Справа № 442/1093/15-к
Провадження № 1-кс/442/248/2015
У Х В А Л А
13 березня 2015 року Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області, -

в с т а н о в и л а :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить зобов`язати слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за його заявою від 12.02.2015 року №850 за ЄО.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 12.02.2015 року він подав заяву про кримінальне правопорушення до чергової частини Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області, яка внесена до Єдиного обліку за №850. Однак, до теперішнього часу відомості за його заявою не внесені в ЄРДР, чим порушені вимоги статті 214 КПК України.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав. Пояснив, що він звернувся 12.02.2015 року в Дрогобицький МВ із заявою, що громадянин ОСОБА_3 01.12.2014 року не перебував у приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, однак, працівники суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дали неправдиві свідчення, що в період 15.00 17.00 год громадянин ОСОБА_3 перебував у приміщенні вказаного суду, нецензурно висловлювався і погрожував. Також заступник голови Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_9 подав неправдиві відомості аналогічного змісту та про те, що ОСОБА_3 зірвав роботу суду у вказаний період часу, у своїй заяві до Дрогобицького МВ від 01.12.2014 року. Крім цього, працівники міліції ОСОБА_10 та Шутка внесли неправдиві відомості з даного приводу в офіційні документи. Зазначив, що 01.12.2014 року в період часу з 15 год до 17 год в приміщення Дрогобицького суду перебував та ознайомлювався з матеріалами справи представник (правозахисник) особи (позивача ОСОБА_11 ) ОСОБА_3 . Проте, вважає, що такі поняття (особи), як представник позивача (правозахисник) та громадянин України не є тотожними. А тому свідчення вищевказаних осіб слід вважати неправдивими, а їхні дії протиправними. Крім цього, у матеріалах перевірки за його заявою міститься висновок про відсутність ознаків кримінального правопорушення, прийнятий начальником Дрогобицького МВ ОСОБА_12 . Оскільки відомості за його заявою не внесені в ЄРДР за відсутністю ознаків кримінального правопорушення, але заява була внесена в ЄО, то висновок щодо відсутності таких ознаків повинен був прийняти начальник слідчого відділу, чого зроблено не було. Тому, на його думку, висновок ДІМ Дрогобицького МВ ОСОБА_13 від 23.02.2015 року, прийнятий за результатами перевірки його заяви, є неправомірним.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, проте, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України. Відповідно до її положень, до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, з урахуванням положень ст.214 КПК України, заява (повідомлення) повинна містити саме відомості про вчинення злочину (обставини, які можуть свідчити про його вчинення).

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_3 , внесеної до ЄО за №850 від 12.02.2015 року, вбачається, що ДІМ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_13 23.02.2015 року прийнято висновок, затверджений начальником Дрогобицького МВ ОСОБА_12 та погоджений начальником слідчого відділу Дрогобицького МВ ОСОБА_14 , згідно якого перевірку по даному факту припинено, матеріали здано в архів Дрогобицького МВ.

Разом з тим, із поданих скаржником доказів вбачається, що працівники суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо обставин, зазначених скаржником, надавали пояснення і не були допитані в якості свідків. Тобто, останні не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази і не давали таких під присягою, що могло б свідчити про передбачену кримінальну відповідальність.

Злочин за ст. 11 КК - це передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Доводи скаржника ОСОБА_3 з приводу неправдивих відомостей, внесених до офіційних документів іншими особами, не підтверджуються жодними аргументованиим доказами. Зокрема, скаржник зазначає, що постановою суду його, як громадянина України, а не як представника чи правозахисника особи, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Львівської області.

Отже, враховуючи вищенаведене, вислухавши пояснення скаржника, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні матеріали справи, вважаю, що заява ОСОБА_3 , з якою він звернувся до Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області 12.02.2015 року, не містить фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення (злочину), а обставини, на які посилається скаржник, не свідчать про вчинення злочину відповідно до чинного кримінального кодексу України.

З огляду на вищенаведене, приходжу до переконання, що скарга на бездіяльність слідчого є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303 - 307, 309, 372 КПК України, слідча суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1