Справа № 570/5483/13-к
номер провадження 1/570/3/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2014 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

В особі судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підсудного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковеля Волинської області, проживаючого в кв. АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, розлученого, станом на листопад 2006 року працював в Рівненському РВ УМВС України в Рівненській області на посаді дільничного інспектора міліції, на даний час не працюючий, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

в с т а н о в и в :

Дана кримінальна справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що будучи службовою особою - дільничним інспектором міліції Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, у ході виконання покладених на нього службових обов`язків, 24 листопада 2006 року перевищив свої службові повноваження, в результаті чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_6 , одже вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.365 КК України.

Враховуючи те , що під час досудового слідства, ні в ході судового розгляду справи, в межах доказів, наданих суду органами досудового слідства, не було здобуто належних доказів вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, тому на підставі ст.277 КПК України, прокурор, який брав участь у справі, постановою від 27.06.2014 року змінив обвинувачення з ч.3 ст.365 на ч.2 ст.367 КК України.

Згідно постанови про зміну обвинувачення ОСОБА_5 , будучи службовою особою дільничим інспектором міліції Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, 24.11.2006 року, неналежно виконуючи покладені на нього службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, проявив необережність у виді злочинної недбалості, тобто не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, в результаті чого настали тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_6

Семипядний ОСОБА_7 24 листопада 2006 року, перебуваючи на посаді дільничного інспектора міліції Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, у ході виконання покладених на нього службових обов`язків, отримавши повідомлення про сімейну сварку у господарстві ОСОБА_8 , що в будинку АДРЕСА_2 прибув за цією адресою.

В період часу приблизно від 20 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. в порушення вимог п. п.1, 2, 3 ч.1 ст.10 Закону України Про міліцію, яким передбачено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством, приймати і реєструвати заяви й повідомлення про злочини та адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення, та в порушення п.11.6 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України, затвердженого Наказом МВС України № 1212 від 11.11.2003 року, яким передбачено, що дільничний інспектор негайно доповідає в чергову частину міського чи районного органу про одержані під час роботи на дільниці заяви і повідомлення громадян про вчинені правопорушення або злочини, що готуються, вживає заходів щодо запобігання злочинам та їх припинення, затримання злочинців, подання допомоги потерпілим, охорони місця події, ОСОБА_5 , побачивши на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 Швидка ОСОБА_9 , який лежав на землі без свідомості внаслідок тілесних ушкоджень, спричинених йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , належним чином стан ОСОБА_6 не перевірив, працівників «Швидкої медичної допомоги» останньому не викликав, про подію отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень чергову частину відділу міліції не повідомив, заходів до її реєстрації не вжив, а діючи, як представник влади, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заніс ОСОБА_12 до приміщення літньої кухні, де наказав зв`язати останнього з метою запобігання спроби його опору, після чого залишив ОСОБА_6 у такому стані в приміщенні літньої кухні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 8 год. 30 хв. ОСОБА_6 помер у приміщенні літньої кухні. Його смерть наступила внаслідок закритої черепно-мозкової травми під оболонкового крововиливу, забою-здавлення головного мозку. При своєчасному наданні ОСОБА_6 кваліфікованої медичної допомоги, можливість врятувати життя не виключалася.

Підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК не визнав, В суді підсудний пояснив, що, отримавши ввечері 24 листопада 2006 року повідомлення з чергової частини Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області про сімейний дебош у сім`ї ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , приїхав за вказаною адресою. Зайшовши на подвір`я, з`ясував, що сталося. Присутні ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомили, що ОСОБА_6 повернувся додому п`яний і влаштував сімейний дебош, бив свою дружину ОСОБА_8 , сварився з ОСОБА_14 , виганяв і намагався бити ОСОБА_13 . На подвір`ї також були ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які пояснили, що на прохання ОСОБА_16 прийшли до зазначеного господарства, щоб втихомирити дебошира, вони з ним розібралися і він спить. Дійсно ОСОБА_6 лежав на подвір`ї господарства неподалік літньої кухні лицем вниз. Підійшовши до нього, підняв його за одяг, перевернув, подивився. ОСОБА_6 висловився в його адресу нецензурними словами, пробурмотів до нього щось незрозуміле, захропів і заснув. Будь-яких тілесних пошкоджень на його обличчі не помітив, під носом була засохла кров. ОСОБА_6 був у брудному одязі, п`яний, тому він його не забрав до райвідділу міліції, бо його б там не прийняли, та й підстав затримувати його не було. Оскільки на вулиці була пізня осінь, вечірній час, тому запропонував його дружині віднести ОСОБА_6 в тепле місце. Однак не проконтролював чи його занесли в будинок чи якесь інше тепле місце. Сам ОСОБА_6 не тримав, не зв`язував, наказу про його зв`язування нікому не давав і при ньому його ніхто не зв`язував. Про те, що між ОСОБА_6 і ОСОБА_10 була бійка, йому ніхто не повідомив, явних тілесних ушкоджень у потерпілого не було, тому бригаду Швидкої допомоги не викликав. Оскільки конфлікт було вичерпано, в той момент помістити ОСОБА_6 не було куди, тому поїхав на інший виклик, про який повідомили йому з чергової частини райвідділу міліції

Потерпіла ОСОБА_17 показала, що її внук ОСОБА_6 проживав в с.Корнин з ОСОБА_8 , мали двох малолітніх дітей. Внук випити любив, але, як їй казали сусіди, того дня він п`яний не був. Що саме сталося в с.Корнин 24 листопада 2006 року їй стало відомо пізніше від людей. 25 листопада 2006 року їй надійшла телеграма, що внук помер. Коли забирали внука, щоб похоронити, то він був дуже побитий. Вважає, що ОСОБА_5 винен в смерті внука, оскільки він там був, бачив його, міг викликати Швидку допомогу, але цього не зробив.

Розглянувши дану кримінальну справу в межах доказів, наданих суду органами досудового слідства, заслухавши показання підсудного, потерпілої та свідків, дослідивши матеріали справи, і оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч.2 ст.367 КК України є доведеною.

Не дивлячись на невизнання підсудним своєї вини, вина у вчиненому підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом.

Так, свідки ОСОБА_13 на досудовому слідстві ( т.1 а.с.20-22, 59-61, 164-166, 237-239, т.2 а.с.16-19, 117-118 ), ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 в суді ствердили, що по приїзду на виклик ДІМ ОСОБА_5 оглянув ОСОБА_6 , з`ясував, що сталося, але на їх прохання забрати його кудись відмовився це зробити. Карету Швидкої допомогидо потерпілого не викликав, в чергову частину райвідділу міліції нічого не повідомляв, допомагав заносити ОСОБА_6 в літню кухню і там разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 його зв`язали, сказав, що приїде вранці і забере його в Острозьку психіатричну лікарню для лікування від алкоголізму.

Підтвердили, що ОСОБА_6 зловживав спиртним, в той день пяний прийшов додому і безпричино вчинив сварку та бійку з співмешканкою, її матірю та сестрою. Син співмешканки ОСОБА_16 на її прохання побіг до своєї хресної ОСОБА_15 з проханням про допомогу. Згодом прийшла вона, її чоловік ОСОБА_10 та їх знайомий ОСОБА_11 та втихомирили ОСОБА_6 , при цьому нанесли йому декілька ударів. Згодом ОСОБА_6 проспався і знову почав сваритися та битися. У зв`язку з цим ОСОБА_16 знову побіг до хресної просити про допомогу. Прийшли ці ж люди і чоловіки знову нанесли ОСОБА_6 удари. Вважають, що не потрібно було так сильно його бити, хоча не заперечують, що фактично у ОСОБА_6 було лише одне серйозне пошкодження на голові. Стверджують, що навіть не могли подумати, що ОСОБА_18 помре, тому і не думали викликати «Швидку допомогу», у міліцію з приводу дебошу ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_15 .

Показання свідків про отримання ними тілесних ушкоджень від неправомірних дій ОСОБА_6 в цей день підтверджується висновками судово-медичних експертиз № 2036-8-Е від 27.08.2007 року (т.1 а.с.173, 175, 177) відповідно до яких у ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 виявлені легкі тілесні ушкодження. Ці тілесні ушкодження у них зафіксовані і в актах судово-медичного дослідження № 2608-10 від 27.11.2006 року (т.1 а.с.101-103).

Дані факти підтвердила свідок ОСОБА_15 , показала, що при приїзді підсудного вона його повідомила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 билися. ОСОБА_6 в цей час знаходився на подвір`ї неподалік літньої кухні, присівши біля паркану. Хто зв`язував ОСОБА_6 , їй невідомо, оскільки вона разом з його дружиною ОСОБА_8 була біля будинку і не бачила моменту зв`язування. Чула лише, що родичі просили підсудного забрати ОСОБА_6 , але він сказав, що, оскільки вони дали згоду на те, щоб оформити його на лікування від алкоголізму, то забере його завтра і відправить до Острозької психіатричної лікарні.

Факт побиття ОСОБА_6 підтвердили свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 показали, що при приїзді ОСОБА_5 . ОСОБА_6 сидів біля паркану з сітки і щось бурмотів, не чули, щоб підсудному хтось говорив про побиття ОСОБА_6 . Дільничий підходив до ОСОБА_6 , подивився на нього, але сказав, що сьогодні немає його куди забрати, тому приїде і забере завтра до Острозької психлікарні для лікування від алкоголізму, якщо цього захочуть родичі. Оскільки була пізня пора, ОСОБА_6 вони занесли до літньої кухні і там зв`язували. ОСОБА_5 зв`язував руки, а вони ноги.

Під час очної ставки між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 (т.1 а.с.256-261) та між ОСОБА_13 і ОСОБА_10 (т.1 а.с.267-272) ОСОБА_8 та ОСОБА_13 повідомляли, що руки ОСОБА_6 зв`язував дільничний інспектор міліції, а згідно очної ставки між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 (т.1 а.с.282-283) ОСОБА_8 уточнила, що руки ОСОБА_6 зв`язував дільничний інспектор міліції, а ноги ОСОБА_11 , а в своїх відповідях ОСОБА_5 заперечує свою причетність до зв`язування ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях під час очної ставки між нею і ОСОБА_10 (т.1 а.с.262-266) показала, що не бачила, хто зв`язував руки і ноги ОСОБА_6 . Ці ж показання дав свідок ОСОБА_16 під час відтворення обстановки та обставин події (т.2 а.с.107-109).

Під час очної ставки між ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , останій показав, що він, ОСОБА_10 і дільничний інспектор міліції заносили ОСОБА_6 в літню кухню, руки ОСОБА_6 зв`язував дільничний інспектор міліції, а ноги він і ОСОБА_10 (т.1 а.с.273-277); ці ж показання він дав під час очної ставки між ним та ОСОБА_5 (т.1 а.с.280-281).

Аналогічний факт підтвердив під час очної ставки між ОСОБА_10 і ОСОБА_5 (т.1 а.с.278-279 ) свідок ОСОБА_10 , ОСОБА_5 заперечує свою причетність до зв`язування ОСОБА_6 .

При перегляді в суді відеозапису відтворення обстановки і обставин події свідки підтвердили ці обставини. Так, при такій слідчій дії із свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , всі свідки, крім ОСОБА_14 , ствердили, що дільничний інспектор приймав участь у зв`язуванні ОСОБА_6 (т.2 а.с.57-68).

Під час її проведення із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , свідок ОСОБА_11 ствердив, що дільничний інспектор зв`язував руки ОСОБА_6 , а ОСОБА_10 ноги. Свідок ОСОБА_15 ствердила, що вона не бачила, хто саме заносив ОСОБА_6 в літню кухню і хто його зв`язував (т.2 а.с.91-96).

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що на прохання ОСОБА_5 відвіз його своїм автомобілем на сімейний скандал в с.Корнин. ОСОБА_5 вийшов з машини і пішов на подвір`я, а він залишився його чекати в автомобілі. Що було на подвір`ї, він не бачив. Про обставини справи йому більш нічого не відомо.

Як показав свідок ОСОБА_20 на той час оперативний черговий чергової частини Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, отримавши повідомлення про сімейний скандал десь о 21 годині він зателефонував ДІМ і направив його туди. ОСОБА_5 виїхав на сімейний скандал, згодом відзвонився і повідомив, що у всьому розібрався. Більше дзвінків того вечора з даної адреси не було, а наступного дня десь о 8-й годині надійшло повідомлення, що ОСОБА_6 помер.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_21 - помічник оперативного чергового чергової частини Рівненського РВ. Додатково показав, що раніше працював помічником ДІМ у с.Корнин. Це була неблагополучна сім`я, вони всі там постійно вживали спиртні напої, билися. Виклики працівників міліції в ту сім`ю були дуже частими.

Згідно протоколу огляду місця події (т.1 а.с.88-90) зазначено, що руки ОСОБА_6 заведені за спину .

За скаргами ОСОБА_17 було проведено службове розслідування щодо можливих неправомірних дій дільничного інспектора Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області. Згідно висновку по матеріалах службового розслідування факти, вказані в заяві ОСОБА_17 щодо причетності дільничного інспектора ОСОБА_5 до вбивства її онука вважати такими, що не знайшли свого підтвердження. Висновок та матеріали службового розслідування направлені в прокуратуру Рівненського району, оскільки в діях дільничного інспектора ОСОБА_5 вбачаються ознаки ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані. (т.1 а.с.36-39).

Із свідоцтва про смерть ОСОБА_6 вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.193).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 372-Е/737-06 від 03.08.2009 року по факту смерті ОСОБА_6 , який знаходиться в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч.1 ст.119 КК України (справа Рівненського районного суду № 1-306/2010 року) і копія якого долучена судом до даної справи, встановлено:

1. При експертизі трупа ОСОБА_6 виявлено наступні ушкодження: крововилив в м`які тканини голови справа в тім`яно-висковій та потиличній ділянках, крововиливи під твердою оболонкою в потиличній ділянці мозку та під м`якими оболонками мозку в ділянці задньої частини його основи, в полюсах лобних долей та мозкову речовину; рана губи справа; синці на лобі справа та зліва, на переніссі, в нижній третині правого та лівого передпліч; садна - в потиличній ділянці голови справа, в ділянці рукоятки грудини, остистого відростка 5 грудного хребця зліва, в завушній ділянці зліва та на переніссі.

2. Виходячи з характеру та кількості пошкоджень на тілі трупа можна припустити що виникли вони не менше як від 8 травматичних дій, і дія була з помірною силою.

3. Виявлені пошкодження могли виникнути від будь-яких зовнішніх чинників, в тому числі і від ударів руками, ногами.

4. Судово-медичних даних, по яких можна було б встановити послідовність нанесення пошкоджень, при експертизі трупа не виявлено.

5. Наслідком дії зовнішньої сили є пошкодження на тілі трупа, а напрямок її дії був як спереду назад, так і в зворотному напрямку.

6. При отриманні пошкоджень передньої поверхні тіла потерпілий передом був обернений до травмуючої сили, відповідно задньої поверхні - задньою частиною.

7. Черепно-мозкова травма у потерпілого є наслідком удару головою об твердий предмет, морфологічні ознаки травми не суперечать механізму її виникнення внаслідок падіння з висоти зростуз послідуючим ударом потиличною ділянкою голови об твердий предмет з переважаючою поверхнею.

8. Синці в нижній третині правого та лівого передпліч можуть бути наслідком тиснення мотузки при зв`язуванні кінцівок.

9. Смерть ОСОБА_6 настала від закритої черепно-мозкової травми - крововиливів в м`які тканини голови, під оболонки мозку з забоєм-здавлення його речовини. Інші пошкодження в прямому відношенні з настанням смерті потерпілого не перебувають.

10. Морфологічні ознаки пошкоджень виявлені під час експертизи на тілі трупа не протирічать терміну їх виникнення, вказаному в даній постанові.

11. Покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в частині нанесення пошкоджень ОСОБА_6 не протирічать даним судово-медичної експертизи трупа.

12. Черепно-мозкова травма у потерпілого носить ознаки тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечна для життя в момент заподіяння. Інші - легкі тілесні пошкодження.

13. При своєчасному наданні ОСОБА_6 кваліфікованої, спеціалізованої медичної допомоги можливість врятування життя не виключається.

14. Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті є прямий причинний зв`язок.

15. Під час судово-токсикологічного дослідження крові від трупа знайдений етиловий спирт в концентрації 2,0%о, що в крові живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Доаитаний в суді ксперт ОСОБА_22 свій висновок підтримав повністю. Пояснив суду, що смерть ОСОБА_6 настала саме від черепно-мозкової травми в потиличній ділянці голови. Не виключає, що життя ОСОБА_6 можливо було врятувати при умові надання йому кваліфікованої, спеціалізованої, медичної допомоги в умовах лікувального закладу в нейрохірургічному відділенні. За зовнішнім виглядом і характером пошкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , людям не професіоналам, тобто не лікарям, неможливо було діагностувати у нього черепно-мозкову травму. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 також перешкоджав цьому.

Постановою Рівненського районного суду від 29 вересня 2010 року ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.119 КК України внаслідок акту амністії, кримінальна справа закрита. Ухвалою судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області від 25.10.2011 року вказана постанова Рівненського районного суду залишена без змін, а апеляція потерпілої ОСОБА_17 без задоволення.

При отриманні та фіксації доказів у справі порушень Кримінального процесуального закону допущено не було, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Аналізуючи представлені докази, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні за пред`явленим обвинуваченням знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні показаннями свідків, а також доводиться в повному обсязі матеріалами кримінальної справи, які не суперечать один одному, співвідносяться між собою, узгоджуються в деталях і доповнюють один одного.

Суд оцінює зібрані по справі і представлені докази відносними, допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим вважає можливим покласти їх в основу вироку.

Невизнання обвинуваченим своєї винності в інкримінованому йому злочині та незгоду його захисника з пред`явленим обвинуваченням суд розцінює як обраний спосіб захисту та бажання уникнути обвинуваченим кримінальної відповідальності за вчинене суспільно небезпечне діянняю.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд погоджується з кваліфікацією дій підсудного дії останього вірно кваліфіковані за ч.2 ст.367 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них (проявив необережність у виді злочинної недбалості, тобто не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити), що спричинило тяжкі наслідки.

При обранні виду і міри покарання суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується підсудний, згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, він позитивно характеризується за місцем проживання, працездатний, непрацевлаштований. Оскільки вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного, суд вважає за необхідне позбавити підсудного права займатися певною діяльністю.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують його покарання, судом не встановлено

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, а підставою такого звільнення настання певної події, у даному випадку закінчення строків давності.

На підставі матеріалів справи і даний факт не заперечується учасниками судового розгляду встановлено, що діяння, яке поставлене особі за провину, дійсно мало місце 24 листопада 2006 року, воно містить склад злочину, передбачений ч.2 ст.367 КК України, який відповідно до ст.12 цього Кодексу є злочином середньої тяжкості. На день розгляду справи судом минули строки давності, передбачені ст.49 КК України, а саме п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості, дані про вчинення нового злочину чи ухилення підсудного від суду в справі відсутні.

Відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою підставою, але може звільнити таку особу від покарання в зв`язку з закінченням строків давності. Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання.

За таких умов суд вважає, що відповідно до ст.49, ч.5 ст.74 КК України є підстави звільнити підсудного від покарання у звязку із закінченням строків давності.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України, еруючись ст.ст.323, 324, 335 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати виннуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права займати посади, пов`язані з охороною громадського порядку, строком на три роки без сплати штрафу.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_5 від покарання за ч.2 ст.367 КК України звільнити.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області черезРівненський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1