Справа № 1-2609/1201/2012 року
П О С Т А Н О В А

14.01.2013 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Захарова А.С., отримавши апеляцію захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2012 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2012 року ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185, 71 КК України засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

10.01.2013 року від захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, надійшла апеляція на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2012 року.

Відповідно до п. 11 розділу XI "Перехідні положення" КПК України 2012 року, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судом першої інстанцій відповідно до попереднього процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 350 КПК України (1960 року) апеляція повинна містити в собі: назву суду, якому вона адресована; особу, що подає апеляцію; вирок, на який вона подається, і назва суду, який постановив вирок; вказівку на те, в чому полягає незаконність вироку та доводи на її обґрунтування; прохання особи, яка подає апеляцію, та перелік документів, які подаються до неї.

При обґрунтуванні прокурором необхідності скасування вироку апеляція повинна містити посилання на відповідні аркуші справи.

Ст. 352 КПК України (1960 року) містить в собі, що в разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог передбачених ст. 350 КПК України, головуючий суду 1 інстанції своєю постановою залишає апеляцію без руху і повідомляє апелянта про необхідність виконання зазначених вимог з наданням терміну для усунення недоліків. Якщо ж у визначений термін ці вимоги не виконані, апеляція постановою головуючого суду 1 інстанції визнається такою, що не підлягає розгляду.

Апеляція захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, не відповідає вимогам ст. 350 КПК України, оскільки апелянт просить змінити вирок суду і призначити ОСОБА_2 нижчу міру покарання визначеного ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту, зарахувавши термін перебування під вартою, а вирок Святошинського районного суду залишити виконувати самостійно на підставі ст.. ст.. 71, 72 КК України, але Кримінальний кодекс України не передбачає такого поняття як «нижча міра покарання», а тому з апеляції захисника ОСОБА_1 не зрозуміло, яку міру покарання він просить призначити засудженому ОСОБА_2.

Також, не зрозуміло, чому апелянт посилається на вимоги ст.ст. 71-72 КК України при виконанні вироку Святошинського районного суду м. Києва, який він просить залишити виконувати самостійно.

Крім того, в апеляції не міститься посилання на відповідні аркуші справи.

А тому за таких обставин апеляція захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2012 року підлягає залишенню без руху з наданням йому строку для усунення недоліків протягом семи діб з моменту одержання повідомлення.

Керуючись ст.ст. 350, 352 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2012 року залишити без руху, надавши йому строк для усунення недоліків протягом семи діб з моменту одержання повідомлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: