Справа №11-273/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного сКуду Сумської області в складі:

головуючого - Ященка В А.

суддів: Забари І.К., Крамаренка В.І.

з участю прокурора - Плевако В.В.

адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представника потерпілих ОСОБА_10

представника цивільних відповідачів ОСОБА_11

засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,

виправданих ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляціями засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, адвокатів ОСОБА_21, ОСОБА_2, потерпілих ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, цивільних відповідачів - УМВС України в Чернігівській області, МВС України в Чернігівській області, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 грудня 2009 року, яким

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Старий Білоус, вул.30 років Перемоги, 47, Чернігівського району Чернігівської області, раніше не судимий,

засуджений:

за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки;

за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки;

за ч.3 ст.27, ч.2 ст.127 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.3 ст.364 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки, із застосуванням ст.69 КК України без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займай посади в правоохоронних органах на строк 3 роки без конфіскації майна.

ОСОБА_12 у відповідності зі ст.54 КК України позбавлено військового звання - підполковник міліції,

ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець АДРЕСА_1, раніше не судимий,

засуджений:

за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки;

за ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки;

за ч.2 ст.127 КК України до позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК Україні за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки.

ОСОБА_17 у відповідності зі ст.54 КК України позбавлено військового звання - майор міліції,

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканець АДРЕСА_2, раніше не судимий,

засуджений:

за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки; за ч.2 ст.127 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки.

ОСОБА_13 у відповідності зі ст.54 КК України позбавлено військового звання -старший лейтенант міліції.

ОСОБА_13 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину,

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканець АДРЕСА_3, раніше не судимий,

засуджений:

за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки із позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки;

за ч.2 ст.127 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки.

ОСОБА_14 у відповідності зі ст.54 КК України позбавлено військового звання - старший лейтенант міліції.

ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець АДРЕСА_4, раніше не судимий,

за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину,

ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканець АДРЕСА_5, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_15 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На ОСОБА_15 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покладено виконання обов'язків: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; 2) повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_15 у відповідності зі ст.54 КК України позбавлено військового звання -лейтенант міліції.

ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканець АДРЕСА_6, раніше не судимий, засуджений:

за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки б місяців з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки;

за ч.3 ст.27, ч.2 ст.127 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки.

Згідно зі ст.75 КК України ОСОБА_16 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На ОСОБА_16 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покладено виконання обов'язків: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; 2) повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3)періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_16 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_16 у відповідності зі ст.54 КК України позбавлено військового звання - старший прапорщик міліції.

ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканець м. Чернігів вул. Товстого, 139/4, раніше не судимий,

за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України виправданий за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_9, мешканець АДРЕСА_7, раніше не судимий,

за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України виправданий за відсутністю в його діях складу злочину.

Цивільні позови ОСОБА_24 і ОСОБА_22 задоволено частково. Стягнуто з Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Чернігівській області на користь: ОСОБА_24 250 000 грн. моральної та 23 233,50 грн. матеріальної шкоди; ОСОБА_22 5 000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів по справі вирішено в порядку, передбаченому ст.81 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку, ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 визнані винними та засуджені за вчинення злочинів при наступних обставинах.

Вказані засуджені займали посади і мали спеціальні звання працівників міліції: ОСОБА_12 - начальник відділу УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, підполковник; ОСОБА_17 - заступник начальника відділу УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, майор; ОСОБА_13 - оперуповноважений в особливо важливих справах відділу УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, старший лейтенант; ОСОБА_14 - оперуповноважений в особливо важливих справах відділу УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, старший лейтенант; ОСОБА_15- начальник відділення організації службової діяльності відділу

швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, капітан; ОСОБА_16 - помічник оперуповноваженого відділення супроводження спеціальних операцій відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, старший прапорщик. В силу покладених на них і виконуваних посадових обов'язків, вони були службовими особами.

Згідно розпорядження начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернігівській області ( далі УБОЗ ) за №29/1-3977 від 30.09.2008р. засуджені в складі групи були направлені у відрядження до м. Прилуки для проведення оперативно-розшукових заходів. Старшим групи був призначений ОСОБА_12

Після того як 01 жовтня 2008 року ОСОБА_23 затримали та доставили до приміщення УБОЗу по вул. Соборна, 31 в м. Прилуки, керівник групи ОСОБА_12, розуміючи про незаконність затримання останнього, дії своїх підлеглих ОСОБА_20 і ОСОБА_19 не припинив, а став погрожувати ОСОБА_23 застосуванням фізичної сили, якщо той не зізнається в скоєні злочинів. ОСОБА_23 не зізнавався. Тоді ОСОБА_12, як керівник і організатор, дав вказівку ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16 і невстановленій в ході досудового слідства особі, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, конвоювати його до Ніжинського міськрайвідділу міліції для отримання від нього із застосуванням насильства необхідних показань. Близько 15 години на голову ОСОБА_23 був надітий целофановий пакет, на його руки - наручники і вказані особи відвезли останнього в приміщення Ніжинського відділу УБОЗ, де в одному з кабінетів, вийшовши за межі домовленості з ОСОБА_12, почали його катувати. Так, поваливши ОСОБА_23 на підлогу, двоє з вказаних осіб утримували його, а третій одягнув на голову противогаз та перекривав доступ повітря, що продовжувалось на протязі тривалого часу. Від цих дій ОСОБА_23 неодноразово втрачав свідомість та у нього самовільно виникло виділення сечі, сперми та калових мас. Не витримавши такого насильства, ОСОБА_23 погодився та написав явку з повинною про участь у підпалі помешкання громадянки ОСОБА_25 за адресою АДРЕСА_8, після чого йому одягнули на голову целофановий пакет та відвезли в наручниках до приміщення УБОЗ УМВС України в Чернігівській області в м. Прилуки.

Також 01 жовтня 2008 року у вечірній час ОСОБА_12 з метою виправдання незаконних дій працівників УБОЗ та незаконного позбавлення волі ОСОБА_23, надав вказівку своїм підлеглим працівникам з рапортами працівників УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, які були для нього завідомо незаконні і такі, що не відповідали дійсності та фактичним обставинам, відвезти ОСОБА_23 до Прилуцького міськвідділу міліції, де на підставі цих рапортів працівник Прилуцького міськвідділу міліції, введений в оману вказаними рапортами та під тиском працівників УБОЗ визнанням своєї вини ОСОБА_23, склав протокол серії ЧН № 017898 від 01.10.2008 р. про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП та протокол серії ЧН № 000142 від 01.10.2008 р. про адміністративне затримання. В послідуючому 2 жовтня 2008 року суддя Прилуцького міськрайсуду, введений в оману цими ж фактами, неправомірно наклав на ОСОБА_23 адмінстягнення за ст.185 КУпАП у вигляді адмінарешту строком на 15 діб, з яких фактично ОСОБА_23 в ізоляторі тимчасового тримання відбув 5 діб 17 годин.

Після складання працівником міліції Прилуцького міськвідділу міліції у відношенні ОСОБА_23 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП та протоколу про адміністративне затримання, ОСОБА_12 достовірно знаючи, що ОСОБА_23 опору працівникам міліції під час затримання не чинив та в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, як керівник і організатор, дав незаконну вказівку своїм підлеглим працівникам ОСОБА_23 в спеціально відведене приміщення у відділі міліції не поміщати, а привести до відділу УБОЗ, де за вказівкою ОСОБА_12 його помістили в службовий кабінет, в якому ОСОБА_14 та ОСОБА_15 утримували його в стоячому положенні прикутим наручниками до віконної решітки, що завдало ОСОБА_23 болісних відчуттів.

ОСОБА_17, завідомо знаючи, що кримінальна справа у відношенні ОСОБА_26 не була порушена, 2 жовтня 2008 року близько 13 години разом з ОСОБА_18, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які достовірно не знали про правовий статус ОСОБА_26, на службовому автомобілі прибули до салону перукарні "Імперія краси" в м. Прилуки по вул. Гімназичній, 58 для його затримання за вказівкою ОСОБА_12 Коли ОСОБА_26 зайшов до приміщення салону, то за вказівкою ОСОБА_17 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 забігли до приміщення вищевказаного салону та без попередження застосували до ОСОБА_26 силу і примінили прийоми рукопашного бою. При цьому ОСОБА_16 збив ОСОБА_26 з ніг та обличчям донизу поклав на підлогу, сам сів на його тулуб та вагою свого тіла прижимав останнього до підлоги. ОСОБА_18 також коліном своєї правої ноги прижимав голову ОСОБА_26 до підлоги. В цей час ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на руки ОСОБА_26 позаду спини наділи наручники. При цьому, ОСОБА_18 і ОСОБА_16 діяли з оголеною табельною зброєю. Потім ОСОБА_18 та ОСОБА_16 підняли ОСОБА_26 з підлоги та, утримуючи, підвели до ОСОБА_17, який на голову потерпілого одяг целофановий пакет, який обмежував ОСОБА_26 доступ повітря та ускладнював дихання. Після цього, вони вивели ОСОБА_26 з приміщення салону і на вулиці провели його особистий огляд без складання протоколу про затримання, а потім доставили до кабінету № 2 приміщення УБОЗ УМВС України в Чернігівській області в м. Прилуки.

Після доставляння ОСОБА_26 до кабінету № 2 приміщення УБОЗ УМВС України в Чернігівській області в м. Прилуки, в період з 14 години ЗО хвилин до 20 години ОСОБА_12 та ОСОБА_17 разом з невстановленою в ході досудового слідства особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, з метою отримання від ОСОБА_26 зізнання в скоєні злочинів, в порушення діючого законодавства, утримували його в наручниках та наносили йому ногами, руками та іншими твердими предметами удари в область голови і тулубу, а також принижували його честь і гідність, що виражалося в спусканні штанів. Такими своїми неправомірними діями вони заподіяли ОСОБА_26 сильного фізичного болю, а також фізичного та морального страждання і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, тобто, застосували до останнього катування. Крім того, в період часу з 17 години до 19 години, коли від насильницьких дій ОСОБА_12, ОСОБА_27 та невстановленої в ході слідства особи ОСОБА_26 був знесилений, не міг твердо утримуватись на ногах, а також, будучи незаконно закованим в наручники, що унеможливлювало спружинити руками падіння, впав на підлогу потиличною областю голови та спричинив ушкодження у вигляді крововиливу у м'які покрови голови правої потиличної області, крововиливів під м'які мозкові оболонки в області полюсу та випуклої частини лівих лобної та скроневої долей, крововилив під м'яку мозкову оболонку правої долі мозочка, крововиливів під м'яку мозкову оболонку в області стовбура головного мозку, крововиливи у підпільному просторі та у прилеглих м'яких мозкових оболонках, дрібні інфільтративного типу у поверхневому шарі кори, стовбурі та мозку, які біля 20-ї години потягли за собою його смерть. Згідно висновку комісійної-судово медичної експертизи ОСОБА_26, під час катування було спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в шкіру верхніх повік обох очей, з крововиливом в сполучнотканинну оболонку зовнішнього кута лівого ока. Садна спинки носа, в області нижньої щелепи зліва та в правій виличній області. Крововиливи на губах та язиці. Чотири синці на правому плечі. В області правого променевого - зап'ясного суглобу два садна. На тильній поверхні першого пальця правої кисті два аналогічних садна. По передньо-внутрішній поверхні лівого плеча синець, в області лівого променево-зап'ясного суглоба два садна. На тильній поверхні правої ступні чотири синці, по передній поверхні правої гомілки три синці. По розгинальній поверхні лівого колінного суглобу три синці. В нижній третині лівої гомілки по передній поверхні п'ять синців, по тильній поверхні лівої ступні три синці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

02 жовтня 2008 року, після незаконного затримання і доставки ОСОБА_28, підсудний ОСОБА_12 побачив його в службовому кабінеті приміщення УБОЗ м. Прилуки з наручниками на руках і пакетом на голові та, усвідомлюючи і розуміючи, що той затриманий та утримуються незаконно, не припинив незаконні дії своїх підлеглих і біля 18 години в службовому кабінеті приміщення УБОЗ м. Прилуки погрожував ОСОБА_28 фізичною розправою з метою отримання зізнання в скоєні злочину. Так як той не зізнавався, то після 19 години невстановлена в ході слідства особа в масці з метою застосування до ОСОБА_28 психічного тиску за вказівкою ОСОБА_12 завела його до кабінету № 2, де перебував ОСОБА_26, який стояв біля стіни з приспущеними штанами і у якого на обличчі були видимі сліди застосування насильства. ОСОБА_17 та невстановлена в ході слідства особа в змові з ОСОБА_12, який також знаходився в цьому кабінеті, застосував до ОСОБА_28 фізичну силу, а саме, тричі наніс удар рукою потерпілому в область тулубу та удар по голові. Після цього ОСОБА_28 0.0. невстановлена в ході досудового слідства особа відвела до кабінету № 1, до якого знову зайшов ОСОБА_12 та продовжив застосовувати до нього психічний тиск, а потім наніс удар коліном ногою в тулуб. Під дією вказаного психічного та фізичного насильства ОСОБА_28 0.0. написав явки з повинною у скоєні злочинів.

Після 19 години цього ж дня до приміщення УБОЗ УМВС України в Чернігівській області в м. Прилуки працівниками вищевказаного управління був насильно з целофановим пакетом на голові та закованим в наручниках доставлений ОСОБА_22, до якого ОСОБА_12 також застосовував психічне насильство, а саме погрожував йому фізичною розправою, якщо той не зізнається в скоєні злочинів. При цьому, ОСОБА_12 не припинив незаконні дії своїх підлеглих.

ОСОБА_13 та ОСОБА_16 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України виправдані за відсутністю в їх діях складу злочину.

ОСОБА_20 виправданий за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 162 КК України за відсутністю в його діях складу злочинів.

ОСОБА_19 та ОСОБА_18 виправдані за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України за відсутності в їх діях складу злочину.

В поданих апеляціях та доповненнях до них:

Засуджені ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14 просять вирок суду скасувати, а справу відносно них провадженням закрити, оскільки вирок є неповним, однобічним та необгрунтованим, висновки суду, викладені у вироку, суперечать фактичним обставинам справи, доводи обвинувачення ґрунтуються на припущеннях та суперечливих доказах, в ході досудового і судового слідства допущені суттєві порушення кримінально-процесуального законодавства, в обґрунтування вини покладені докази, отримані з порушенням КПК України, які не могли бути прийняті судом, в порушення їх права на захист суд безпідставно відмовив у задоволенні ряду клопотань, показання свідка ОСОБА_25, допитаного в ході судового розгляду справи і який свідчив на їх користь, взагалі не знайшли свого відображення у вироку і відповідно їм не була дана оцінка, порушення кримінальної справи за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 162 КК України проведено з порушенням підслідності, в ході розгляду справи суд не усунув наявні суперечності в доказах, при постановленні вироку відносно Митрофанова суд вийшов за межі пред'явленого обвинувачення, не прийняв до уваги ряд доказів, які спростовують їх вину в скоєні злочинів.

Адвокати засуджених ОСОБА_21 та ОСОБА_2 також просять вирок суду скасувати, а кримінальну справу провадженням закрити, оскільки вирок суду є незаконним з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ньому, фактичним обставинам справи, недоведеності вини засуджених в скоєні інкримінованих їм злочинів, суттєвими порушеннями кримінально-процесуального законодавства як в ході досудового слідства, так і під час розгляду справи судом, самі висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, суд також допустив невірну оцінку наявних доказів, не звернув уваги на непослідовність показань потерпілих, суд допустив невірне тлумачення законодавства України, регламентуюче дії працівників міліції в ході проведення оперативно-розшукових заходів, також не була надана належна оцінка особам засуджених, їх сімейному стану, наявності утриманців, перше притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважає вирок суду незаконним, оскільки висновки суду щодо виправдання ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_13 є помилковими і такими, що суперечать нормативним актам, які регламентують діяльність міліції, судом не надана належна правова оцінка діям засуджених щодо надягання на голову затриманим синтетичних пакетів, суд не надав оцінки діям ОСОБА_18 щодо нанесення словесної образи ОСОБА_26 при його затриманні, також при виправданні засуджених за ч.2 ст. 162 КК України не враховано виняткових підстав для проникнення до житла громадян за відсутності дозволу суду, передбачених ЗУ "Про міліцію", також при постановленні вироку суд допустив суттєве порушення норм кримінально процесуального законодавства, а також неправильно застосував кримінальний закон при призначенні ОСОБА_12 покарання за ч.3 ст. 364 КК України. Крім цього, призначене ОСОБА_13, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених, внаслідок його м'якості. Тому прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в зв'язку з безпідставним виправданням та м'якістю призначеного покарання, а відносно ОСОБА_12 -у зв'язку із м'якістю призначеного покарання і неправильного застосування кримінального закону та постановити новий вирок, яким ОСОБА_19 та ОСОБА_18 визнати винними за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України та призначити їм покарання в межах санкції статті; ОСОБА_20 визнати винним за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання в межах санкції вказаних статей; ОСОБА_15 визнати винним по епізоду затримання ОСОБА_26 та призначити йому покарання за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 3 роки, звільнивши його від відбування останнього з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст.. 54 КК України позбавити його спеціального звання - капітан міліції; ОСОБА_13 визнати винним за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України по епізоду затримання ОСОБА_22 та ОСОБА_28, за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 162 КК України по епізоду незаконного проникнення до житла і проведення там обшуку та призначити покарання: за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, за ч.2 ст.127 КК України - до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України - у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки. Відповідно до ст. 54 КК України позбавити його спеціального звання - старший лейтенант міліції; ОСОБА_16 визнати винним за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України по епізодам затримання ОСОБА_26, ОСОБА_22 та ОСОБА_28, за ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України за епізодом незаконного проникнення до житла і проведення там обшуку та призначити покарання: за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, за ч.2 ст.127 КК України - до міри покарання, призначеної судом; за ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України - у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_16 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки. Відповідно до ст. 54 КК України позбавити його спеціального звання старший прапорщик міліції; Вирок у частині призначеного ОСОБА_12 покарання за ч.3 ст.364 КК України скасувати і постановити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч.3 ст. 364 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки і конфіскацією майна, на підставі ст. 54 КК України позбавити його спеціального звання підполковник міліції; за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.3 ст.27, ч.2 ст.127, ст.70 КК України вважати засудженим до міри покарання, призначеної судом.

Потерпіла ОСОБА_24 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати засуджених та виправданих винними у скоєні злочинів, в яких вони обвинувачувались в ході досудового слідства та призначити їм покарання у виді позбавлення волі в межах максимальних строків, передбачених санкціями відповідних статей. Також просить задовольнити її цивільний позов у повному обсязі та стягнути з відповідачів на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000000 грн.

Аналогічні вимоги в своїх апеляціях ставлять і потерпілі ОСОБА_22, ОСОБА_29, ОСОБА_23. При цьому потерпілий ОСОБА_22 також просить стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Цивільні відповідачі по справі, УМВС України в Чернігівській області та МВС України, не погоджуючись з вироком суду, який вважають постановленим з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, просять його скасувати та відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_2, засуджених та їх захисників на підтримку своїх апеляцій, адвокатів ОСОБА_3 і ОСОБА_24, які підтримавши апеляції підзахисних, просили вирок скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування, виправданих, які просили вирок суду відносно них залишити без зміни, прокурора, потерпілих, які просили вирок суду скасувати та постановити новий вирок, представника цивільних відповідачів, яка також підтримала свої апеляції в частині цивільного позову, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України підставами для скасування вироку при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону.

Згідно ч.1 ст. 334 КПК України мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину, форми вини і мотивів злочину.

Суд першої інстанції, формулюючи обвинувачення відносно засуджених, не виконав вимог вказаного закону та не розкрив об'єктивну сторону злочинів, інкримінованих засудженим, а лише обмежився детальним описом перебігу подій по затриманню та катуванню потерпілих, а відносно ОСОБА_12 і обставинами незаконного притягнення ОСОБА_23 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КупАП. Таке формулювання обвинувачення свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і тому вирок суду неможливо визнати законним.

Крім цього, органом досудового слідства, як засудженим ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_15, так і виправданим судом ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20, серед інших, було пред'явлене обвинувачення за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України - перевищення влади, тобто умисному вчиненню службовими особами дій, які явно виходили за межі наданих їм повноважень, за попередньою змовою групою осіб, однією із складових якого зазначалось застосування зброї вказаними особами під час затримання ОСОБА_23 та ОСОБА_26 В той же час зазначена складова ознака, за виключенням виправдання дій ОСОБА_16 при затриманні ОСОБА_26, взагалі не знайшла відображення ні при кваліфікації дій вказаних засуджених, ні при вмотивуванні виправдання з цього приводу. В той же час застосування зброї вмінено у вину ОСОБА_17, хоч з вироку суду не вбачається, в чому саме полягали його дії з цього приводу і чи взагалі вони мали місце.

Також, постановляючи вирок, суд першої інстанції визнав доведеною вину ОСОБА_17 з приводу надягання на голову потерпілого ОСОБА_26 при його затриманні целофанового пакету, який обмежував останньому доступ повітря та ускладнював дихання. В той же час всупереч своїм же наведеним висновкам про обмеження доступу повітря та ускладнювання дихання внаслідок надягання целофанового пакету на голову затримуваному, без належного вмотивування , суд першої інстанції за такі ж самі дії виправдав ОСОБА_19 та ОСОБА_20 по епізоду затримання ОСОБА_23, ОСОБА_18, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 по епізоду затримання ОСОБА_26, ОСОБА_16 і ОСОБА_20 по епізоду затримання ОСОБА_22 та ОСОБА_28 Крім цього, виправдовуючи ОСОБА_18 по епізоду затримання ОСОБА_26, суд першої інстанції не звернув уваги і відповідно не дав належної оцінки його діям по висловлюванню образ на адресу затримуваного.

Виправдовуючи ОСОБА_20, ОСОБА_13 та ОСОБА_16 за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 162 КК України, суд першої інстанції формально послався на Закон України "Про міліцію", але належним чином дії вказаних осіб на відповідність конкретним нормам зазначеного закону не перевірив і відповідних мотивів у вироку не навів.

Призначаючи ОСОБА_12 покарання за ч.3 ст. 364 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки, із застосуванням ст.69 КК України без конфіскації майна, суд першої інстанції допустив невірне застосування кримінального закону, оскільки санкція зазначеної частини статті передбачає покарання від 5 років позбавлення волі.

Також, розглядаючи цивільні позови в кримінальній справі, суд першої інстанції не вмотивував належним чином свого рішення, не послався на конкретні норми права з цього приводу, не навів обґрунтування, чому саме стягнення проведено з УМВС України в Чернігівській області, а не з інших відповідачів.

Що стосується доводів апеляції прокурора та потерпілих про м'якість призначених засудженим покарань, то якщо суд при новому розгляді справи прийде до висновку про доведеність вини засуджених в межах, визначених судом при першому розгляді даної справи, то підстав вважати що призначене судом першої інстанції покарання є надто м'яким в колегії суддів не мається.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що вирок суду неможливо визнати законним і його належить скасувати, частково задовольнивши тим самим всі подані по справі апеляції, доводи яких мають бути ретельно перевірені судом при новому розгляді справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, адвокатів ОСОБА_21, ОСОБА_2, потерпілих ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, цивільних відповідачів - УМВС України в Чернігівській області, МВС України в Чернігівській області, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 грудня 2009 року відносно ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_20 скасувати в зв'язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону, а справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд в іншому складі.

Міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_14 залишити тримання під вартою, відносно ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_20 - підписки про невиїзд.

СУДДІ:

ОСОБА_30 ОСОБА_1 ОСОБА_31