Провадження № 1-кс/200/6546/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської область, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину 2014 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,
Слідчий СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підстави для обрання саме такого запобіжного заходу слідчий навів наступні.
Після чого, використовуючи насилля небезпечне для життя чи здоров`я громадян, витягли із салону автомобіля водія ОСОБА_10 та пасажирів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Надалі продовжуючи скоювати правопорушення, висловлюючись голосно нецензурною лайкою на адресу останніх, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили сварку з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , погрожуючи предметом схожим на пістолет, з особливою зухвалістю, діючи у групі осіб, із застосування предметів спеціально пристосованих (гумових кийків), умисно почав наносити багаточисельні удари у різні часини тіла, чим завдав ОСОБА_14 та ОСОБА_12 фізичного болю та спричинив тілесні ушкодження.
Своїми умисними діями, які виразилися у хуліганстві, тобто грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинено групою осіб, із застосуванням предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України.
14.08.2015 СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , показами свідків ОСОБА_15 , протоколом впізнання ОСОБА_5 за фотознімками потерпілою ОСОБА_14 , протоколом впізнання ОСОБА_5 за фотознімками потерпілим ОСОБА_12 , протоколом впізнання ОСОБА_5 за фотознімками потерпілим ОСОБА_11 , висновком судово-медичної експертизи № 2825е від 19.06.2015 та іншими матеріалами в своїй сукупності.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5-ть років і таким чином відносно ОСОБА_5 може бути застосований даний запобіжний захід.
Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України та обґрунтування неможливості запобігання вищевказаним ризикам, шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити, прокурор підтримав клопотання слідчого, з підстав, ним наведених.
В судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі. Захисник заперечував проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, оскільки слідчим ризиків взагалі не наведено, здійснено посилання лише на норму статті КПК України, яка передбачає випадки застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також на тяжкість інкримінованого злочину, що за законодавством не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою, оскільки таке клопотання має обґрунтовуватись характеризуючими особу відомостями, належним чином доведеними. Зазначила, що її підзахисний не отримував повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, повістку про виклик до слідчого, тому його безпідставно було оголошено у розшук, відтак слідство безпідставно ініціювало питання про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилалась на те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину, самостійно з`явився до суду, тому підстав вважати, що він може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду не має.
Заслухавши доводи слідчого, пояснення підозрюваного, з`ясувавши думку прокурора та захисника, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.
Вважаю, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.296КК України, за якою передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.
Доведеними, наданими суду поясненнями слідчого та прокурора, є наявність ризиків у вигляді можливого впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.
Приймаючи до уваги, що на утриманні ОСОБА_5 перебуває малолітня дитина, відношення підозрюваного до інкримінованого йому злочину, добровільну явку до суду, відсутність підстав вважати, що підозрюваний здійснить спробу переховування від органів досудового розслідування та суду, вважаю достатнім обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, який вважаю достатнім для мінімізації тих ризиків під час здійснення досудового слідства, які наведені слідчим, з метою контролю за поведінкою підозрюваного.
Спираючись на норми ч. 5 ст. 194 КПК України, також вважаю за можливе покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання, передбачені цією нормою кримінально-процесуального законодавства: прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, заборонити у будь-який спосіб контакти із будь-яким іншим учасником кримінального провадження.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначати в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 194, 196, 309-310, 395 КПК України, -
В клопотанні слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Дата закінчення дії ухвали - 13 жовтня 2015 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1