку стала кричати і кликати сусідів. Незнайомий чоловік став її та її чоловіка ображати нецензурною лайкою, після чого повернувся до своєї машини, яка стояла біля брами, звідки став витягувати масивні колеса, які заніс на подвіря її будинку. Пізніше сів у машину і поспішно відїхав (а.с.5в/м).

Потерпіла ОСОБА_1 показала і судовому засіданні про те, що 23 липня 2008 року біля 21 години вона поверталась до себе додому і біля будинку поб незнайомого чоловіка - підсудного ОСОБА_2, який вийшов з машини і хотів зай подвіря її будинку, але вона закрила ворота. Проте цей чоловік силою што ворота, від чого вона впала, при цьому вдарилась в ногу і почала кричати, то чоловік кинув на подвіря колеса. Стверджувала також, що підсудний ОСОБА_2 вдарив її брамою неодноразово, вона питала його що він робить, але він ще бі став натискати на браму, від чого вона впала і травмувалась. Руками він її не тільки штовхав браму, а вона чинила йому опір. Від поштовху вона впала споча коліно, а потім на ліву сторону стегна і пошкодила собі палець на нозі, на коліні була маленька подряпина, оскільки біля брами земля покрита бруківкою отриманого тілесного ушкодження у неї боліла нога, вона не могла носити взу нога опухла, але чому про це не зазначено у медичному освідуванні поясни змогла, листок непрацездатності їй не видавався.

Наведені пояснення та показання потерпілої ОСОБА_1 спростову наступними доказами по справі:

-показаннями підсудного ОСОБА_2 про те, що він купив в гр. ОСОБА_5 - чоловіка потерпілої ОСОБА_1 дві шини до автомашини, які виявились неякісні, а тому домовився з ним про повернення коліс. У зв'язку з чим 23 липня 2008 року біля 21 години поїхав до житлового будинку ОСОБА_5 віддати йому ці шини, приїхав на місце, то вдома нікого не було, тому він зателефонував до ОСОБА_5 який сказав йому почекати. Через деякий час прийшла дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_1 Він підїхав до брами, вони привітались. Він сказав, що хоче повернути колеса, проте вона сказала, що нічого не знає і закрила браму та пішла до хати. Тоді він перекинув колеса через браму і поїхав геть. В його автомашині сидів ОСОБА_6, який усе бачив. Стверджував в суді, що до цього потерпілу знав тільки з вигляду як дружину ОСОБА_5, у нього не було причин конфліктувати з нею, жодних умисних ударів він їй не наносив і не штовхав її (а.с.44 зв.);

-показаннями свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що 23 липня 2008 року він разом із підсудним ОСОБА_2 приїхав до будинку, де жив ОСОБА_5, щоб повернути колеса. Він сидів в машині і не виходив з неї. Бачив як прийшла жінка і ОСОБА_2 розмовляв з нею, конфлікту між ними не було. Він не чув, щоб ОСОБА_2 ображав жінку. Коли ж жінка пішла до хати, то ОСОБА_2 перекинув колеса через браму (а.с.44 зв.);

-висновком судово-медичного експерта № 196 від 10.03.2009 року (а.с.52-53), з якого вбачається, що у гр.. ОСОБА_1 мались тілесні ушкодження у виді синця на лівому стегні, садна на лівій стопі біля нігтьового ложа другого пальця; ці тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок ударної взаємодії з тупим(ми) твердим(ми) предметом(ми) без чітко зиражених ознак слідоутворюючих поверхонь, можливо в термін, вказаний освідуваною. За характером тілесних ушкоджень категорично стверджувати чи заперечувати можливість їх виникнення за механізмом та обставинами, вказаними в постанові суду, не представляється можливим; по ступеню тяжкості вищеописані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції дав належну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_1, не надавши їм віри, оскільки вони суперечать іншим обєктивним доказам по справі, які судом у встановленому порядку були досліджені, підставно прийняті до уваги та покладені в основу виправдувального вироку.

Правових підстав для винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_2 та стягнення моральної шкоди на користь гр. ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає, тому відмовляє в задоволенні апеляції потерпілої ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Виправдувальний вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2009 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію - без задоволення.

Головуючий

Судді