Справа №478/1608/15-к 09.10.2015 12.10.2015 12.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/432/15 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Категорія: п.2 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року, якою у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Баштанка Миколаївської області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Просить ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року скасувати, винести нове рішення, яким визнати затримання ОСОБА_6 29 вересня 2015 року та його утримання до 2 жовтня 2015 року незаконним та протиправним, звільнивши з-під варти.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .
Просить ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 години 50 хвилин 28 листопада 2015 року.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Вважає, що відвід судді, заявлений захисником ОСОБА_8 2 липня 2015 року, та відвід судді, заявлений підозрюваним ОСОБА_6 30 вересня 2015 року, було розглянуто з порушенням закону, оскільки їх не повідомляли про його розгляд.
Стверджує, що слідчим суддею порушено норми КПК України щодо повідомлення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про розгляд 6 липня 2015 року клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.
Вказує, що ОСОБА_6 без законних підстав, при відсутності повторного клопотання слідчого або прокурора, вдруге затримали 29 вересня 2015 року.
Зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 та не прияв з цього приводу ніяких рішень.
Вважає, що слідчий суддя без законних підстав об`єднав в одне провадження його скаргу про незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_6 із клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та розглянув їх без його участі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .
Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною.
Вказує, що слідчим суддею було порушено право на захист підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки його, як адвоката, не було допущено до участі у судовому розгляді клопотання.
Стверджує, що слідчим суддею безпідставно залишено без розгляду його заяву про відвід судді.
Зазначає, що не був повідомлений про час і дату розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .
Вважає, що слідчим суддею проігноровано порушення слідчим положення КПК України щодо повторного затримання ОСОБА_6 .
Вказує, що слідчим не надано жодного доказу, який підтверджує скоєння ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України. Не надано оцінки соціальним зв`язкам підозрюваного, знаходження на утриманні останнього малолітньої дитини.
Посилається на ненадання слідчим суддею оцінки доказам, а саме, накладним та товарно-транспортній накладній щодо перевезення ОСОБА_6 паливно мастильних матеріалів.
Зазначає, що протоколи допиту свідка та потерпілого є недопустимими доказами.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 28 червня 2015 року, близько 23 години, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, приїхали на територію тракторної бригади ФГ «Гамма», розташованої в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області, і, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, яке виразилося у нанесенні декількох ударів в область голови, зв`язали охоронця господарства ОСОБА_13 та, шляхом пошкодження навісних замків, проникли до приміщення складу ГСМ, де заволоділи дизельним паливом об`ємом близько 8000 літрів і запчастинами сільськогосподарської техніки. Після того, шляхом вільного доступу заволоділи автоцистерною «ГАЗ-53» та трактором «МТЗ-80», належними ФГ «Гамма».
29 вересня 2015 року за підозрою у вчиненні вказаних злочинів затриманий ОСОБА_6
30 вересня 2015 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України.
Слідчим суддею зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 3 ст.186, ч. 2 ст.289 КК України, підтверджуються: показами потерпілого ОСОБА_14 , показами свідка ОСОБА_13 , даними протоколів огляду місця події, протоколом затримання.
Задовольняючи клопотання, суд вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, під час вчинення противоправних дії перебували в масках, із залученням транспортних засобів, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не є достатнім для їх запобігання.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення підозрюваного та захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд визнає скарги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
При застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею додержані вимоги ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: показання потерпілого ОСОБА_14 , показання свідка ОСОБА_13 , згідно яких в ніч з 28 на 29 червня 2015 року четверо невідомих чоловіків в масках на голові проникли на територію бригади ФГ «Гамма», котра розташована в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області, де із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділи дизельним паливом, трактором та автомобілем; дані протоколів огляду місця події, якими 29 червня 2015 року зафіксовано факт пошкодження замків на воротах і складах приміщень бригади ФГ «Гамма» та факт виявлення того ж дня в лісосмузі в районі станції Горожене Баштанського району Миколаївської області викраденого майна, яке було упізнано потерпілим, протоколом затримання ОСОБА_6 в місці виявлення викраденого майна, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_6 у вчиненні цих злочинів на момент його повідомлення.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів.
За наведеного, є безпідставними доводи захисника ОСОБА_8 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України
Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики. А саме те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, злочини, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 , були вчинені з використанням засобів конспірації масок, та з залученням транспортних засобів, що свідчить про спеціальну підготовку підозрюваного до вчинення противоправних дій, в період іспитового строку за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 3 березня 2015 року, що вказує на те, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, та дають підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, вагомості наявних доказів їх вчинення, даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Твердження захисника ОСОБА_7 щодо порушення закону при об`єднанні в одне провадження його скарги про незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_6 із клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки, суд вирішив це питання в рамках одного кримінального провадження і однієї підозрюваної особи, тому це не порушує визначені Законом засади кримінального провадження, не є порушенням норм КПК України, та не свідчить про порушення права на захист.
Щодо неприйняття участі захисника ОСОБА_7 під час судового розгляду поданої ним скарги і клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 2 жовтня 2015 року, суд виходить з наступного.
30 вересня 2015 року, у зв`язку неможливістю прибуття захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 в судове засідання на розгляд клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного у вигляді взяття під варту, слідчим суддею, через відповідний орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, залучено іншого захисника адвоката ОСОБА_7 , від послуг якого підозрюваний в категоричній формі відмовився, виявив бажання мати лише захисника ОСОБА_8 , з яким перебуває в дружніх стосунках, та з яким укладена відповідна угода на надання йому правової допомоги. В цей же день підозрюваним подано заяву про відвід судді, у зв`язку з чим, розгляд клопотання було відкладено. Раніше, 30 червня 2015 року, підозрюваний ОСОБА_6 також відмовлявся від послуг призначеного йому захисника адвоката ОСОБА_7 , і така відмова була прийнята слідчим.
Виходячи з категоричної позиції підозрюваного ОСОБА_6 стосовно його захисника, саме захисник ОСОБА_8 , як слідує із матеріалів судового провадження, 1 жовтня 2015 року, після надходження до суду матеріалів по заяві ОСОБА_6 про відвід судді, був повідомлений про судове засідання на 2 жовтня 2015 року, де і були розглянуті і скарга захисника ОСОБА_7 щодо затримання підозрюваного ОСОБА_6 , і клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, посилання захисника ОСОБА_7 щодо порушення права підозрюваного ОСОБА_6 на захист з наведеного приводу є безпідставними.
Доводи апелянтів щодо незаконного затримання ОСОБА_6 29 вересня 2015 року та подальшого тримання того під вартою, з посиланням на відсутність відповідного повторного клопотання слідчого або прокурора, є такими, що не ґрунтується на Законі, виходячи з наступного.
Як слідує із матеріалів судового та кримінального провадження, 2 липня 2015 року, після заявленого захисником ОСОБА_8 відводу судді, для вирішення питання про відвід було відкладено розгляд клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний ОСОБА_6 був звільнений з-під варти. Опісля вирішення питання про відвід, підозрюваний ОСОБА_6 в судове засідання 3 липня 2015 року не з`явився. В подальшому, ухиляючись від судового розгляду вказаного клопотання, відмовлявся отримувати повістки.
6 липня 2015 року ухвалою слідчого судді, у зв`язку з неприбуттям без поважних причин за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді вказаного клопотання.
29 вересня 2015 року о 16 годині 50 хвилин, на підставі зазначеної ухвали слідчого судді, було затримано ОСОБА_6 . Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 КПК України, ОСОБА_6 на протязі тридцяти шести годин з моменту затримання доставлено до слідчого судді. Згідно положень ч. 1 ст. 186 КПК України, клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розглянуто не пізніше сімдесяти двох годин з моменту затримання.
Тобто, затримання ОСОБА_6 29 вересня 2015 року та його подальше тримання під вартою здійснено без порушень положень Закону.
Повторне звернення до суду з клопотанням про дозвіл на затримання, як слідує з положень ч. 4 ст. 190 КПК України, має місце при винесенні слідчим суддею ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання. Відмова у задоволенні клопотання слідчим суддею не ухвалювалась.
Щодо зарахування підозрюваному ОСОБА_6 строку його тримання під вартою з 29 червня 2015 року по 2 липня 2015 року, то це питання підлягає вирішенню при ухваленні вироку, в разі доведення його вини.
Посилання захисника ОСОБА_7 щодо порушення порядку розгляду заяви захисника ОСОБА_8 від 2 липня 2015 року та заяви підозрюваного ОСОБА_6 від 30 вересня 2015 року про відвід слідчого судді не є предметом розгляду цього провадження, оскільки, враховуючи положення ст. 81 КПК України, розглядалось в іншому провадженні.
Порушень слідчим суддею норм КПК України щодо повідомлення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про судовий розгляд цього провадження 6 липня 2015 року судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому твердження захисника ОСОБА_7 і з цього приводу є необґрунтованими.
Твердження захисника ОСОБА_8 щодо безпідставного залишення без розгляду слідчим суддею 2 жовтня 2015 року його заяви про відвід судді є такими, що не ґрунтуються на законі, так як слідчим суддею, відповідно до положень ч. 4 ст. 81 КПК України, обґрунтовано залишено без розгляду заяву про відвід судді, оскільки, як свідчать матеріли судового провадження, такі дії були направлені виключно на зловживання своїм правом з метою затягування кримінального провадження та подальшого звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти після спливу сімдесяти двох годин з моменту його фактичного затримання, що також мало місце 2 липня 2015 року.
Доводи апелянта захисника ОСОБА_8 щодо його неповідомлення про час і дату розгляду вказаного провадження 2 жовтня 2015 року, його недопуску до участі у судовому розгляді 2 жовтня 2015 року вказаного клопотання слідчого та, відповідно, порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_6 є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Як свідчать матеріали судового провадження, захисник ОСОБА_8 належним чином був повідомлений про розгляд слідчим суддею 2 жовтня 2015 року клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На початку судового засідання захисник ОСОБА_15 був присутній. Однак, потім, з метою затягування кримінального провадження та подальшого звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти після спливу сімдесяти двох годин з моменту його фактичного затримання, почав вчиняти дії, що були направлені на зрив судового засідання, зокрема, неодноразово самовільно залишав зал судового засідання, відмовлявся від участі у розгляді справи.
Підозрюваний ОСОБА_6 вимагав лише участі захисника - адвоката ОСОБА_8 , з яким перебуває в дружніх стосунках, від послуг інших захисників відмовлявся. Враховуючи положення ст. 52 КПК України, дані матеріалів кримінального провадження, а також підстави, на які вказував підозрюваний ОСОБА_6 щодо участі захисника, суд належним чином забезпечив його участь і право на захист підозрюваного, хоча по вказаному провадження участь захисника не є обов`язковою.
Порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_6 в ході розгляду цього провадження, не виявлено судом апеляційної інстанції.
Посилання захисника про наявність на утриманні підозрюваного ОСОБА_6 малолітньої дитини є не суттєвим, тому, як цей факт істотно не знижує ступінь наявних щодо ОСОБА_6 ризиків.
Твердження захисника ОСОБА_8 щодо ненадання оцінки доказам, а саме, накладним та товарно-транспортній накладній про перевезення ОСОБА_6 паливно мастильних матеріалів, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_6 був затриманий в лісосмузі в районі ст. Горожене Баштанського району Миколаївської області, де було виявлено майно, яке було впізнане потерпілим, як таке, що викрадене в його господарстві.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому, посилання апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.
Що стосується непроведення слідчим суддею медичного огляду підозрюваного ОСОБА_6 , то це не впливає на правильність та законність судового рішення щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
За такого, всі апеляційні доводи захисника є неприйнятними.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просять апелянти.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді: