АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1828/15 Справа № 200/31/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 03 листопада 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0003432 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 .

В апеляціях:

- прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити свій вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі врахував тяжкість скоєного злочину, те, що останній вину свою не визнав, щиро не покаявся та не сприяв розкриттю злочину, що, на думку апелянта, свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення;

-захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 просять вирок сулу скасувати та кримінальне провадження закрити. Свої апеляційні вимоги захисник та обвинувачений обґрунтовують тим, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а пред`явлене останньому обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, висновок суду щодо причетності обвинуваченого до настання смерті потерпілого, судом зроблений на підставі лише того факту, що він знаходився в момент смерті потерпілого в одному приміщенні та наносив йому легкі удари. Апелянти зазначають, що суд не дав належної оцінки тому, що свідок ОСОБА_10 тричі змінював покази, не звернув уваги на покази свідка ОСОБА_11 , а також інших свідків, які повністю спростовують покази свідка ОСОБА_10 . Крім того, суд не дав належної оцінки показам експерта ОСОБА_12 , в судовому засіданні не встановлено належність крові на дерев`яній ніжці від меблів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок, яким останнього визнано винним та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним за те, що він в період часу з 21.00 години 08.08.2014 р. до 01.00 години 09.08.2014 р., будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків із своїм батьком ОСОБА_13 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_13 дерев`яною ніжкою від меблів численні удари в область тіла та голови, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді: садна в правій скроневій ділянці, садна на правій щоці, синця на повіках лівого ока, синця на лівій вушній раковині, 3 саден на зовнішній поверхні лівого передпліччя, синця на зовнішній поверхні лівої кисті, синця на грудній клітці зліва. 6 синців на зовнішній поверхні правої кисті та в нижній третині правого передпліччя, 5 саден на череві справа, 3 саден на внутрішній поверхні правого стегна, садна у проекції правого та лівого колінних суглобів, крововиливів в м`які тканини спини зліва, крововиливів в м`які тканини голови в правій скроневій та потиличній ділянці, у лівій плевральній порожнині 200 мл. рідкої крові, переломи 6-10 ребер зліва по передньопахвовій лінії переломи 7-11 ребер зліва по лопатковій лінії, 9 ребра з ушкодженням пристінкової плеври, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_13 . Від спричинених тілесних ушкоджень у вигляді тупої травми грудної клітини з численними переломами ребер (9 ребро з пошкодженням пристінкової плеври), яка ускладнилась розвитком шоку, потерпілий ОСОБА_13 через короткий проміжок часу помер у квартирі АДРЕСА_2 .

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали свої апеляції та просили їх задовольнити.

Прокурор просив вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Порушень в ході судового розгляду вимог кримінального процесуального законодавства, які могли бути підставою для скасування або зміни вироку суду, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи ОСОБА_7 та його захисника про недоведеність його вини в інкримінованому йому злочині не підтверджено матеріалами кримінального провадження які були дослідженні в суді, колегія суддів вважає безпідставними.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнавав свою вину та наводив доводи на свою користь, а саме що 7 серпня 2014 року батько ввечері повернувся додому побитим. 08 серпня 2014 року вони з батьком вживали спиртні напої, а близько 07 години 09 серпня 2014 року він наніс декілька ударів ногою та дерев`яною ніжкою від табуретки по нозі батька, щоб розбудити останнього. Тобто фактично зазначаючи, що смерть потерпілого настала від тілесних ушкоджень нанесених останньому невідомими особами 07 серпня 2014 року.

Однак зазначені покази суперечать безпосередньо дослідженим судом першої інстанції доказам:

Так, відповідно до висновків судових медичних експертів № 509/ЛЕ/76 від 25.08.2014р та №509/ЛЕ/235/ від 14.11.2014р., смерть ОСОБА_13 наступила за 12 -16 годин до моменту огляду трупа, від тупої травми грудної клітини численними переломами ребер (9 ребро з пошкодженням пристінкової плеври), яка ускладнилась розвитком шоку. Зазначені тілесні ушкодження могли бути спричиненні від дій тупих твердих предметів з обмеженою та необмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки, ноги людини та інше. Ушкодження в області грудної клітини у вигляді синців, переломів ребер, крововилив в м`які тканини у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних пошкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. (а.п.48-50, 163-164) Огляд трупа проводився 09 серпня 2014 року в проміжок часу з 14.40-15.40 год. (а.п.11-12) З метою роз`яснення вищезазначених висновків та у відповідності до ст. 356 КПК України, судом першої інстанції був допитаний судово-медичний експерт, який підтвердив свої висновки та також додатково пояснив, що тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок насильницьких механічних дій в одну область тіла в ситуації коли людина не змінювала положення тіла. У висновках судової медичної експертизи від 25.11.2014р № 509/ЛЕ/246 зазначено, що деякі тілесні ушкодження могли бути спричинені наданим на дослідження дерев`яним стержнем, або будь-яким іншим предметом, який мав аналогічні властивості. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження у вигляді синців, переломів ребер, крововилив виникли прижиттєво за декілька годин до настання смерті (а.п.166-168).

Крім того, під час огляду квартири потерпілого 13 серпня 2014 року, було вилучено та оглянуто дерев`яний стержень довжиною 419 мм, на якому згідно висновку експертизи №578 від 04.03.2014 встановлено наявність крові та визначений білок людини, та не виключено, що походження слідів крові можливо як від потерпілого ОСОБА_13 , так і від ОСОБА_7 (а.п. 79-82) Також, не є слушними доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника що в показах свідка ОСОБА_10 містяться протиріччя. У відповідності до ст. 95 КПК України суд першої інстанції безпосередньо допитав свідка ОСОБА_10 і, як вбачається із технічного запису судового засідання, останній дав послідовні покази, що він бачив як ОСОБА_7 в ніч з 08 на 09 серпня 2014 року наносив своєму батькові, який лежав на підлозі, декілька ударів дерев`яною палкою. При цьому свідок пояснював, що він не був присутнім при початку та закінченні конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, а спостерігав лише за його частиною. Крім цього, ці обставини щодо нанесення ударів дерев`яною палкою батькові не заперечував і сам обвинувачений. Дані покази свідка об`єктивно узгоджуються з висновками експертиз щодо локалізації, часу та механізму тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілого. Даних які б ставили під сумнів достовірність зазначених показів, матеріали кримінального провадження не містять.

Не є слушними доводи на які посилаються в своїх апеляціях захисник та його підзахисний, що в показах свідків, в тому числі і ОСОБА_10 , є протиріччя, а тому на думку апелянтів, слід вважати вину ОСОБА_7 в скоєні інкримінованого злочину недоведеною. Всі допитані свідки, окрім ОСОБА_10 , не були очевидцями подій скоєння злочину. В зазначених показах свідків в частині протиріч, як вбачається з технічного запису, йде мова щодо взаємостосунків між потерпілим і обвинуваченим та способу їх життя. Зазначені покази є суб`єктивним критерієм сприйняття стосунків між людьми та їх способу життя кожним індивідуально, тому такі покази, в даному випадку, не могли вплинути на висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння що спричинили смерть потерпілого, є правильною.

Що стосується доводів апеляції прокурора щодо порушення судом вимог закону при призначенні покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував тяжкість скоєних винним кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжкого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює. При цьому, обставинами, які обтяжують покарання, суд врахував скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючих обставин покарання судом не встановлено. Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначені покарання було враховано всі обставини і тому не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання та вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення винного та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4