Справа № 500/4308/15-к
Провадження № 1-кп/500/386/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі матеріали кримінального провадження № 0000010 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, болгарина, освіта повна середня, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, звільнений в запас, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України,

В С Т А Н О В И В:
31 січня 2015 року о 12.45 годині в АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_4 , будучи патрульним за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - водієм відділення інспекторів прикордонної відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , рядовим, порушуючи статті 11,16,30,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути за межі дислокації військової частини НОМЕР_1 , будучи інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 -Дністровський не вибув. Своїми діями він вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.402 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе визнав частково та пояснив, що його було мобілізовано, він перебував на службі рік, потім був звільнений в запас. Телефоном йому повідомили, що йому необхідно з`явитися до військової частини м. Болград, здати всі речі та вибути до м. Білгород-Дністровський. До цього з ним розмовляли щодо того, чи хоче він переводитися, він відмовився через сімейні обставини. На той момент його батькові було зроблено операцію, в нього на утриманні неповнолітня дитина, та він повинен був надавати йому допомогу. Він пішов до майора ОСОБА_5 , написав письмову відмову, ніяких довідок не надавав. Причину переведення до м. Білгород-Дністровський він не знає, наказ про переведення до м. Білгород-Дністровський він побачив лише в м. Ізмаїлі. Про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання наказу його не попереджали.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї провини, підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що він працює начальником відділу кадрів, в грудні була проведена робота по відбору кандидатів на укомплектування двох комендатур. Було відібрано кандидатів. В січні надійшла телеграма про відрядження 50 чоловік до Білгород-Дністровська. З метою її виконання проводився добір військовослужбовців. В телеграмі була вказана лише кількість чоловік, вони включали в списки конкретних людей. Були 2 комендатури, військовослужбовці з першої вибули до АТО, з другої ні. Ті, хто не хотів їхати в АТО, їхали в інші відділення. Абажи був з числа тих, хто не забажав їхати в Білгород-Дністровський загін. Чи приходив ОСОБА_7 до нього, він не пам`ятає. Він доводив до відома кожного військовослужбовця, куди вони відбувають.

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що він працює начальником відділення по роботі з персоналом, обвинуваченого до цього не знав. ОСОБА_9 відбирав пояснення в його присутності, ОСОБА_7 прибув до них в нетверезому стані. ОСОБА_9 довів до відома ОСОБА_7 наказ і запитав, чому ОСОБА_7 відмовляється їхати. ОСОБА_7 відмовився виїхати з м.Болград, його все влаштовувало в Болграді. Він не чув, аби ОСОБА_7 називав сімейні обставини. В період службового розслідування все підтвердилося.

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що обвинуваченого до цього не знав. 31 січня 2015 року ОСОБА_7 прибув до нього. він провів з ним бесіду з приводу відмови. Він довів до відома ОСОБА_7 наказ, відібрав пояснення, ОСОБА_7 сказав, що не хоче їхати з м. Болграда та змінювати місце служби. Жодних довідок він не надавав, та про сімейні обставини не розказував.

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 проходив службу по мобілізації. 30 січня 2015 року на відділ прикордонної служби прийшла телефонограма про виклик ОСОБА_7 для подальшого вибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 31 січня 2015 року він написав відмову. До того, як прийшла телефонограма, він проводив з ОСОБА_7 бесіду, ОСОБА_7 спочатку погоджувався, потім ні. З боку ОСОБА_7 були запізнення, випадки виходу в нетверезому стані на службу, були зауваження.

- вхідною телеграмою № 232 від 26 січня 2015 року Про переміщення персоналу на виконання наказу начальника Південного регіонального управління № 8-ОС від 06 січня 2015 року начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 необхідно забезпечити 50 військовослужбовців для комплектування оперативно-бойової прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_4 .

- витягом з наказу № 31-ОС від 28 січня 2015 року рядового ОСОБА_4 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 29 січня 2015 року на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 січня 215 року № 8-ОС, телеграми ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 січня 2015 року № Т/30-32, телеграми ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 січня 2015 року № Т/30-305.

- висновком службового розслідування по факту невиконання військовослужбовцями прикордонного загону розпорядження начальника прикордонного загону від 24 лютого 2015 року, де в ході проведення службового розслідування було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші військовослужбовці відмовилися від вибуття для проходження служби в подальшому в ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано досудовим розслідуванням за ч.1 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер вчинених ним дій, визнання своєї вини, каяття, сприяння в розкритті злочину, вчинення злочину вперше, сімейний стан, та враховуючи те, що він на даний час не є військовослужбовцем, а тому суд вважає можливим призначити покарання у вигляді у виді позбавлення волі та на підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.368,370-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України, та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1