Справа № 183/3354/15
№ 1-кп/183/480/15
В И Р О К
іменем України
07 вересня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000195 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді водія електрика, холостого, маючого середню освіту, прож. АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

встановив:

21 червня 2011 р. наказом № 124 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду водія-лінійного наглядача взводу телефонного засекреченого зв`язку.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

29 жовтня 2014 р. солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , умисно, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_1 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 .

У подальшому з 24 листопада 2014 р. по 5 січня 2015 р. солдат ОСОБА_4 перебував на лікуванні у комунальному закладі «Нікопольський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Першотравенській амбулаторії загальної практики сімейної медицини».

5 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.

Таким чином, з 29 жовтня 2014 р. по 23 листопада 2014 р. солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад 10 діб, але не більше місяця.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини справи не оспорює. У скоєному щиро кається, розуміє що вчинив порушення закону, тому і повернувся, щоб спонукати свою провину, має намір продовжити службу.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, самостійне заявлення ОСОБА_4 про вчинене правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Суд вставив пом`якшуючі покарання ОСОБА_4 обставини відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Також суд враховує участь ОСОБА_4 в антитерористичній операції по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та проходить службу за контрактом у Збройних Силах України. Обтяжуючих покарання обставин відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу на користь держави. Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд враховує, що призначення покарання штраф буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання їм нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити покарання штраф 1700 грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя