Справа № 495/4307/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, освіта середня, вдівця, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , суд,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2014 року приблизно о 16.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своєю дружиною ОСОБА_7 сталася сварка, у ході якої у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_3 пішов до кухні де після сварки остання знаходилась та умисно наніс множинні удари кулаком правої руки у область голови та грудної клітини ОСОБА_7 , від чого остання впала на підлогу. Будучи доставленою до Білгород-Дністровської центральної районної лікарні ОСОБА_7 , незважаючи на надану їй медичну допомогу, 02.11.2014 року від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Згідно з висновком експерта № 236 від 04.12.2014 року при дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, у вигляді крововиливів під тверду і під павутинову мозкові оболонки з множинними синцями обличчя і крововиливами в м`яких покривах кісток склепіння черепа; закрита травма грудної клітини з множинними прямими переломами 2го, 10го лівих ребер по різних анатомічним лініях з множинними синцями грудної клітки; множинні синці кінцівок; виявлені тілесні ушкодження є наслідком багаторазової ударної травмуючої дії тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказує їх характер, кількість і розміри синців; закрита черепно-мозкова травма і закрита травма грудної клітини у ОСОБА_7 відповідно до п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) має ознаки тяжких за критерієм небезпеки для життя; виразність тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_7 може відповідати 5-10 добовій давності заподіяння; смерть ОСОБА_7 прослідувала від поєднаної закритої травми голови і грудної клітини та складається з нею в прямому причинно-наслідковому зв`язку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 121 ч.2 КК України свою провину визнав та пояснив наступне. З ОСОБА_7 він перебував у шлюбі, 27.10.2014 року він знаходився вдома по АДРЕСА_1 та займався домашніми справами. В той день він випив кружку вина. Його дружина деякий час вдома була відсутня, а коли повернулась додому, то він її запитав де вона була. На його питання вона відповіла, що більше вона до нього не піде. Він зрозумів, що дружина була у сусіда, і він, на грунті ревнощів почав наносити їй тілесні ушкодження руками приблизно 4-5 ударів в область голови та грудної клітини, від чого остання впала на підлогу. З причиненими травмами вона знаходилась вдома. 29.10.2014 року з м. Білгород-Дністровський приїхала її донька (потерпіла ОСОБА_5 ) із зятем та відвезли дружину до лікарні. Також донька та зять повідомили йому, що знімуть побої із матері та його буде притягнуто до кримінальної відповідності. Він злякався та в той же день покинув місце проживання, а саме, будинок АДРЕСА_1 та виїхав до Ширяєвського району Одеської області де проживав до затримання до 12.06.2015 року. Про те, що дружина померла, він взнав лише коли його арештували. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати, оскільки він є людиною похилого віку.

Крім визнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що померла ОСОБА_7 була її матір`ю та проживала в с. Благодатне з обвинуваченим ОСОБА_3 .. Між ними був зареєстрований брак, матері було 72 роки. За час спільного проживання з обвинуваченим ОСОБА_3 мати неодноразово їй скаржилась, що останній часто бив її, але вона боялась розповідати про це, оскільки він її залякував. 29.10.2014 року в другій половині дня до неї подзвонила сусідка ОСОБА_8 , яка проживала поряд з матір`ю та сказала, щоб вона приїхала додому до матері. Вона зі своїм чоловіком ОСОБА_9 приїхали на АДРЕСА_1 , хвіртка була на замку. Коли вони проникли до будинку, обвинувачений ОСОБА_3 знаходився вдома в стані алкогольного сп`яніння. В кімнаті на ліжку нерухомо лежала її мати, ліва сторона тулуба була синя, обличчя теж було синє, голова опухла, очі були закриті, вона тільки стогнала. Вона із ОСОБА_10 поставили матері укол, остання прийшла до тями та сказала, що 27.10.2014 року її побив обвинувачений ОСОБА_3 . Потім матір було доставлено до районної лікарні, але через декілька днів вона померла. Цивільний позов вона не заявляла, але просила суд призначити сувору міру покарання обвинуваченому, оскільки мати помирала у великих муках із-за спричинених тілесних ушкоджень;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що померла ОСОБА_7 була його тещею. 29.10.2014 року коли він прийшов з роботи та дружина повідомила, що щось трапилось із мамою і терміново треба їхати в село. Коли вони приїхали на АДРЕСА_1 , хвіртка була закрита на замок. Він переліз через паркан та вони проникли до будинку. Назустріч їм вийшов обвинувачений ОСОБА_3 , був в нетверезому стані, який від їх появи зніяковів, та повідомив, що мати лежить у кімнаті. Коли вони зайшли до кімнати та побачили, що ОСОБА_7 лежала на ліжку, ніяк не реагувала, голова та обличчя в неї було все опухле та синє, вона тільки стогнала, не розмовляла та не ходила. Потім прийшли сім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і допомогли перенести ОСОБА_7 в його автомобіль та доставили її до районної лікарні. Через декілька днів ОСОБА_7 померла;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що з ним по сусідству обвинувачений ОСОБА_3 проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 . Якось в кінці жовтня 2014 року він бачив, що декілька днів не виходила на подвір`я ОСОБА_7 , вирішив піти до ОСОБА_14 щоб остання пішла додому до обвинуваченого ОСОБА_3 та побачила що там трапилось. Йому відомо, що ОСОБА_14 ходила до ОСОБА_7 та сказала, що та хвора. Також пояснив, йому відомо, що обвинувачений ОСОБА_3 часто погрожував ОСОБА_7 що вб`є її, бачив на неї часто синці від побоїв;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проживала по сусідству. Завжди бачила як ОСОБА_7 ходила по подвір`ю, але так трапилось, що вона не бачила декілька днів ОСОБА_7 та попросила ОСОБА_13 поїхати до ОСОБА_14 щоб та пішла додому до обвинуваченого ОСОБА_3 та побачила що там скоїлось. 29.10.2014 року вона зателефонувала потерпілій і сказала, що її мати хвора та не ходить. Через деякий час потерпіла ОСОБА_5 зі своїм чоловіком приїхали із м. Білгород-Дністровський до матері. Вона теж прийшла і побачила таку картину. ОСОБА_7 лежала на ліжку, дуже сильно була побита, стогнала, не відкривала очі, голова та обличчя було опухле, не поверталась та не могла говорити. Вона не могла самостійно пересуватись. Потім її чоловік ОСОБА_16 та ОСОБА_9 на руках винесли ОСОБА_7 до автомобіля та відвезли до лікарні. Також пояснила, що в сім`ї обвинуваченого ОСОБА_3 завжди були негаразди, він часто бив покійну із-за чого вона не ночувала вдома, вона не хотіла всім розповідати про своє життя, оскільки боялась обвинуваченого. Був випадок, коли ОСОБА_7 говорила їй, що має намір розірвати шлюб, але не встигла;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проживав по сусідству. Він постійно бачив як ОСОБА_7 виганяла худобу із двору. Але наприкінці жовтня 2014 року декілька днів він її не бачив. Він зі своєю дружиною ОСОБА_10 29.10.2014 року прийшли до будинку ОСОБА_3 та побачив, що ОСОБА_7 лежала на ліжку, не говорила та вся була дуже побита, обличчя опухле та синє, вона не вставала та не розмовляла. Він із ОСОБА_9 на руках винесли ОСОБА_7 до автомобіля та відвезли до лікарні. Також повідомив, що були випадки, коли ОСОБА_7 ночувала у них дома, ночувала у скирті соломи, плакала і розповідала, що обвинувачений її бив. Вечором того ж дня приїхала міліція, але обвинувачений сховався та спостерігав коли міліція від`їхала, потім забрав свої речі та до ранку зник із постійного місця проживання.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 УК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню другими доказами, а саме:

- випискою ЖЕО Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області про те, що 29.10.2014 року о 23.10 годині до ЦРЛ була доставлена ОСОБА_7 , 1942 року народження з тілесними ушкодженнями, які отримала за місцем свого мешкання від чоловіка ОСОБА_3 (а.с.3);

- висновком експерта № 236 від 04.11.2014 року про проведення судово-медичної експертизи відповідно до якого смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, у вигляді крововиливів під тверду і під павутинову мозкові оболонки з множинними синцями обличчя і крововиливами в м`яких покривах кісток склепіння черепа; закритої травми грудної клітини з множинними прямими переломами 2го, 10го лівих ребер по різних анатомічним лініях з множинними синцями грудної клітини; множинні синці кінцівок; виявлені тілесні ушкодження є наслідком багаторазової ударної травмуючої дії тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказує їх характер, кількість і розміри синців; закритої черепно-мозкової травми і закритої травми грудної клітини у ОСОБА_7 відповідно до п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) має ознаки тяжких за критерієм небезпеки для життя; виразність тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_7 може відповідати 5-10 добовій давності заподіяння; смерть ОСОБА_7 прослідувала від поєднаної закритої травми голови і грудної клітини та складається з нею в прямому причинно-наслідковому зв`язку (аа.с.50-53);
- актом судово-медичного дослідження № 3151 від 25.11.2014 року відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено крововилив в м`яких тканинах голови, діафрагмі; субдуральне субарахноїдальне і контузіонні крововиливи головного мозку з нерівномірно вираженою клітинною реакцією, геморагічним розм`якшенням і слабкими ознаками регенерації. Набряк мозку. Набряк легенів. Дрібновогнищева серозна пневмонія. Паренхіматозна дистрофія міокарда, печінки, нирок. Склероз судин серця, периваскулярний кардіосклероз (а.с.54);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 243 від 03.11.2014 року, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 роки у центральній районній лікарні (а.с.56);

Оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 та свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 в нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що причинило смерть потерпілої ОСОБА_7 знайшла підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності є достатніми та взаємопов`язаними для винесення обвинувального вироку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у судовому засіданні встановлена достатність доказів для винесення обвинувального вироку, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 та визнає його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що причинило смерть потерпілої.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, ту обставину, що після скоєння злочину з метою уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачений покинув постійне місце проживання та знаходився у розшуку до його арешту, також не надав потерпілій медичну допомогу, яка декілька днів знаходилась вдома у край тяжкому стані, негативно характеризується за місцем проживання, вдівець, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, цивільний позов потерпіла ОСОБА_5 не заявляла, але просила суд призначити обвинуваченому сурову міру покарання (а.с. 63-70).

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті України призначити йому покарання у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 12.06.2015 року.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та старшому прокурору.

СУДДЯ