Справа № 366/2217/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1314/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 09.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
9 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

законного представника

ОСОБА_8 , - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Іванківської міжрайонної прокуратури Київської області ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, утриманців немає, працюючого сторожем в Рагівській ЗОШ, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 267-1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1275 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Луговики Поліського району Київської області, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта незакінчена середня, неодруженого, утриманців немає, навчається в 11 класі Рагівської ЗОШ, є інвалідом, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 267-1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1275 грн.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8 22.05.2015 року приблизно о 12 год. попередньою домовившись між собою, з корисливих мотивів, з метою збору виробів з чорного металу, незаконно, в обхід контрольно-перепускних пунктів міліції, встановлених по периметру зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення, в районі с. Рагівка Поліського району Київської області, в місці, де огорожа відсутня, проникли на територію зони безумовного (обов`язкового) відселення прибули у відселений населений пункт смт. Поліське, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони радіоактивного забруднення Чорнобильської катастрофи (зони безумовного (обов`язкового) відселення, де в приміщенні недіючого хлібного заводу та в господарстві № 4 по вул. Хмельовій, виявили металеві вироби побутового призначення, які вирішили перемістити до пункту прийому металобрухту в с. Рагівка Поліського району Київської області. В той же день приблизно о 21 годині вони повернулись на гужовій повозці в смт. Поліське, завантажили металобрухт загальною вагою 120 кг на повозку та без передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю перемістили його за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення в с. Рагівка Поліського району Київської області з метою його збуту на пункт прийому металобрухту, де його і здали, чим порушили вимоги радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення, порушуючи вимоги п.5 ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Своїми умисними діями, які виразилися у переміщенні за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення виробів з металу, без надання передбаченого законом дозволу, і без проведення дозиметричного контролю, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочин, що передбачений ч.3 ст.267-1 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2015 року змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засудженими за ч. 3 ст. 267-1 КК України до штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян кожний, що становить 1275 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не оспорюючи вирок у частині доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що єдиним виміром розміру покарання у вигляді штрафу є неоподаткований мінімум доходів громадян, а тому призначення судом покарання тільки із його визначенням у грошовій сумі є неправильним застосуванням кримінального закону.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Проте, 28 жовтня 2015 року, до розгляду провадження апеляційним судом, апеляційна скарга захисником ОСОБА_9 відкликана.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не заперечував проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , у зв`язку з відкликом апеляційної скарги захисником, думку захисника та обвинуваченого, якіне заперечували проти закриття апеляційного провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 ОСОБА_12 необхідно закрити.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, думку захисника ОСОБА_9 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який послався на розсуд суду, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 , які послались на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Оскільки вирок суду не оскаржується стосовно встановлених судом фактичних обставин справи, доведеності вини засуджених, кваліфікації їх дій, тому апеляційній суд відповідно до ст. 349 КПК України не приводить детальний аналіз цих обставин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Ст. 53 КК України визначено, що штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, майнового стану винного в межах від 30 до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення частини п`ятої цієї статті регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховуючи таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, в порушення зазначених вимог закону, призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 267-1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1275 грн., не визначивши його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, як це передбачено санкцією статті.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Іванківського суду Київської області від 18 вересня 2015 року, в частині призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 267-1 КК України до штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 267-1 КК України до штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: