16.10.2015 Справа № 1522/1907/15
Провадження № 1-КП/522/1101/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі
Судді ОСОБА_1
За участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України.
У 2014 році на території Луганської області, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Луганської народної республіки» було створено непередбачені законом України збройні формування «Козачий полк» та батальйон «Август», які мали організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначених формуваннях було визначено механізм вступу до них, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Луганської області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Луганської області та мали загальну координацію керівництва.
ОСОБА_5 , спілкуючись у соціальних мережах Інтернет на проросійських сайтах прибічників «ЛHP» («Луганська народна республіка»), знайшов об`яву про те, що збираються добровольці для участі у бойових діях проти Збройних Сил України та інших підрозділів сил антитерористичної операції, де було зазначено номер телефону у м. Ростов-на-Дону (Російська Федерація). Зв`язавшись по зазначеному телефону він повідомив про своє бажання вступити до лав ополченців та отримав адресу опорного пункту бази ополченців у м. Ростов-на-Дону (Російська Федерація).
08.08.2014 р. ОСОБА_5 прибув за адресою: АДРЕСА_3 (номер будинку у ході досудового слідства не встановлено), де надав невстановленій особі копії свого паспорту та ідентифікаційного коду, номери телефонів своїх родичів на випадок загибелі, та надав свою згоду на навчання у військових таборах непередбаченого законом України збройного формування «ЛНР», для подальшої участі у бойових діях проти Збройних Сил України та інших підрозділів сил антитерористичної операції.
При цьому, ОСОБА_6 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Луганської народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.
Приблизно через два дні, ОСОБА_5 , в групі з 20 осіб, через пункт пропуску «Ізварине» (Україна), перетнув державний кордон України, прибув у м. Краснодон (Україна), яке тимчасово підконтрольне незаконним озброєним формуванням «ЛНР», де отримав оселю на околиці у чотириповерховому будинку, де був розташований тренувальний табір (точна адреса слідством не встановлена) воєнізованого формування «Козачий полк». У зазначеному таборі ОСОБА_5 був зарахований до підрозділу, який входив до складу непередбаченого законом збройного формування «Козачий полк», кількістю приблизно 200 чоловік, в якому в послідуючому проходив тренування у зазначеному воєнізованому формуванні з володіння автоматичною зброєю та загальною фізичною підготовкою.
Після трьох тижнів тренування у збройному формуванні «Козачий полк», ОСОБА_5 повернувся у табір в м. Ростов-на-Дону (Російська Федерація), звідки наприкінці серпня 2014 року, його було направлено у батальйон «Август» для тренування у невстановленому таборі на території Ростовської області Російської Федерації біля державного кордону України (точна адреса слідством не встановлена), де він проходив подальше навчання на техніка- механіка танка Т-72, у складі зазначеного батальйону.
Після завершення навчання у складі батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на техніка- механіка танка Т НОМЕР_1 , яке тривало 12 діб, ОСОБА_5 повернувся до м. Ростов-на- Дону (Російської Федерації), а 16.09.2014 р. повернувся до м. Одеси (Україна).
Тим самим ОСОБА_5 , навчаючись у військових таборах збройних формувань: «Козачий полк» та «Август», з метою подальшої участі у збройному протистоянні Збройним Силам України та підрозділам сил антитерористичної операції, приймав участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 260 КК України за ознаками участі у діяльності не передбачених законом збройних формувань.
06 жовтня 2015 року між прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 260 ч. 2 КК України. Сторони узгодили покарання за ст. 260 ч. 2 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Підставами для застосування ст. 75 КК України є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення вперше, визнання провини, позитивні характеристики, відсутність тяжких наслідків злочину. Крім того, згідно умов даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, передбачених ст. 260 ч. 2 КК України та підтримав вищезазначену угоду. При цьому пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Дослідивши угоду про визнання винуватості між прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд переконавшись що, укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_5 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. А також перевіривши її на відповідність вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України та закону, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, очевидна неможливість визнання взятих на себе умов угоди відсутня, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст. 314, 468-470, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
Застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку ОСОБА_5 не вчинить нове кримінальне правопорушення.
У відповідності зі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом трьох років випробувального терміну:
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції;
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 утримання під вартою - скасувати. ОСОБА_5 з під варти із залу суду звільнити 16 жовтня 2015 року.
На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .