Дата документу Справа № 314/1018/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1321/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Омська російської федерації, відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №101

відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою районного суду ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, оскільки засуджений хоч і не визнає своєї провини у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, проте своєю працею він довів, що заслуговує пом`якшення покарання.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право ухвалу суду залишити без змін.

Встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння ним ряду злочинів, в тому числі злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням до житла).

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.82 КК, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Проте вину у скоєному засуджений визнає частково, вважає необґрунтованим та незаконним його засудження за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК, що свідчить про відсутність щирого каяття у вчиненому, оскільки визнання вини є складовою частиною щирого каяття, передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, відверте визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Без усвідомлення засудженим факту вчинення суспільно-небезпечної дії, яка не притаманна правослухняній поведінці та підпадає під ознаки кримінального злочину, неможливо забезпечити настання найпершої та найголовнішої цілі призначеного покарання - виправлення засудженого.

Крім того, під час знаходження у Запорізькому слідчому ізоляторі ОСОБА_7 вимоги режиму утримання порушував, за що йому тричі оголошено догану, на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 05.08.2011 року засуджений відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101). Вимоги режиму утримання порушував, за що йому постановою від 13.12.2011 оголошено догану, на теперішній час стягнення погашено у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці вісім разів заохочувався правами начальника відділення та начальника установи.

Згідно з довідками, засуджений був працевлаштований протягом січня, березня-грудня 2013 року, січня-липня та вересня-жовтня 2014 року, залучався до роботи по благоустрою колонії. З листопада 2014 року по теперішній час ОСОБА_7 не працевлаштований.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання, в тому числі, що безпосередньо передує вирішенню питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не була стабільно позитивною та активною.

На фоні невизнання вини за одним з епізодів злочину сумнівним та передчасним виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а його відношення до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою пом`якшення покарання.

Комісія Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) не знаходить достатніх підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 . Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду з цього приводу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4