Провадження № 1-кп/185/81/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2016 року. Павлоградський міськрайонний суд Діпропетровської

області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001107 від 19.11.2015 року, за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця села Солодке Мар`їнського району Донецької
області, громадянина України, українця, з середньою освітою,
не одруженого, працюючого в філії «Оленівська»
ТОВ АФ «Агротіс» на посаді тваринника,
зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими досудовим розслідуванням особами для насильницького підтримання влади самопроголошеної «Донецької народної республіки» було створено не передбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
Зокрема, станом на травень 2014 року територія населеного пункту м. Донецьк Донецької області була захоплена членами злочинної організації «ДНР», задля насильницького підтримання влади злочинної організації «ДНР» у вказаному населеному пункті також діяли не передбачені Законами України збройні формування, члени якого з вогнепальною зброєю незаконно утримували протягом тривалого часу утримували територію зазначеного населеного пункту.
Так, на початку травня 2014 року, більш точно дата та час досудовим слідством не встановлена, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, з метою участі у діяльності непередбачених законом збройних формувань так званого батальйону «ВОСТОК» «ДНР», знаходячись на території окупованого населеного пункту м. Донецьк в Калінінському районі, після співбесіди з невстановленими учасниками незаконного збройного формування батальйону «ВОСТОК» «ДНР», ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, дав свою згоду на їх дотримання та виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно вступив до батальйону «ВОСТОК» «ДНР», погодившись на злочинну пропозицію, увійшов до незаконного збройного формування, будучи достовірно обізнаним, що батальйон «ВОСТОК» «ДНР» не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України. У результаті чого, ОСОБА_3 призначено бійцем батальйону «ВОСТОК» «ДНР» та через сім днів передано йому у використання вогнепальну зброю, а саме - автомат Калашникова із набоями до нього. Таким чином, ОСОБА_3 , отримавши зброю, тим самим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанні його цілей і завдань, поділяючи мету створення та функціонування злочинної організації «ДНР», а саме: зміну меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, маючи злочинний намір на участь у складі не передбачених законом збройних формувань.
У подальшому керівництвом батальйону «ВОСТОК» «ДНР» ОСОБА_3 поставлено бойові задачі перебувати з автоматом Калашникова, спорядженого набоями, в якості вартового позмінно разом з іншими бійцями на чергуваннях на території блокпосту, розташованого біля готелю «Мотель» по пр. Ілліча в Калінінському районі м. Донецька, окупованого «ДНР».
Таким чином, в період з початку травня до початку червня 2014 року ОСОБА_3 , діючи умисно, перебуваючи на території Калінінського району м. Донецька Донецької області у складі не передбаченого законами України збройного формування батальйону «ВОСТОК» «ДНР», систематично виконував протиправні накази (щодо охорони та утримання вищезазначеного населеного пункту захопленого «ДНР», із використанням автоматичної вогнепальної зброї для здійснення при необхідності збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України, при цьому здійснюючи позмінно зі зброєю роль вартового на блокпосту), які отримував від своїх безпосередніх командирів так званої батальйону «ВОСТОК» «ДНР», саме таким чином, беручи участь як учасник не передбаченого законом збройного формування так званої «ДНР», що свідчить про те, що дії ОСОБА_3 носили тривалий характер, та виразились у активній участі в діяльності не передбаченого законами України збройного формування та всілякій підтримці членів злочинної організації «ДНР», дії яких супроводжувались застосуванням насильства відносно громадян, представників влади та правоохоронних органів, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, терористичними актами, пов`язаних з нападами на військовослужбовців ЗСУ та членів інших військових формувань України, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операцій на території Донецької та Луганської областей та вчинення інших тяжких та особливо тяжких злочинів, що призвело до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
Приблизно на початку червня 2014 року, точна дата слідством не встановлена, ОСОБА_3 добровільно вийшов зі складу вищезазначеного незаконного збройного формування та перебував за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.
Під час досудового розслідування 23 грудня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління прокуратури Донецької області юристом 1 класу ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001107 від 19.11.2015 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні кабінету № 2 СУ ГУ Національної поліції в Донецькій області, розташованого за адресою: м. Маріуполь, Донецька область, вул. Італійська, 32, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та співпрацювати з правоохоронними органами в розкритті та розслідуванні злочину, викритті та кримінальному переслідуванні інших співучасників злочину, повідомити відомості не тільки про її власну участь у злочинній діяльності, а також й про інших співучасників злочину.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 260 КК України (в редакції до 31 жовтня 2014 року) у вигляді п`яти років позбавлення волі. Також сторонами погоджено, що з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 та конкретних обставин справи, а саме те, що останній повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро покаявся та активній допомоги органам досудового розслідування під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, не судимий, його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим останнього, згідно ст.75 КК України буде звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із встановленням випробувального терміну, з покладанням на ОСОБА_3 обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії тяжких злочинів. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, за місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні, узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч.2 ст. 260 КК України в редакції до 31 жовтня 2014 року), відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Судових витрат по провадженню не встановлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 грудня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління прокуратури Донецької області юристом 1 класу ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001107 від 19.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробувальним терміном на три роки з виконанням обов`язків, передбачених п. п. 2,3,4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6 .