АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2237/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 645/7883/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_10 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, із середньою освітою, одружений, маючий малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватний підприємець, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави за проведені експертні роботи витрати у сумі 736,56грн.
Як встановив суд, ОСОБА_9 10.04.2015 року приблизно о 08 годин 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без вантажу, без пасажирів, рухався зі швидкістю 40-45 км/г по проїзній частині в районі будинку № 200 по проспекту Московському в м. Харкові в напрямку розташування метро Радянської Армії з боку розташування метро Маршала Жукова.

В ході руху ОСОБА_9 , рухаючись в районі будинку № 200 по проспекту Московському в м. Харкові грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, де зазначено: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушивши вказані вище вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_9 не переконавшись в безпеці своїх дій, а також в тому, що своїми подальшими діями створить небезпеку або перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, рухався по проїжджій частині та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини діафіза лівої ключиці з заходженням уламків, що відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дорожньо-транспорта пригода та її наслідки у вигляді вказаних тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_8 відповідно перебувають у причинному зв`язку з порушенням вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, яких припустив ОСОБА_9 управляючи транспортним засобом.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, та призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами. Не оспорюючи обставин кримінального провадження, розглянутого судом відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за нормами кримінального закону, прокурор зазначає, що суд не дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання у виді штрафу в твердій грошовій сумі 3400грн., без визначення його розміру в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, що суперечить вимогам ст.53 КК України та висновкам постанови Верховного Суду України від 01.10.2015р.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на перевірених судом, за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст.349 КПК України доказах.

Фактичні обставини справи, та винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину ніким не оскаржуються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно з п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до ч.1 ст.53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Вказана норма закону України про кримінальну відповідальність передбачає, що покарання у виді штрафу призначається судом не у твердій сумі, а в ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення вироку.
Відповідно до висновку, який міститься в постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України №1-154кс15 від 1 жовтня 2015 року, при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до 2 років, або арешт на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 3 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_9 злочину та його особу, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, колегія суддів вважає, що вид та фактичний розмір покарання визначений судом із дотриманням вимог ст.65 КК України, що не оскаржується заступником прокурора Харківської області в апеляційній скарзі.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому основного покарання у виді штрафу у розмірі, який був визначений судом першої інстанції не у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлюється законодавством України на момент постановлення вироку, а у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не застосував закон, зокрема ст.53 КК України, який підлягає застосуванню, внаслідок чого помилково визначив розмір штрафу тільки в абсолютних числах.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині зазначення розміру покарання в кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити:

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (ДВІСТІ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (ТРИ ТИСЯЧІ ЧОТИРИСТА) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5