Справа № 158/1230/15-к Провадження №11-кп/773/489/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185, ч.2 ст.342 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

представника служби у справах дітей Ківерцівської РДА ОСОБА_10 ,

представника кримінальної поліції ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000259 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2015 року, яким
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , освіта середня, не одружений, не працює, раніше судимий:

-вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2015 року за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.07.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 342 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_12 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.07.2015 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У строк відбування покарання зараховано ОСОБА_12 відбуте частково покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.07.2015 року з 23.04.2015 року по 18.09.2015 року включно.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку суду ОСОБА_12 визнаний винним і засуджений за те, що він у період з 20-00 год. 02 квітня 2015 року до 07-00 год. 03 квітня 2015 року діючи умисно, через незамкнені вхідні двері, проник в приміщення господарської будівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_13 , з горища якого повторно таємно викрав дві бензопили: марки «Дніпро-М» вартістю 1000 грн. та марки «Партнер-117» вартістю 500 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1500 грн.

Крім цього, 12 червня 2015 року о 14-00 год. ОСОБА_12 , будучи доставленим під вартою в зал судового засідання Ківерцівського районного суду Волинської області на розгляд кримінального провадження щодо нього, в ході конвоювання штовхнув працівника міліції ОСОБА_14 , який перебував в групі конвоювання та виконував свої службові обов`язки, внаслідок чого останній впав та отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_12 у поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, вказує на незаконність вироку в частині призначеного покарання. Зазначає, що він є неповнолітнім і має проблеми зі здоров`ям, зокрема хворе серце. Посилається на те, що його мати є інвалідом другої групи, а молодший брат інвалід третьої групи. Вказує, що свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

При перегляді справи просить врахувати незадовільний стан свого здоров`я та пом`якшити покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку та доводи апеляції, обвинуваченого та його захисника, які апеляцію підтримали, представника служби у справах дітей Ківерцівської РДА та представника кримінальної поліції, які апеляційну скаргу також підтримали, прокурора, який заперечив апеляцію і просив вирок залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну юридичну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення та за ч. 2 ст. 342 КК України як опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Винуватість ОСОБА_12 у вчинених злочинах, крім визнання ним вини, повністю підтверджується зібраними і перевіреними у суді першої інстанції доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчинення нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону при призначенні ОСОБА_12 покарання суд першої інстанції дотримався.

Зокрема, суд врахував характер, суспільну небезпечність та тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, які є умисними, один з них відноситься за ступенем тяжкості до тяжких злочинів, інший невеликої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого у їх сукупності.

До пом`якшуючих покарання обставин відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочинів неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обставин суд не встановив.

Щодо особи обвинуваченого врахував, що ОСОБА_12 у 2015 році двічі засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів та до постановлення Ківерцівським районним судом від 13 липня 2015 року вироку знову вчинив умисний тяжкий злочин, негативну характеристику за місцем проживання (а.с.87).

Врахувавши усі наведені вище обставини у їх сукупності суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_12 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей. За сукупності злочинів остаточне покарання призначив шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому призначив шляхом часткового складання покарань.

Жодних доказів про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_12 та інвалідність його родичів в матеріалах провадження немає.

Визнання вини, щире каяття та неповнолітній вік обвинуваченого, на що посилається апелянт були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Тому доводи ОСОБА_12 про призначення йому надто суворого покарання, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим через його тяжкість, не заслуговують на увагу.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції є умотивованим і підстав для зміни вироку і пом`якшення покарання, про що просить обвинувачений ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить,

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_12 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4