МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1178/15-к
Провадження № 1-кп-480/157/15
Вирок

Іменем України

16 грудня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002109 від 08 червня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією 11.03.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні матрос, на посаді телеграфіста апаратного взводу зв`язку батареї управління та артилерійської розвідки, освіта професійно-технічна, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

11.03.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до розпорядження начальника штабу Командування ВМС ЗС України №15/2/785 від 14.04.2015 матроса ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

25.04.2015 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 112 матроса ОСОБА_4 призначено на посаду телеграфіста апаратного взводу зв`язку батареї управління та артилерійської розвідки та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до пункту 4.1. Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 112 матроса ОСОБА_4 відправлено на табірний збір до НОМЕР_3 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_4 ).

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

21 травня 2015 року близько 06 години 00 хвилин матрос ОСОБА_4 , з метою не виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ) та без поважних причин незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд.

06 червня 2015 року матрос ОСОБА_4 самостійно прибув до розташування табірного збору військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 21.05.2015 близько 06 години 00 хвилин, з метою невиконання обов`язків військової служби, не одержавши дозвілу відповідного начальника, самовільно залишив місце служби - табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ) та без поважних причин незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд. 06.06.2015 самостійно прибув до розташування табірного збору та приступив до виконання військових обов`язків. Самовільне залишення місця служби - табірного збору військової частини НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_4 пояснив проблемами особистого характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем служби характеризується посередньо; відповідно до медичної характеристики є здоровим; на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває; визнаний придатним до військової служби; раніше не судимий в силу ст. 89 КК України; повністю визнав вину.

Обставинами, які пом`якшують покарання є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді арешту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці, з відбуванням на гауптвахті.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

16.12.2015