АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/455/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 314 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0017103 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Звенигородка Черкаської області, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року з підготовчого судового засідання обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0017103 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору Дніпровського району м. Києва для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Невідповідність обвинувального акта вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України суд першої інстанції в ухвалі обґрунтував тим, що цей процесуальний документ не містить достовірні відомості щодо місця проживання обвинуваченого і в ньому наявні суперечності у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, формулюванні обвинувачення із правовою кваліфікацією дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а тому пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення є неконкретним.

Крім того, суд звернув увагу на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повній мірі відображені дані про окремі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, зокрема міститься інформація про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, водночас відсутні дані щодо кого такі відомості внесені. До того ж, в реєстрі зазначені суперечливі дати процесуальних дій, а саме ОСОБА_8 оголошено повідомлення про підозру 03 грудня 2014 року, ще до вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 09 грудня 2014 року, а доступ до матеріалів досудового розслідування надано 23 липня 2014 року, тобто за межами кримінального провадження, яке було розпочате 09 грудня 2014 року.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор стверджує, що всупереч висновкам суду першої інстанції, в обвинувальному акті зазначені всі обов`язкові відомості, передбачені

ст. 291 КПК України, у тому числі й анкетні дані обвинуваченого, місце реєстрації якого встановлено з паспорту, місце проживання - з характеристики та слів ОСОБА_8 під час допиту в якості підозрюваного, а тому суд першої інстанції у разі неявки в підготовче судове засідання ОСОБА_8 повинен був на підставі ст. 335 КПК України оголосити його у розшук, а не повертати прокурору обвинувальний акт.

Крім того, як вважає прокурор, посилання суду на недоліки і суперечності, наявні в реєстрі матеріалів досудового розслідування, як підстава повернення прокурору обвинувального акта, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, яким не передбачено повернення обвинувального акта з таких підстав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги щодо форми і змісту обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України, зокрема п. 2 ч. 2 якої передбачає, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається з матеріалів судового провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , в якому зазначено місце його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва 28 січня 2015 року, підготовче судове засідання було призначено на 18 лютого 2015 року, однак ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився і розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався через його неявку, у зв`язку з чим ухвалами від 30 квітня, 10 червня, 10 серпня, 30 вересня, 19 жовтня 2015 року приймалися рішення про примусовий привід обвинуваченого до суду, виконання яких доручалося Дніпровському РУ ГУ МВС України в м. Києві. Відповідно до інформації помічника оперуповноваженого Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30 вересня та 13 листопада 2015 року, представленої на виконання ухвал суду про привід обвинуваченого в судове засідання, ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена в обвинувальному акті, не проживає і місце його фактичного проживання встановити не вдалося.

Наведені обставини, як вважає колегія суддів, свідчать про те, що суд використав усі передбачені законом можливості для забезпечення присутності обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, в той же час, враховуючи, що перекладання обов`язків щодо встановлення місця перебування обвинуваченого та його розшуку на суд суперечить засадам кримінального провадження і є недопустимим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті є дані про місце проживання обвинуваченого і цього достатньо для виконання вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, який містить невірні відомості щодо місця проживання обвинуваченого, а тому судове рішення про його повернення прокурору з цих підстав постановлено з дотриманням вимог ст. 314 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не можуть бути підставою повернення обвинувального акта являються слушними, але, приймаючи до уваги, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з інших підстав, то вказівки суду в цій частині є прийнятними, оскільки прокурор зможе усунути такі недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, на які обґрунтовано вказав суд, разом з виконанням вимог ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акта.

Що стосується вказівки суду, як однієї з підстав повернення прокурору обвинувального акта, про неконкретність пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, не дивлячись на те, що така вказівка суду в апеляційній скарзі не оспорюється, колегія суддів вважає за необхідне виключити її із судового рішення в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, оскільки питання, які стосуються безпосередньо змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення і правової кваліфікації діяння, виходячи із завдань підготовчого провадження, не підлягають розгляду при підготовчому судовому засіданні, тобто суд на цій стадії лише встановлює відповідність процесуальної форми зазначеної в п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи при цьому суті обвинувачення, а тому не вправі пропонувати слідчому, прокурору зазначати фактично інші обставини події. До того ж, колегією суддів не встановлена істотна суперечність між викладеним в обвинувальному акті формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , що призвело б до порушення права обвинуваченого на захист.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, проте ухвалу суду першої інстанції від 08 грудня 2015 року в порядку ч. 2 ст. 404 КК України належить змінити шляхом виключення посилання суду на обставину, яка не є підставою повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_8 прокурору.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0017103 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору змінити.

Виключити з її мотивувальної частини посилання суду, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, на неконкретність пред`явленого обвинувачення.

В решті ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4