В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2015 Справа №607/16217/15-к

Тернопільський міськрайонний суд

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002313 від 23 серпня 2015 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працює, не судимого згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився та проживає у АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працює, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,-

встановив:

23 серпня 2015 року приблизно о 00 год. 30 хв. у приміщенні нічного клубу «Бомба», що у м. Тернополі по вул. Братів Гжицьких, 3, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на основі неприязних стосунків, які виникли раптово з приводу, того що потерпілий ОСОБА_6 , на їх переконання, образив дружину ОСОБА_4 та дівчину ОСОБА_3 , з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, умисно заподіяли йому численні удари руками та ногами в обличчя, шию, плечі, передпліччя та грудну клітку, спричинивши йому синці правої половини обличчя, внутрішньо-шкірні крововиливи на лівій боковій поверхні шиї, синець правого плеча, садна правого передпліччя, синці передньої поверхні ділянки грудної клітки і ділянки лівого плечового поясу та садна лівого плеча, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, а також травму верхньої губи у вигляді рани та забою, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав частково, пояснивши, що 22 серпня 2015 року приблизно опівночі побачив, як у коридорі клубу дружина потерпілого намагалася схопити його дружину за волосся. Там були присутні також, подруга ОСОБА_3 , ще одна їхня подруга та подруга зі сторони потерпілого. Потерпілий, розбороняючи дівчат, відштовхнув його дружину, тому, захищаючи свою дружину, він наніс потерпілому удар правою рукою в обличчя, потім - руками і ногами в корпус. В цей час ОСОБА_3 , стоячи позаду нього, намагався його відтягнути і те, чи наносив потерпілому удари, не бачив. Вважає, що, заподіюючи удари потерпілому, захищав честь своєї дружини від образливого торкання до її грудей потерпілим в час, коли останній її відштовхував, і жодного наміру порушити громадський порядок не мав. З цих підстав просить його визнати невинуватим за звинуваченням в хуліганстві.

Будучи допитаним судом, ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, не визнав та дав показання щодо кримінального провадження про те, що вийшовши в коридор біля камер схову, побачив потерпілого зі своїми супутницями, яких до цього не знав, та трьох дівчат зі їхньої із ОСОБА_4 компанії. Потім вони усі пішли в коридор, де жінки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почали виясняти стосунки. Потерпілий відштовхнув дружину ОСОБА_4 , тому останній вдарив потерпілого і почалась бійка. Жодних ударів він потерпілому не наносив, хіба ненавмисно, розбороняючи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Стоячи позаду ОСОБА_4 , він не міг наносити удари потерпілому. Просить його виправдати.

Крім власного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість, а також вина ОСОБА_3 , який заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, доводяться наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

потерпілий ОСОБА_6 під час допиту дав показання суду про те, що у клубі «Бомба» під час танцю дружина ОСОБА_4 зайшла у коло, де танцювали він з дружиною ОСОБА_9 і подругою дружини ОСОБА_10 , та почала розмахувати руками перед ОСОБА_9 . Побоюючись, що дружина ОСОБА_4 може заподіяти комусь травму, він посунув її у коло її відпочинку. Після цього вона, розвернулась та, виражаючись нецензурно, намагалась його вдарити. У відповідь він також виразився нецензурно до неї. Через дві хвилини він з компанією вирушили на вулицю. Біля камер схову до них підійшли дівчата, які відпочивали разом з дружиною ОСОБА_4 , почали царапатись, погрожувати. Він намагався їх розборонити. Хтось з дівчат, які підійшли, запропонував поговорити на вулиці. При виході усіма на вулицю, в коридорі, стояв ОСОБА_4 , який запитав, що сталось. Одна з дівчат подруга ОСОБА_3 , хотіла нанести удар в обличчя дружині потерпілого, і щоб це відвернути, він відштовхнув одну від одної. Однак ОСОБА_3 із-за плеча ОСОБА_4 почав наносити удари /один-два/ кулаком правої руки йому в обличчя, від чого він відійшов 2-3 кроки назад. ОСОБА_4 також почав наносити удари. Точно пам`ятає, що отримав по два удари від обвинувачених в обличчя. Вперся в стіну та прикрився від ударів руками. Не пам`ятає, чи наносив удари у відповідь, можливо, для захисту. Зокрема, ОСОБА_3 вдарив його в коліно. Потім з приміщення їх вивели правоохоронці. З обвинуваченими та їх супутницями знайомий до вказаних подій не був. З приводу конфлікту, який тривав близько 5 хвилин, розважальний заклад роботу не припинив. Претензій до обвинувачених не має, пробачив їх. Його лікування та завдану шкоду вони оплатили. Просить винних суворо не карати.

Свідок ОСОБА_11 показала суду про те, що є дружиною потерпілого. Одного вечора влітку, точної дати не пам`ятає, приблизно від 22 год. до півночі, були в клубі разом з потерпілим та подругою ОСОБА_10 . Під час танцю одна з дівчат з іншої компанії зайшла в їх коло, розмахувала руками, нецензурно виразилась до її чоловіка, поцарапала його руку. Потерпілий випровадив її з їхнього кола. Біля камер схову троє дівчата з цієї іншої компанії запропонували вийти на вулицю для з`ясування стосунків, чому потерпілий відштовхнув вказану дівчину з кола. При виході, в коридорі між дівчатами розпочалась суперечка, підійшов хлопець з компанії цих дівчат та запитався, що сталося. Потерпілий почав пояснювати, що було на танцмайданчику. В цей час одна з дівчат намагалася її вдарити і потерпілий відштовхнув останню, після чого хлопці накинулися на нього. Нанесення ударів потерпілому не бачила, тому що між дівчатами був свій конфлікт. На вулиці побачила розбите обличчя свого чоловіка та кров на його футболці. Пошкоджень на обвинувачених не замітила.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що у вечір, коли відбувся конфлікт в клубі, бачила як в коридорі закладу дружина потерпілого та дівчата з компанії обвинувачених сварились та одна із цих дівчат хотіла вдарити дружину потерпілого, однак останній відштовхнув цю дівчину. Нанесення ударів обвинуваченими потерпілому не бачила, оскільки намагалася розборонити дівчат, однак чула, як потерпілий вже на вулиці казав: «чого ви двоє на одного». Він був в крові. Пояснив, що обвинувачені його побили.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також вказали на ситуацію в коридорі нічного клубу «Бомба», що передувала нанесенню обвинуваченими ударів потерпілому, та яка зводилась до конфлікту між ними, а саме дівчатами, і дружиною потерпілого, та втручанням в цей конфлікт самого потерпілого, який, з їх показань, відштовхнув саме дружину ОСОБА_4 та свою дружину одну від одної.

Протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 серпня 2015 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 23 серпня 2015 року о 03 год. 10 хв. повідомив ст. слідчому СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області про спричинення йому 23 серпня 2015 року приблизно о 01 год. у розважальному закладі «Бомба», що у м. Тернополі по вул. Братів Гжицьких, двома невідомими хлопцями тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 08 вересня 2015 року із фотоілюстраціями, за яким потерпілий наочно продемонстрував механізм нанесення йому ударів двома обвинуваченими, послідовність та локалізацію ударів на його тілі. Суд не погоджується з доводами сторони захисту про недопустимість вказаного протоколу як доказу за відсутності в ньому підпису статиста, оскільки такий підпис є. Відсутність підпису статиста на першій з сторінок документу, на думку суду, не тягне за собою визнання протоколу від 08 вересня 2015 року недопустимим доказом вцілому. При цьому суд акцентує увагу на тому, що слідча дія відбувалась в присутності двох понятих та захист не клопотав про їх допит судом для підтвердження незаконності її результатів.

Протоколом огляду сайту із фото від 26 серпня 2015 року, згідно якого потерпілий вказав на обвинувачених, як осіб, які 23 серпня 2015 року в приміщенні клубу «Бомба», що у м. Тернополі по вул. Братів Гжицьких, 3, спричинили йому тілесні ушкодження.

Висновком експерта № 1232 від 26 серпня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено травму верхньої губи у вигляді рани та забою, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п. 2.2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України. Київ, 1995), та синці правої половини обличчя, внутрішньо-шкірні крововиливи на лівій боковій поверхні шиї, синець правого плеча, садна правого передпліччя, синці передньої поверхні ділянки грудної клітки і ділянки лівого плечового поясу та садна лівого плеча, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень п. 2.3.5 цих Правил. Зазначені ушкодження виникли від дії тупих предметів приблизно за 3-4 доби до експертизи, що підтверджується їх характером та властивостями. Утворення їх 23 серпня 2015 року приблизно о 01 год. не виключається.

Вказане підтверджується і висновком експерта № 1328 від 25 вересня 2015 року, згідно із яким з огляду на характер, властивості, розташування і кількість виявлених у потерпілого ушкоджень, виникнення їх за обставин, на які він вказував та показував під час слідчого експерименту, не виключається. Сумніви сторони захисту, висловлені під час судових дебатів, у повноваженнях експерта щодо дачі вказаних вище висновків нічим не обґрунтовані, спростовані у вступній частині цих документів та не можуть братися судом на підтвердження їх недопустимості як доказів.

Підстав для визнання недостовірним доказом показання потерпілого в частині нанесення йому ушкоджень також і ОСОБА_3 в суду немає. Не виключає факту отримання потерпілими тілесних ушкоджень від двох осіб і висновок експерта № 1328, з огляду на характер, властивості, розташування і кількість виявлених у потерпілого ушкоджень. Вказане підтверджується і зазначеними вище протоколами прийняття заяви про злочин, слідчого експерименту та огляду та показаннями свідка ОСОБА_12 . Показання обвинувачених, в яких вони стверджують про неучасть ОСОБА_3 в нанесенні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень суд розцінює як намагання уникнення останнім кримінальної відповідальності, зважаючи на наявність до 07 грудня 2015 року в ОСОБА_3 судимості за інший злочин. З цих підстав такі показання обвинувачених суд відкидає. При цьому, суд звертає увагу на те, що потерпілий показав про те, що саме подругу ОСОБА_3 відштовхнув від своєї дружини безпосередньо перед нанесенням йому тілесних ушкоджень, що дає суду підстави стверджувати про наявність в ОСОБА_3 мотиву вчинити протиправні дії щодо ОСОБА_6 .

Для суду є очевидною узгодженість дій та показань обидвох обвинувачених, які є друзями, перебували в одній компанії, більше того, дружина ОСОБА_4 та подруга ОСОБА_3 є рідними сестрами. З цих мотивів суд також відкидає показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в частині того, що у коридорі клубу потерпілий відштовхнув від своєї дружини саме дружину ОСОБА_4 , а не подругу ОСОБА_3 .

Жоден із свідків безпосередньо нанесення ушкоджень потерпілому не бачив.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. Зокрема, вони обвинувачувались в тому, що 23 серпня 2015 року близько 00:30 у ОСОБА_3 , який разом із ОСОБА_4 перебував у громадському місці в приміщенні нічного клубу «Бомба», що по вул. Братів Гжицьких, 3, в м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства. Реалізуючи свій злочинний умисел, 23 серпня 2015 року близько 00:30 у ОСОБА_3 , який разом із ОСОБА_4 перебував у громадському місці в приміщенні нічного клубу «Бомба», що по вул. Братів Гжицьких, 3, в м. Тернополі, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності ОСОБА_6 , байдужим ставленням до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у фізичному насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, безпричинно та умисно нанесли ОСОБА_6 численні удари верхніми та нижніми кінцівками в різні ділянки обличчя, шиї, правих плеча та передпліччя, якими останній прикривав обличчя від ударів, а також, грудну клітку. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено травму верхньої губи у вигляді рани та забою, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, та синці правої половини обличчя, внутрішньо-шкірні крововиливи на лівій боковій поверхні шиї, синець правого плеча, садна правого передпліччя, синці передньої поверхні ділянки грудної клітки і синець лівої ключиці, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Крім цього, злочинними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_6 наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

За результатами судового розгляду вказане обвинувачення визнане судом недоведеним.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в т.ч. і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України сторона обвинувачення посилається на такі докази, як: протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 серпня 2015 року, протокол проведення слідчого експерименту від 08 вересня 2015 року, протокол огляду від 26 серпня 2015 року, протокол огляду документів від 02 вересня 2015 року, копії медичних документів ОСОБА_6 , висновки експертів №№ 1232, 1328, 646, 647. Дані документи, досліджені судом, доводять лише обставини спричинення обвинуваченими потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Визначальним для кваліфікації дій винної особи, як хуліганства, відмежування такого злочину від злочинів проти здоров`я, є згідно роз`яснень, наданих в Постанові пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», спрямованість умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально караних діянь. Дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, вчиненні винним і викликані неправильними діями потерпілих слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство, зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалось особливою зухвалістю.

Аналізуючи показання допитаних в судовому засіданні осіб, суд вважає, що мотив, спрямованість умислу, мета та характер дій учасників події вказують на виникнення суперечки між потерпілим та дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 і подругою ОСОБА_3 , сприйняття обвинуваченими дій ОСОБА_6 щодо останніх як образу та з цих спонукань спричинення обвинуваченими потерпілому тілесних ушкоджень. Тому в діях обвинувачених відсутній умисел саме на грубе порушення громадського порядку, а суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною формою вини і мотивом явної неповаги до суспільства.

Також, суду прокурором на підтвердження винуватості обвинувачених у вчиненні хуліганства подано протокол огляду диску від 26 серпня 2015 року та сам диск, інформація на якому не відтворювалась в судовому засіданні, хоча суд двічі сприяв стороні обвинувачення в демонстрації відеозапису. Відтак суд був позбавлений можливості дослідити вказаний доказ та з цих підстав не бере до уваги протокол огляду диску від 26 серпня 2015 року, оскільки перевірити дані, що містяться у ньому, не є можливим.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинувачених за ч. 2 ст. 296 КК України суду не представлено.

Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд за відсутності беззаперечних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грубо порушити громадський порядок та наявності в їх діях мотиву явної неповаги до суспільства, приходить до висновку про відсутність в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим вони підлягають виправданню з наведених підстав.

Однак, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, його особу, зокрема, молодий вік, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання, те, що не судимий в силу ст. 89 КК України, не працює; відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, а також зважає на позицію потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого.
Аналізуючи наведене, суд вважає, що із альтернативних покарань, передбачених санкцією статті обвинувачення, йому доцільно призначити покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, його особу, зокрема, молодий вік, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання, те, що раніше не судимий, не працює, має малолітнього сина, 2013 року народження; відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, а також зважає на позицію потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого.
Аналізуючи наведене, суд вважає, що із альтернативних покарань, передбачених санкцією статті обвинувачення, йому доцільно призначити покарання у виді громадських робіт.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати його за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 /двісті сорок/ годин.
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати його за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 /двісті сорок/ годин.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя ОСОБА_1