печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карашал Джезказганської області Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 в цивільному шлюбі з гр. ОСОБА_6 , не працюючого, має на утриманні трьох дітей,

В С Т А Н О В И В :
прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування на 60 діб.

З клопотання та доданих в його обґрунтування матеріалів вбачається наступне.

Слідчим відділом управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000007 від 16.03.2015.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 28 окремій механізованій бригаді Збройних Сил України (далі-ЗС України), військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на посаді командира 1 батальйону проходить військову службу ОСОБА_7 .

Згідно до ст.101 Статуту внутрішньої служби ЗС України командир батальйону підпорядковується командирові полку і є прямим начальником усього особового складу батальйону.

Разом із ним у зазначеній військовій частині з 28 серпня 2014 року проходить військову службу ОСОБА_8 на посаді старшого водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 1 батальйону та ОСОБА_4 на посаді заступника командира взводу матеріального забезпечення зазначеного батальйону.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на які відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України на військовослужбовців покладено обов`язки свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

У період з квітня 2014 року по теперішній час на території України діє терористична організація «Донецька народна республіка» (у подальшому «ДНР»), діяльність якої спрямована на порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, впливу на прийняття рішень, вчинення або не вчинення дій органами державної влади та органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян.

Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію (надалі - АТО).

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/6/9 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей. До проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучені військові підрозділи Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

17 березня 2015 року Верховна Рада України своєю постановою визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони Донецької та Луганської областей.

Наказом начальника штабу першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 22.01.2015 за №27ог затверджено «Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» (надалі - «Порядок»). Згідно до п.1.1 Порядку останній визначає окремі питання здійснення контролю за переміщенням в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також вздовж лінії зіткнення у межах зазначених областей, осіб, транспортних засобів та вантажів, а також види блокпостів, контрольних пунктів в`їзду-виїзду, порядок їх функціонування, правила їх перетинання.

Відповідно до Переліку контрольних пунктів в`їзду виїзду на автомобільному транспорті (Додаток 1 Порядку) в секторі «В» визначено контрольні пункти в`їзду виїзду, а саме: дорожній коридор «Донецьк-Курахове» - КПВВ «Курахове» та КПВВ «Георгіївка».

Однак, в порушення вищевказаного законодавства, протягом травня-червня 2015 року службові особи НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Збройних Сил України діючи умисно, з корисливих мотивів особистого збагачення, систематично вчиняли сприяння діяльності терористичної організації «ДНР» шляхом організації прихованого переміщення харчових продуктів до тимчасово окупованої території України поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду виїзду, приймали пропозиції одержати неправомірну вигоду за вчинення таких дій з використанням наданого їм службового становища та одержували її.

Так, під час виконання завдань за призначенням підрозділи НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Збройних Сил України передислоковано на Схід України, у зв`язку із чим ОСОБА_7 залучив старшого водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 1 батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Збройних Сил України ОСОБА_8 та заступника командира взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

При цьому, відповідно до службових обов`язків ОСОБА_4 належить, у тому числі, стеження за додержанням військової дисципліни і правильним несенням служби командирами відділень та особовим складом взводу, постійно знати наявність особового складу, місце його перебування та чим він займається. ОСОБА_4 був безпосереднім начальником та командиром для всіх військовослужбовців підпорядкованого йому взводу, у зв`язку з чим відповідно до покладених на нього організаційно-розпорядчих обов`язків був службовою особою.

Наприкінці травня 2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , з метою незаконного особистого збагачення з використанням наданого їм службового становища, вирішили за неправомірну вигоду сприяти суб`єктам господарювання в уникненні податків, зборів, інших обов`язкових платежів до бюджету України, а також діяльності терористичної організації «ДНР» шляхом організації прихованого переміщення харчових продуктів поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду виїзду до тимчасово окупованої території України, тобто із порушенням порядку в`їзду виїзду на неї.

Плануючи злочин, останні розподілили ролі у його вчиненні. При цьому ОСОБА_8 , умисел якого був направлений тільки на одержання неправомірної вигоди за порушення Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї за попередньою змовою групою осіб повинен був здійснити пошук осіб, що бажають за неправомірну винагороду перемістити з використанням автомобільного вантажного транспорту харчові продукти та інші вантажі поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду виїзду на тимчасово окуповану територію, здійснити фізично та за допомогою засобів зв`язку їх супровід до ОП №2802, одержати неправомірну вигоду від зазначених осіб та передати її ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в узгоджених ними частках.

ОСОБА_4 , будучи службовою особою та безпосереднім командиром ОСОБА_8 повинен був, використовуючи своє службове становище, контролювати злочинні дії останнього порадами та вказівками, отриманими від ОСОБА_7 , підтримувати зв`язок між військовослужбовцями опорного пункту № НОМЕР_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою коригування дій ОСОБА_8 , який буде фізично та за допомогою телефонного зв`язку супроводжувати колону автомобілів, допомагати ОСОБА_8 виконувати всі інші дії, необхідні для вчинення злочину.

За виконання цих дій ОСОБА_7 за домовленістю з ОСОБА_8 планував одержати частину неправомірної вигоди від таких осіб у сумі 70 тисяч гривень за один транспортний засіб із вантажем продуктів харчування вагою 20 тон та розділити суму одержаної неправомірної вигоди разом ОСОБА_9 у визначених долях, а решту винагороди в сумі 30 тисяч гривень призначалась для ОСОБА_8 .

Реалізуючи задумане, 21 травня 2015 року ОСОБА_8 запропонував невстановленим особами на ім`я « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 », за неправомірну вигоду сприяти у переміщенні продуктів харчування поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду/виїзду на тимчасово окуповану територію України, на що останні погодились.

24 травня 2015 року у період часу з 02 години по 04 годину, керуючись вказівками ОСОБА_8 , колона із 4 великогабаритних автомобілів із невстановленим вантажем вирушила за маршрутом: Єлизаветівка Катеринівка Костянтинівка Новомихайлівка Солодке Степне Березове Докучаєвськ (тимчасово окупована територія на якій діє терористична організація «ДНР) через опорний пункт №2802, тобто зазначені автомобілі з вантажем були переміщені через лінію зіткнення у межах Донецької області поза встановленого Порядку.

Того ж дня ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , організували безперешкодний пропуск зазначених транспортних засобів із харчовими продуктами, шляхом віддання відповідних наказів не обізнаних у їх злочинних намірах підлеглим військовослужбовцям, які несли службу на вказаному опорному пункті.

Того ж дня, 24.05.2015, о 4 годині, вищевказана невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_10 » передав ОСОБА_8 340 тисяч гривень в якості неправомірної вигоди за вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 наведених дій з використанням службового становища.

24.05.2015 близько 05 години, знаходячись в с. Єкатеринівка Донецької області, ОСОБА_8 , діючи на виконаня спільного злочинного плану, передав ОСОБА_7 та ОСОБА_4 280 тисяч гривень, що у 200 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто у великому розмірі, як неправомірну вигоду за вчинення в його інтересах дій із використанням службового становища, після чого останні покинули місце скоєння злочину.

Таким чином, вказаними діями ОСОБА_4 вчинив одержання службовою особою за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

Також ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення та заподіяння шкоди інтересам держави, за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_8 , 29 травня 2015 року та повторно 19 червня 2015 року, сприяв діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» організувавши приховане переміщення харчових продуктів до тимчасово окупованої території України поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду виїзду, шляхом віддання відповідних наказів не обізнаним у його злочинних намірах підлеглим військовослужбовцям, які несли службу на опорному пункті №2802, щодо безперешкодного пропуску колон великогабаритних автомобілів із вантажем харчових продуктів на тимчасово окупованій території України на якій діє терористична організація «ДНР, через вказаний опорний пункт.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 332-1 КК України, а саме порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України з метою заподіяння шкоди інтересам держави, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища.

Також, 29.05.2015 та повторно 19.06.2015 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення та заподіяння шкоди інтересам держави, за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_8 організував приховане переміщення харчових продуктів до тимчасово окупованої території України поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду виїзду, шляхом віддання відповідних наказів не обізнаним у його злочинних намірах підлеглим військовослужбовцям, які несли службу на опорному пункті №2802, щодо безперешкодного пропуску колон великогабаритних автомобілів із вантажем харчових продуктів на тимчасово окупованій території України на якій діє терористична організація «Донецька народна республіка», через вказаний опорний пункт.

Цими ж своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме сприяння діяльності терористичної організації.

Крім того, ОСОБА_4 з невстановленого часу до 04.11.2015 діючи умисно, в порушення ст. 68 Конституцій України, додатку № 1 затвердженого пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 2.8., 8.1., 8.2., 8.9. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання бойових припасів, придбав та зберігав у іншому володінні гаражному приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 , уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 до ручних гранат та корпус осколкової гранати РГД-5.

Відповідно до висновку судового експерта зазначений уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 є бойовим припасом, а при поєднанні в єдину конструкцію з корпусом ручної гранати РГД-5, що передбачено їх конструктивними особливостями та призначенням, являють собою ручну наступальну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до бойових припасів.

Вказаним діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Карашал Джезказганської області Республіки Казахстан, є громадянином України, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину,від 04.11.2015 ОСОБА_4 об 11 годині 00 хвилин затримано відповідно до ст. 208 КПК України.

Підозра обґрунтовується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом обшуку; протоколами допитів підозрюваних у кримінальному провадженні; протоколами допиту свідків; легалізованими матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; висновками експерта за результатами проведення експертизи зброї та слідів і обставин її використання; іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Печерського районного суду від 06.11.2015 щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.11.2015.

Постановою заступника Генерального прокурора України від 13.11.2015 строки досудового розслідування у кримінальному провадженні внаслідок виняткової складності кримінального провадження продовжено до 19.02.2016.

Обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є те, що в ході подальшого досудового розслідування необхідно дослідити та перевірити всі доводи підозрюваних, а також усунути наявні в матеріалах досудового розслідування протиріччя для всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, отримати відомості від мобільних операторів інформацію про дзвінки між фігурантами у кримінальному провадженні та їх місцеперебування (близько 30 мобільних номерів), вилучити у військовій частині НОМЕР_2 документи щодо бойових наказів та розпоряджень у зоні відповідальності 1 батальйону, вилучити в штабі сектору «В» документи щодо бойових наказів та розпоряджень у зоні відповідальності 1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , допитати військових посадових осіб та військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 (близько 40 військовослужбовців, частина з яких демобілізовано та частина з яких на даний час перебуває в Миколаївській області на військовому полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), призначити та провести товарознавчу експертизу, встановити всіх причетних до скоєння злочину осіб, повідомити останнім про підозри, розсекретити матеріали НСРД, виконати інші слідчі та процесуальні дії, а також виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Санкція ч. 1 ст. 258-3 КК України, яка поміж інших інкримінується ОСОБА_4 , визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин, і згідно положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного органом досудового розслідування на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень та тяжкість покарання за них.

Приймаючи до уваги, що одне з кримінальних правопорушень у яких підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким, орган досудового розслідування проходить до висновку, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням, підкупу на покази допитаних свідків, а також які можуть бути встановлені в ході здійснення досудового розслідування.

Також, обираючи запобіжний захід пов`язаний з триманням під вартою суду слід врахувати велику ймовірність того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, у вказаному кримінальному провадженні не виконанні всі слідчі дії спрямовані на отримання та перевірку доказів, не встановлені всі особи, які можуть бути причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також унеможливлення встановлення інших причетних до вчинення злочину осіб, може знищити, сховати, або спотворити речі чи документи, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, підозрюваний має зв`язки та знайомих серед військових службових осіб, і може використовувати їх за для створення тиску на правоохоронні та судові органи, а також перешкод у розслідуваному провадженні.

В ході обушку у підозрюваного виявлено бойові припаси, що у свою чергу свідчить про можливу наявність наміру у їх використанні у подальшому та підтверджує суспільну небезпечність злочинних намірів підозрюваного. Обставини придбання зазначених боєприпасів невстановлені, що у свою чергу дає підстави стороні обвинувачення вважати, що підозрюваний таким чином перешкоджає кримінальному провадженню, а саме встановленню осіб та обставин, при яких невідомі особи збули йому вказані боєприпаси.

Перелічені вище ризики, які були предметом розгляду у судовому засіданні від 06.11.2015, збереглися та продовжують існувати, що у свою чергу також обумовлює необхідність та обґрунтованість продовження строку тримання під вартою.

Також вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно звернути увагу, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи вище викладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо стверджувати, що менш суворі запобіжні заходи не можуть бути застосовні до підозрюваного.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч.2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 14.11.2015 р.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Просили відмовити задоволенні клопотання. Зважаючи на позитивні характеристики підозрюваного за місцем проживання та проходження служби, наявність на його утриманні трьох дітей та хворої матері, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

ОСОБА_4 є підозрюваним у кримінальному провадженні 0000007 від 16.03.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 332-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

05.11.2015 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Ухвалою Печерського районного суду від 06.11.2015 щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.11.2015.

Постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_12 від 13.11.2015 строки досудового розслідування у кримінальному провадженні внаслідок виняткової складності кримінального провадження продовжено до 19.02.2016.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, доведення обставин, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а саме, таких, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, згідно ч. 5 ст. 199 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу вважаю за необхідне зауважити наступне.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_4 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_4 серед іншого підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу чинним процесуальним законом заборонено (ч. 5 ст. 176 КПК України).

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність з огляду на характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 та конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 все ж таки з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, застосування більш м`яких запобіжних заходів не здатно забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам, а у провадженні необхідно провести ще ряд слідчих та процесуальних дій, які приведені у клопотанні.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що обставини та підстави з часу оголошення підозри не змінились, обґрунтованість підозри встановлена судовими рішеннями, а виходячи з встановлених судом обставин ризики - не зменшились.

Обґрунтованість та необхідність проведення зазначених у клопотанні слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні перевірена заступником Генерального прокурора України ОСОБА_13 з винесенням процесуального рішення - постанови про продовження строку досудового розслідування.

З урахуванням викладених обставин, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :
клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карашал Джезказганської області Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 в цивільному шлюбі з гр. ОСОБА_6 , не працюючого, має на утриманні трьох дітей, задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 18 січня 2016 року 11 год. 00 хв.

Визначити строк дії ухвали до 18.01.2016 р. 11 год. 00 хв.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1