Ухвала іменем україни 11 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000051, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лютинськ Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Стверджує, що суд першої інстанції при призначенні покарання безпідставно застосував положення ст. 69 КК України та не мотивував, яким чином обставини, на які послався у вироку, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину, а апеляційний суд зазначену помилку не виправив. Вказує, що мотивувальна частина вироку апеляційного суду суперечить резолютивній, оскільки суд пом`якшив покарання призначене ОСОБА_5 місцевим судом, однак, мотивуючи своє рішення вказав лише на неправильне звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та не обґрунтував застосування ст. 69 КК України, а тому таке рішення суперечить положення ст. 370 КПК України. Також судом не враховано, що засуджений вчинив тяжкий, корисливий злочин підвищеної суспільної небезпеки.

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 8 травня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 307

КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 11 вересня 2014 року приблизно о 16.00 год. на автодорозі поблизу с. Лютинськ Дубровицького району, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув легендованій особі ОСОБА_7 за 150 грн верхівкові частини рослини коноплі, що є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», кількість якого в перерахунку на суху речовину становить 3, 06 г, які ОСОБА_5 заздалегідь незаконно придбав та зберігав з метою збуту.
Крім того, ОСОБА_5 17 вересня 2014 року приблизно о 17.00 год. за аналогічних обставин, збув легендованій особі ОСОБА_7 за 100 грн верхівкові частини рослини коноплі, що є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», кількість якого в перерахунку на суху речовину становить 4, 559 г, які ОСОБА_5 заздалегідь незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 8 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307

КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.
В решті вирок районного суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу подану прокурором, просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів касаційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного засудженому покарання, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Зі змісту ч. 1 ст. 69 КК України вбачається, що перехід до іншого, більш м`якого виду покарання можливий лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Таке рішення має бути належним чином умотивовано.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу засудженого, який в силу

ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, які пом`якшують покарання: повне визнання засудженим своєї вини та щире каяття у вчиненому засуджений в судовому засіданні висловив жаль з приводу того, що сталося і запевнив, що більше не вчинятиме таких злочинів; активне сприяння розкриттю злочину ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування та судового розгляду провадження розповів про всі обставини вчинення злочину; відсутність суспільної небезпеки від вчиненого злочину, оскільки тяжких наслідків не настало та шкоди нікому спричинено не було, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Разом з тим, переглядаючи кримінальне провадження, суд апеляційної інстанції, не знайшов підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75

КК України та скасував вирок місцевого суду в цій частині.

При цьому, обґрунтовуючи своє рішення суд у вироку зазначив, що приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу засудженого, позитивні характеристики, а також те, що ОСОБА_5 є потерпілим третьої категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважала можливим призначити покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.
З урахуванням того, що районний суд звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням, а призначене апеляційним судом покарання у виді позбавлення волі на певний строк необхідно відбувати реально, то, по суті, своїм рішенням апеляційний суд погіршив становище засудженого, а не навпаки, про що йдеться в касаційній скарзі прокурора.
Призначене ОСОБА_5 покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування вироку апеляційного суду не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим відповідає вимогам ст. ст. 370, 420 КПК України. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 433, 434, 436

КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня

2015 року щодо ОСОБА_5 залишити

без зміни.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3