490/8539/15-к 30.11.2015
н/п 1-кп/490/580/2015
Справа № 490/8539/15-к
ВИРОК
30 листопада 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Миколаїв, українця, громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення:
представник потерпілої ОСОБА_7
представник потерпілого ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_3 .
Інші учасники кримінального провадження:
представник цивільного відповідача ПП "Авто-Віола плюс" - ОСОБА_11
20 липня 2015 року близько 16 години 30 хвилин, у світлий час доби, ОСОБА_3 , керуючи технічно несправним автомобілем марки "РУТА-25", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , призначеного для перевезення людей, в салоні якого перебували пасажири, рухався по сухій асфальтобетонній проїзній частині в середній смузі руху по проспекту Леніна ріг вул. Дзержинського, в м. Миколаєві, у напрямку вулиці Садової, зі швидкістю приблизно 45-60 км/год.
В районі перехрестя вказаної проїзної частини, в порушення вимог п. п. 2.3 "б", 4.16 «а», 8.7.3 «е», 12.3 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 допустив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не контролював рух свого автомобіля, не врахував регульований пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором, позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України, який регулюється світлофорним об`єктом, не надав перевагу у русі пішоходам, які переходили проїзну частину вказаної дороги справа уліво по ходу руху його автомобіля, не обрав безпечну швидкість руху і своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху свого автомобіля аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і був зобов`язаний це зробити, проігнорував значення червоного сигналу світлофора, який забороняє рух, продовжив рухатися в напрямку перехрестя, внаслідок чого без гальмування, передньою частиною свого автомобіля допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які рухалися по регульованому пішохідному переходу.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала численні тілесні ушкодження, від яких померла на місці, а пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження і була доставлена до лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю і пояснив суду, що з 01 липня 2015 року знаходиться у трудових відносинах з приватним підприємством «Авто-Віола Плюс». Працює водієм маршрутного автобусу марки «РУТА-25» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В липні 2015 року у денний час доби, точну дату і час не пам`ятає, рухався по проспекту Леніна в напрямку вул. Садової, в салоні автомобіля були пасажири. Приблизно в 100 метрах до світлофора, розташованого на перехресті проспекту Леніна і вулиці Дзержинського, почав гальмувати, однак гальмова педаль не спрацювала. Задля запобігання дорожньо-транспортної пригоди він подав звуковий сигнал, одночасно пасажир салону автобуса, особа якого досудовим розслідуванням не встановлена, допоміг здійснити екстрене гальмування за допомогою рукоятки. Вказаними діями уникнути наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які рухалися по регульованому пішохідному переходу йому не вдалося. У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро кається, попросив вибачення перед потерпілими, просив суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 встановлено, що 20 липня 2015 року його дружина ОСОБА_12 не повернулася до дому з роботи. 21 липня 2015 року дізнався від працівників міліції про загибель дружини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. При призначенні покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що 20 липня 2015 року, приблизно о 16-00 годині, знаходилася на перехресті проспекту Леніна і вулиці Дзержинського, підійшла до пішохідного переходу дороги у напрямку вулиці Садової, зупинившись чекаючи дозволеного сигналу світлофора. Інші обставини дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі і звукового сигналу автомобілів не пам`ятає. Обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому вибачила, не наполягала на призначенні покарання у виді позбавлення волі.
Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2015 року вбачається, що на перехресті проспекту Леніна і вулиці Дзержинського в м. Миколаєві, мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль "РУТА-25" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода. На автомобілі "РУТА-25" виявлені пошкодження капоту, декоративної накладки решітки радіатора, пошкодження радіатора, декоративної накладки переднього бамперу, переднього державного реєстраційного номеру, розсіювача світла правої фари головного освітлення. Ділянка дороги, де відбулася дорожньо-транспортна пригода має середньозернисте асфальтобетонне покриття. Згідно даних протоколу, оглянуто місце розташування трупу, що знаходився на середній смузі трьох рядної дороги, його поза в положенні лежачи на спині, обличчя повернуто в ліво, жіночої статті, з описом тілесних ушкоджень.
Висновком судово-медичної експертизи №1508 від 21.08.2015 року встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді перелому кісток черепу з субархноідальним крововиливом, осередку забою головного мозку, перелому шийного відділу хребта, кісток тазу праворуч, яка ускладнилася жировою емболією. При судово-медичному дослідженні виявленні численні тілесні ушкодження в області голови та шиї, в області тулуба, в області кінцівок.
Всі виявлені тілесні пошкодження прижиттєві, утворилися від дії тупих твердих предметів, в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні транспортного засобу вагонного типу з пішоходом, в сукупності несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які привели до смерті.
Висновком судово-медичної експертизи №1055 від 07.08.2015 року встановлено, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на волосистій частині голови в тім`яній області, закритої травми грудної клітки з переломом 3, 4, 5 ребер зліва, закритого перелому обох кісток лівого передпліччя, закритих переломів лівих бокових мас крижів, гілки правої сідничної кістки, осколкових переламів обох лонних кісток, переднього комплексу вертуложної западини лівого тазостегнового суглоба, синців і саден на обличчі, синців лівої верхньої кінцівки, синців і саден нижніх кінцівок. Всі виявлені тілесні пошкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Висновки цієї експертизи підтвердила в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 .
Згідно висновку результатів медичного огляду складеного о 17 год. 45 хв. 20.07.2015 року у обвинуваченого ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено.
Висновком експерта №2/148 від 22.07.2015 року встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система автобуса марки «Рута-25» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в технічно несправному, але працездатному стані та дозволяла водію при необхідності знижувати швидкість транспортного засобу до потрібної величини, впритул до повної зупинки. Ходова частина та рульове керування знаходились в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на рух транспортного засобу. Технічна несправність робочої гальмівної системи автобуса «РУТА-25» а саме, невідповідність п.31.4.1 «в» Правил дорожнього руху України, виникла до дорожньо-транспортної пригоди.
Висновком комісійної автотехнічної експертизи №731 від 17.08.2015 року встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди рульове управління, гальмівна система і ходова частина автобуса марки «Рута-25» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в технічно працездатному стані і дозволяли водію утримувати автомобіль у вибраному напрямку руху, автобус не мав будь яких несправностей, які б призвели до раптового відведення автомобіля в бік від обраного напрямку руху, або до раптової втрати керування автомобілем або відмови гальмівної системи. Знос фрикційної накладки правого заднього гальмівного механізму правого заднього колеса і незначних свіжих просочувань гальмівної рідини з під манжети гальмівного циліндра, можна стверджувати про те, що дане просочування сталося нещодавно, але не виключено при раніше проведених екстрених контрольних гальмуваннях.
Висновки цієї експертизи в судовому засіданні підтверджені експертом ОСОБА_14 .
Вина підсудного у вчиненому злочині також підтверджується відеозаписом з камери відеоспостереження (CD-R диск від 20.07.2015р.) обставин події з участю обвинуваченого ОСОБА_3 дослідженого в судовому засіданні.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 , та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_3 в тій частині, що несвоєчасне зупинення автобуса спричинено за несправності гальмової системи, оскільки це спростовується вищенаведеними доказами.
Підтверджено, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 4.16 «а», 8.7.3 «е», 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали (висновок судової-автотехнічної експертизи №805 від 19.08.2015 року).
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд в порядку ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, який відноситься до категорії тяжких; дані про особу винного, який раніше не судимий, з 05.03.2005 року перебуває на обліку в обласному наркологічному диспансері з діагнозом синдром залежності від опіоїдів та алкоголю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір ОСОБА_15 1936 року народження, яка є дитиною війни та потребує догляду через свій вік; пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, вибачення перед потерпілими, часткове відшкодування його матір`ю матеріальних збитків, в розмірі по 3000 гривень кожному потерпілому.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України до п`яти років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Наведені дані про особу обвинуваченого, обставини справи, ставлення ОСОБА_3 до наслідків злочину, який за суб`єктивною стороною є необережним, думка потерпілої ОСОБА_6 про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та вибачення його за вчинене, вказані обставини, які пом`якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують покарання, свідчать про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування основного покарання у виді позбавлення волі.
За такого суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із застосуванням до нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Під час кримінального провадження до початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до цивільного відповідача приватного підприємства «Авто-Віола Плюс» про відшкодування моральної шкоди завданої діяннями обвинуваченого ОСОБА_3 в розмірі 100000,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіював шкоди, тощо). При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ПП «Авто-Віола Плюс» є особою, яка згідно договору позички (безоплатного користування транспортним засобом) укладеного 01.07.2015 року з приватним підприємством «ІВА» володіє транспортним засобом «РУТА-25» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_16 завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, хвилюваннях, потерпіла тривалий час знаходилася на лікуванні, перенесла фізичний біль, внаслідок отриманих травм та за результатами лікування і медичного обстеження їй 03 листопада 2015 року встановлена друга група інвалідності.
Зазначене призвело до тяжких вимушених змін у житті ОСОБА_6 та вимагає від останньої тривалого часу та докладання додаткових зусиль для відновлення душевного спокою і попереднього стану.
Враховуючи викладене, необережний характер дій заподіювача шкоди, та вимоги розумності і справедливості, суд вирішує про покладення на цивільного відповідача обов`язку по відшкодуванню ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 55 000 грн.
За таких обставин позовна заява потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Під час кримінального провадження до початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов до цивільних відповідачів приватного підприємства «Авто-Віола Плюс» та приватного акціонерного товариства «СК Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди завданої діяннями обвинуваченого ОСОБА_3 .
Позовними вимогами потерпілий ОСОБА_8 просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів витрати на ритуальні послуги в сумі 8740 грн., послуги по тілу та з бальзамації тіла в сумі 900 грн., витрати на поминальний обід в сумі 858, 22 грн. витрати на проведення поминального обіду в сумі 2000 грн., витрати на проведення поминального обіду (40 днів) в сумі 1125 грн., а також витрати за медичну консультацію і придбання ліків для себе в загальній сумі 367,62 грн., та витрати на правову допомогу.
Крім цього просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «СК Арсенал Страхування» страхову суму за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого в сумі 100000 грн., та з приватного підприємства «Авто-Віола Плюс» у відшкодування заподіяної моральної шкоди 1000000 грн.
Матеріалами справи встановлено, що ПП «Авто-Віола Плюс» застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «СК Арсенал Страхування» відповідно до полісу АС/4787263 з терміном дії договору страхування з 07.12.2014 року по 06.12.2015 року.
Згідно ст. 9 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пункт 9.3. цієї статті зазначає, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.
Статтею 23 цього ж Закону Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, у тому числі пов`язана із смертю потерпілого.
Стаття 27 вказаного Закону регулює порядок виплати страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого. Так в п. 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Статтею 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого, це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення страхового відшкодування витрат на ритуальні послуги в сумі 8740 грн., та послуги по тілу та з бальзамації тіла в сумі 900 грн. обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають стягненню, але не в солідарному порядку а в порядку ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з Страховика, тобто з ПАТ «СК Арсенал Страхування» .
Витрати понесені потерпілим ОСОБА_8 після поховання дружини не відносяться до витрат на поховання померлого, а за такого правових підстав для їх стягнення з цивільних відповідачів суд не вбачає.
Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_8 про стягнення витрат за медичну консультацію та придбання ліків для себе в загальній сумі 367,62 грн., оскільки вказані витрати не підтвердженні причино-послідовним зв`язком з дорожньо транспортною пригодою та смертю потерпілої ОСОБА_12 , не відносяться до збитків завданих злочином та не є страховою сумою.
Не зрозумілими суд визнає вимоги ОСОБА_8 про стягнення страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого в сумі 100000 грн., посилаючись на ст. 9.3 Закону як на підставу їх стягнення, оскільки формулювання такої вимоги є наслідком хибного розуміння Закону, оскільки в дійсності ж страхова сума є у тому числі компенсація витрат на похорон, які вже заявлені позивачем у своєму позові окремою вимогою.
Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Позивач є чоловіком померлої, що вбачається з копії його свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 05 червня 2009 року.
Внаслідок смерті дружини позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, що призвело до тяжких вимушених змін у його житті та вимагає від останнього тривалого часу та докладання додаткових зусиль для відновлення душевного спокою.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про покладення обов`язку на ПП «Авто-Віола Плюс» по відшкодуванню завданої ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 150000 грн., тим самим приходить до часткового задоволення в цій частині позову.
Оскільки цим вироком питання про стягнення витрат на поховання вже вирішені, і підлягають стягненню з ПАТ «СК Арсенал Страхування» в межах договору страхування, за таких обставин суд вважає за необхідне врахувати цю суму в рахунок моральної шкоди, у зв`язку з чим розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача ПП «Авто-Віола Плюс» на корить позивача ОСОБА_8 підлягає зменшенню з 150000 грн. до 137000 грн.
Що стосується вимог потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з відповідачів у солідарному порядку витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн., то згідно ч. 2 ст. 120 КПК України такі витрати несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, щодо якої здійснюється провадження.
З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню.
Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 1 п. 12 постанови Пленуму Верховного Cуду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру.
Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до суду позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати .
Таким чином, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача ПП "Авто-Віола Плюс" на користь держави за позовом ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, становить 267 грн. 96 коп.
Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача ПАТ «СК Арсенал Страхування» за позовом ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, становить 98 грн. 40 коп., з ПП "Авто-Віола Плюс" становить 73 грн. 08 коп.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із залученням експертів в загальній сумі 7137 грн. покладаються на обвинуваченого.
Речові докази: уламок фари (скло), автомобіль "РУТА-25" державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку ст. 100 КПК України підлягають поверненню власнику (законному володільцю), 2 диски з відеозаписами камер відеоспостереження за 20.07.2015 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст. 374, 377 КПК України суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_3 зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінальної виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Захід забезпечення кримінального провадження тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання до вступу вироку в законну силу.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти з залу суду.
Зарахувати в строк покарання час тримання під вартою ОСОБА_3 з 22.07.2015 р. по 30.11.2015 р.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ПП "Авто-Віола Плюс" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ПП "Авто-Віола Плюс" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ПП "Авто-Віола Плюс" на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 грн., та на користь держави судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп.
Стягнути з відповідача ПАТ «СК Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_8 страхове відшкодування витрат на поховання в сумі 9640 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 98 грн. 40 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по залученню експерта в загальній сумі 7137 грн.
Речові докази:
- автомобіль "РУТА-25" державний номерний знак НОМЕР_1 , уламок фари (скло), повернути власнику (законному володільцю) ПП "Авто-Віола Плюс".
- 2 диски з відеозаписами камер відеоспостереження за 20.07.2015 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1