Ржищевський міський суд Київської області
Справа № 112/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді: Козіної С.М.

при секретарі : Мироненко А.І.

з участю прокурора : Закаблука С.В.

законних представників

неповнолітніх підсудних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

законного представника

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по обвинуваченню:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого 11.02.2010 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, студента ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9, гурт. 5 кім. 7, раніше не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2009 року, близько 14 години, ОСОБА_6, за попередньою змовою з ОСОБА_7, про таємне викрадення чужого майна, незаконно проникли до кімнати № 37 гуртожитку № 5 Ржищівського будівельного технікуму, що знаходиться в м.Ржищів по вул. Воровського, 1, Київської області, шляхом відкриття з допомогою ножа ОСОБА_8Г дверей зазначеної кімнати, звідки таємно від оточуючих викрали мобільний телефон Nokia 5610 вартістю 865,32 грн та сім-карту мобільного оператора Kyiv Star, вартістю 25,00 грн., який належав ОСОБА_9, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 890,32 грн. з місця події зникли, розпорядившись викраденим за власним розсудом.

Допитаний в судовому засіданні під час судового слідства підсудний ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що проживає з батьками, з якими підтримує добрі стосунки. Раніше він навчався у Ржищівському будівельному технікумі та проживав у гуртожитку № 5, кімната № 29. На початку жовтня 2009 року, він у свого знайомого на ім'я ОСОБА_5 взяв його мобільний телефон, яким грався на протязі ночі. На наступний день близько 11 год. він проснувся та виявив, що телефон відсутній. Далі він запитав у свого співмешканця та власника телефону, чи вони його не брали. На що ті відповіли, що не брали. В розмові з ОСОБА_5, останній йому сказав, щоб він йому віддавав гроші за втрачений телефон, адже він може мати проблеми вдома. Так, телефон у нього зник 5 жовтня 2009 року. Вечором цього ж дня він мав розмову з хлопцями старших курсів про зникнення телефону. А саме це були ОСОБА_10, інших хлопців він не знає. В результаті розмови він почув, що телефон міг викрасти хлопець, який проживає у 37 кімнаті гуртожитку № 5 Ржищівського будівельного технікуму. Ввечері, 5 жовтня 2009 року, вони ходили по кімнатах шукали телефон. Були присутні хлопці з старших курсів. Вони ходили по кімнатах, де були люди. В кімнату потерпілого в той вечір вони не заходили. Пошуки результатів не дали. Вранці, 6 жовтня 2009 року, він знову мав розмову з ОСОБА_5 і останній сказав йому, щоб він повертав йому не гроші, а купив йому такий самий телефон. В датах він точно не орієнтується, коли відбувалися події 5, 6 чи 7 жовтня 2009 року. Ранком того дня, він перебував на першій парі, під час чого у нього виникла думка, що телефон який зник у нього, може знаходитися у кімнаті № 37. Такі висновки він зробив на підставі розмов з хлопцями. Після першої пари він зайшов до кімнати ОСОБА_7 та запитав у нього чи може він відчинити кімнату № 37. Він йому відповів, що колись відчиняв дану кімнату на прохання хлопця, який в ній проживає. Тоді він сказав ОСОБА_7, що має підозру, що телефон, який зник у нього знаходиться саме в цій кімнаті. Далі вони пішли до оговореної кімнати. Він знаходився на східцях, дивився щоб ніхто не йшов, а ОСОБА_7 відчинив двері. З допомогою чого двері були відчинені він не бачив, чи брав він щось з кімнати йому не відомо. ОСОБА_7 покликав його, він зайшов до кімнати, ОСОБА_7 також зайшов. Чи зачиняв він двері він не пам'ятає. Андрій періодично виглядав у коридор, щоб ніхто їх не побачив. Він почав шукати в кімнаті втрачений мобільний телефон. В результаті цього він на ліжку під подушкою справа знайшов мобільний телефон Нокіа мав корпус темного кольору. У той момент коли він знайшов телефон та брав його, ОСОБА_7 був у кімнаті, але чи бачив він цей момент він зазначити точно не може. Взяв він телефон через те, що у нього виникла думка, що його телефон украли, і він має право заволодіти чужим майном, продати його та погасити борг ОСОБА_5. Після цього вони залишили кімнату,ОСОБА_7 зачинив двері на замок. Умисел на вчинення крадіжки у нього виник тоді, коли він побачив мобільний телефон у кімнаті. Далі вони пішли до кімнати ОСОБА_7, де на шкафу заховали телефон, безпосередньо ховав його ОСОБА_7. Ранком наступного дня він забрав телефон, на прохання ОСОБА_7, та заховав його на стадіоні. В кімнаті ОСОБА_7 він витягнув сім-картку мобільного оператора, назву не пам'ятає, яку він потім поламав та спалив. При поломці та спаленні був присутній ОСОБА_7 Далі він віддав телефон ОСОБА_10, з метою його продажу. Під час його першого допиту у якості підозрюваного був присутній законний представник та захисник. Викрадений ним мобільний телефон ОСОБА_7 точно бачив у своїй кімнаті.

Він щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні під час судового слідства підсудний ОСОБА_7 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що має батьків, з якими підтримує добрі відносини. Навчаючись у Ржищівському будівельному технікумі, проживає у гуртожитку № 5, кімната № 7. Він знайомий з ОСОБА_6, який теж навчався у зазначеному закладі. В кінці вересня 2009 року, ОСОБА_6 взяв у свого знайомого мобільний телефон, яким грався на потязі ночі. Ранком він зайшов до кімнати ОСОБА_6 та питав його чого він не був на парі. Під час цього з'ясувалося, що телефон, який взяв ОСОБА_6 зник. Достовірно йому не відомо та можливо він був викрадений. В результаті чого вони вирішили шукати телефон, а саме у людей та кімнатах гуртожитку. В момент їх пошуків в кімнатах були наявні люди, що там проживають. Дані пошуки були проведені на протязі перших днів, але позитивних результатів це не дало. Участь у пошуках приймали й викладачі, але хто саме не знає. ОСОБА_11, телефон якого зник, сказав ОСОБА_12, щоб той відшкодував йому втрату телефону. У вище зазначених пошуках особисто він участі не приймав, це йому відомо з розмов у гуртожитку. В подальшому пошуки припинилися. В ході навчання виникла підозра, що телефон який зник у ОСОБА_6 Може бкти у кімнаті, що розміщена на 3 поверсі гуртожитку № 5 технікуму, де проживав хлопець на ім'я ОСОБА_9 та хлопець ОСОБА_13. Підозра виникла через те, що хлопець ОСОБА_13 негативно відносився до людей. 7 жовтня 2009 року, близько 13 год., до нього підійшов ОСОБА_6 та запропонував йому пошукати телефон який він втратив у кімнаті, де проживає ОСОБА_9 та хлопець ОСОБА_13. ОСОБА_6 було відомо, що він вже відчиняв без ключа вказані двері, за проханням мешканців. Спочатку він відмовлявся, але далі він його вговорив. ОСОБА_6 говорив в ході цієї розмови, що йому потрібні гроші та запитував чи він може їх позичити. Він пішов до своєї кімнати та взяв ніж, з метою відчинити двері кімнати ОСОБА_9 та хлопця ОСОБА_13. В районі 14 год., ОСОБА_6 зайшов до його кімнати та вони пішли на третій поверх, до обговореної кімнати. Підійшовши до кімнати він відчинив замок з допомогою ножа. ОСОБА_6 стояв в районі східців. Першим до кімнати зайшов ОСОБА_12, далі він та зачинив двері.

ОСОБА_6 розпочав пошук телефону, але той що втратив не знайшов. Він бачив що ОСОБА_8 підіймав подушку ліжка, але що там було він не бачив. Тобто телефону він взагалі не бачив. Після того вони залиши кімнату та він зачинив двері. Вони пішли до його кімнати, де він заховав телефон під антресоллю пізніше на його вимогу ОСОБА_6 забрав, так як він йому сказав, щоб він відніс його назад, тому що йому не потрібен крадений телефон. В подальшому йому стало відомо з розмов, що ОСОБА_6 Віддав телефон ОСОБА_10. Сім-картку мобільного оператора ОСОБА_6 десь спалив, але де саме не знає. Під час відібрання у нього пояснення та допиту підозрюваного до нього працівниками міліції жодний примус не застосовувався. Він відчинив двері за допомогою ножа, адже замок це дозволяв. Ніж він дав покористуватися комусь у гуртожитку та він зник. В загальному будь-яким ножем можна було відчинити двері кімнати, з якої був викрадений телефон. За те, що він відчинив двері у ОСОБА_6 він нічого не просив. Коли вони йшли до кімнати він не мав наміру на вчинення крадіжки будь-якого майна. Який умисел мав ОСОБА_6 він не знає.

Він щиро розкаюється та просить суворо його не карати.

Крім повного визнання підсудними своєї вини, вина підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю доведена всіма матеріалами кримінальної справи і підтверджується наступним:

Показами потерпілого ОСОБА_9, який в судовому засіданні показав, що він навчається у Ржищівському будівельному технікумі та проживає в кімнаті № 6 гуртожитка № 5, який розміщений по вул. Воровського, 1. Раніше він проживав у цьому ж гуртожитку, у кімнаті № 37. Спільно з ним проживав ОСОБА_13. У його користуванні був мобільний телефон Нокіа - 5610, який йому подарувала мати. В телефоні була сім-картка мобільного оператора Київстар. Останню він придбав за 25 грн. Він мав звичку залишати свій телефон у кімнаті, під подушкою свого ліжка, в момент коли йшов на заняття. 7 жовтня 2009 року, в ранковий час він першим пішов на заняття, а ОСОБА_13 залишився у кімнаті. Близько 15 год. вони повернулися до кімнати. Він мав намір дістати свій мобільний, відхилив подушку та виявив, що телефон відсутній. Обшукавши кімнату телефон так і не знайшовся. На його думку ОСОБА_13 вчинити крадіжку телефону не міг. На рахунку сім-картки було близько 3 гривень, які для нього матеріального значення не мали, навіть здається, що вони були бонусними коштами, що надаються телефонною компанією. На його думку врізний замок до кімнати № 37 можна було відкрити ножем, адже він був в не дуже задовільному стані. Після відкриття дверей не ключем, їх можна було повернути у положення замкнені. На даний момент йому відомо, з інформації у технікумі, що його телефон викрали ОСОБА_6 та ОСОБА_7. До підсудних ОСОБА_6А та ОСОБА_7 претензій матеріального та морального характеру він не має.

Показами свідка ОСОБА_13, який в судовому засіданні показав, що він навчається у Ржищівському будівельному технікумі та проживає в кімнаті № 37 гуртожитку № 5, який розміщений повул. Воровського, 1. Спільно з ним проживає ОСОБА_9. В останнього у користуванні мався мобільний телефон Нокіа - 5610. ОСОБА_9 мав звичку залишати свій телефон у кімнаті, під подушкою на своєму ліжку, перед тим як йшов на заняття. 7 жовтня 2009 року, в ранковий час ОСОБА_9 першим пішов на заняття, а він залишив кімнату близько 8 год. 30 хв. В цей ранок він не звернув уваги чи залишив ОСОБА_9 свій мобільний телефон. Він зачинив двері до кімнати та пішов. Близько 15 год. вони повернулися до кімнати. ОСОБА_9 мав намір дістати свій мобільний, відхилив подушку та виявив, що телефон відсутній. Обшукавши кімнату телефон так і не знайшовся. Він телефон не викрадав та навіть не мав такого умислу.

Показами свідка ОСОБА_10, який в судовому засіданні показав, що він навчається у Ржищівському будівельному технікумі. Раніше проживав у кімнаті № 35 гуртожитку № 5, який розміщений по вул. Воровського, 1. 9 жовтня 2009 року, до нього підійшов його однокурсник ОСОБА_6, який при розмові запитав його, чи може він продати мобільний телефон. Далі в ході розмови ОСОБА_6 повідомив, що телефон належить йому та що він має бажання продати його за 400 грн., 50 грн. з яких він може залишити собі. Телефон був марки Нокіа 5610, мав корпус чорного кольору з синіми вставками. Далі перебуваючи в м. Б.Церква він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_14, з яким домовився про зустріч з питання продажу телефону. Їх зустріч проходила у нього вдома, де він оглянув телефон та згодився його купити, але грошей у той час він не мав, тому вони домовилися, що він їх отримає пізніше. ОСОБА_11 його запитував чи телефон не крадений на що він відповідав йому, що ні, адже і сам володів вказаною інформацією. В подальшому він повернувся на навчання та дізнався, що телефон був викрадений. ОСОБА_6 також його запитував чи можна купити ще якийсь телефон, але нічого не вийшло, адже він був у поганому стані. Йому не було відомо, що телефон, який йому дав ОСОБА_6 був отриманий незаконним шляхом, тобто в результаті крадіжки. Він володів інформацією, що телефон належить йому, тобто знаходиться у його власності. Якби він знав, що телефон крадений, він би його не взяв та не продавав його іншим особам.

Показами свідка ОСОБА_15, який в судовому засіданні показав, що він працює в Ржищівському МВМ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області. 17 жовтня 2009 року до Ржищівського МВМ надійшла письмова заява від ОСОБА_3, про викрадення у її сина ОСОБА_9 його мобільного телефону. Дана заява була зареєстрована, в результаті чого здійснювалася перевірка даного факту. В ході перевірки 19 жовтня 2009 року він відбирав пояснення у ОСОБА_7, а 28 жовтня 2009 року у ОСОБА_6. Під час відібрання пояснень у зазначених громадян фізичний та психічний примус до них не застосовувався. Зазначені хлопці надавали пояснення добровільно. При цьому вони чітко розповідали обставини крадіжки, без допомоги працівників міліції. А саме вони зазначали, що на початку жовтня 2009 року мали змову про вчинення крадіжки з кімнати гуртожитку № 5 Ржищівського будівельного технікуму. Так, ОСОБА_7 мав відчинити двері кімнати, після чого і малася вчинитися крадіжка майна, що буде знайдено, за участю Федорця та ОСОБА_6. ОСОБА_7 зазначав. Що йому було відомо мету, з якою він відчиняв двері, а саме вчинення крадіжки. Дану ж інформацію також зазначив і ОСОБА_6

Також вина підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 доводиться письмовими доказами по справі: постановою про порушення кримінальної справи від 23.01.2010 року, згідно з якою кримінальну справу по факту крадіжки майна ОСОБА_9 Було порушено щодо ОСОБА_6 Та ОСОБА_7 (а.с. 1); заявою гр-нки ткаченко Л.Ю від 17.10.2009 року, згідно якої остання просить прийняти міри по розшуку мобільного телефону, який викрали невідомі особи у її сина ОСОБА_9 (а.с.11); протоколом огляду місця події від 17.10.2009 року, з якого видно, що було оглянуто зупинку громадського транспорту в м. Б.Церква по вул. Мічуріна (а.с.12); протоколом огляду місця події від 20.10.2009 року, з якого видно, що було проведено огляд кімнати 37 гуртожитку № 5, де проживає ОСОБА_9 (а.с. 14-15); довідку від 27.10.2009 року, видану ФОП ОСОБА_16І., згідно якої вартість стартового пакету мобільного оператора Київстар станом на 07.10.2009 року становить 25 грн.(а.с. 27); висновок спеціаліста № 1161 А від 16.11.2009 року, згідно з яким залишкова вартість мобільного телефона NОКІА 5610 становить 865 гривень 32 копійки (а.с.31-36); висновок товарознавчої експертизи від 23.02.1010 року, згідно з яким залишкова вартість мобільного телефона NОКІА 5610 становить 865 гривень 32 копійки (а.с. 49); постанову про визнання особи потерпілою від 30.01.2010 року, згідно з заявою ОСОБА_9 було визнано потерпілим по кримінальній справі (а.с. 56); протоколом допиту неповнолітнього свідка від 19.02.2010 року, згідно якого було проведено допит свідка ОСОБА_14, покази якого було оголошено в судовому засіданні (а.с. 60); протоколом допиту неповнолітнього свідка від 09.03.2010 року, згідно якого було проведено допит свідка ОСОБА_17, покази якого було оголошено в судовому засіданні (а.с. 61-62).

З характерезуючих особу підсудного ОСОБА_6 письмових доказів по справі суд приймає до уваги: свідоцтво про народження, серії VII-БК № 373815 від 12.04.1993 року, з якого видно, що ОСОБА_6 Народився 02.04.1993 року (а.с. 106); вимогу про судимість № 442 від 04.02.2010 року, з якої видно, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 107); вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 11.02.2010 року, згідно якого ОСОБА_6А було засуджено за ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин (а.с. 108-109); характеристику з місця проживання від 24.02.2010 року, з якої видно, що за місцем проживання підсудний ОСОБА_6А характеризується позитивно (а.с. 111); акт обстеження житлово-побутових умов від 24.02.2010 року, з якого видно, що неповнолітній ОСОБА_6А проживає у повній сім'ї, в будинку є всі необхідні умови для проживання (а.с. 113); характеристику з попереднього місця навчання, з якої видно, що по місцю навчання в Переяслав-Хмельницікій школі І-ІІІ ступенів № 5 підсудний ОСОБА_6 характеризується позитивно (а.с. 114); характеристику з місця навчання, з якої видно, що по місцю навчання в Ржищівському будівельному технікумі підсудний ОСОБА_6 характеризується позитивно (а.с. 115); довідки поліклінічного відділення Переяслав-Хмельницької ЦРЛ від 23.02.2010 року, з яких видно, що підсудний ОСОБА_6А за психіатричною та наркологічною допомогою не звертався і на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.с. 118, 119); довідку, видану дитячою поліклінікою Переяслав-Хмельницької ЦРЛ, згідно якої ОСОБА_6А знаходиться на Д обліку з приводу хр.холангіту, ерітимотозна гастропатія (а.с. 121); консультативний висновок № 3528 від 03.03.2009 року, виданого Національним інститутом серцево-судинної хірургії ім. М.М Амосова, згідно якого у ОСОБА_6А виявлено невеликий пролапс мітрального клапану серця, рекомендовано амбулаторне лікування під наглядом лікуючого лікаря (а.с. 122-123); повідомлення Переяслав-Хмельницького МВ КВІ Київської області від 07.06.2010 року № 1174, згідно з якою ОСОБА_6 Засуджений 11.02.2010 року Переяслав Хмельницьким міськрайонним судом, звільнений 07.06.2010 року по відбуттю покарання.

З характерезуючих особу підсудного ОСОБА_7 письмових доказів по справі суд приймає до уваги: свідоцтво про народження, серії I-БК № 334561 від 21.04.1994 року, з якого видно, що ОСОБА_7Г народився 08.04.1994 року (а.с. 136); вимогу про судимість № 442 від 04.02.2010 року, з якої видно, що ОСОБА_7Г раніше не судимий (а.с. 137); характеристику з місця проживання від 26.02.2010 року, з якої видно, що за місцем проживання підсудний ОСОБА_7 характеризується позитивно (а.с. 138); акт обстеження житлово-побутових умов від 26.02.2010 року, з якого видно, що неповнолітній ОСОБА_7 проживає у повній сім'ї, в будинку з комунальними зручностями (а.с. 139); характеристику з місця навчання, з якої видно, що по місцю навчання в Ржищівському будівельному технікумі підсудний ОСОБА_7Г характеризується посередньо (а.с. 140); довідки поліклінічного відділення Переяслав-Хмельницької ЦРЛ від 25.02.2010 року, з яких видно, що підсудний ОСОБА_7 за психіатричною та наркологічною допомогою не звертався і на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.с. 141, 142); довідку, видану Переяслав-Хмельницької ЦРЛ, згідно якої ОСОБА_7 За медичною допомогою не звертався та на Д обліку не перебуває (а.с. 143).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_6 у вчиненому злочині доведена повністю і його дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, його характеристики.

Обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом'якшують вину підсудного ОСОБА_6 є скоєння злочину, будучи неповнолітнім, щире каяття підсудного та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують вину підсудного ОСОБА_6 судом не встановлено.

Суд вважає, оскільки підсудний ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, раніше судимий, але позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання, скоїв злочин, будучи неповнолітнім, має незадовільний стан здоровя, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілий претензій матеріального та морального характеру не має, то його подальше виправлення та перевиховання можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням положення ст. 104 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_7 у вчиненому злочині доведена повністю і його дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, його характеристики.

Обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом'якшують вину підсудного ОСОБА_7 є вчинення злочину, будучи неповнолітнім, щире каяття підсудного та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують вину підсудного ОСОБА_7 судом не встановлено.

Суд вважає, оскільки підсудний ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, на досудовому та судовому слідствах давав чіткі та послідовні покази, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання, скоїв злочин, будучи неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілий претензій матеріального та морального характеру не має, то його подальше виправлення та перевиховання можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням положення ст. 104 КК України.

Керуючись ст. ст.323- 324 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним:

за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 в строк покарання повністю зарахувати відбуте покарання у виді 100 годин громадських робіт за вироком Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11.02.2010 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначивши йому випробування з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В порядку ст. 76 п. п. 3, 4 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов'язок:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни,- підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

ОСОБА_7 визнати винним :

за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75, 104 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, призначивши йому випробування з іспитовим строком на 1 (один) рік.

В порядку ст. 76 п. п. 3, 4 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов'язок:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни,- підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних долях з кожного судові витрати на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області, одержувач платежу: НДЕКЦ при ГУМВС в Київській області, банк: УДК в Київській області, ЗКПО 25574713, р/р 0460, МФО 821018, за товарознавче дослідження в сумі 304 (триста чатири) гривні 24 копійки.

Речові докази:

- мобільний телефон Нокіа 5610, акт технічного стану вказаного телефону, посібник користувача, 71-ю сторінкою якого є гарантійний талон на зазначений вище телефон, - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_9.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб з часу проголошення учасниками процесу, а засудженим в той же строк з часу вручення копії вироку до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд.

Суддя: