Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 1808/1309/2012
провадження № 1/578/9/13
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2013 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого- судді Косар А.І.

з участю

секретаря судового засідання Авраменко О.Є.

старшого прокурора прокуратури Краснопільського району Сумської області ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля клопотання про зміну запобіжного заходу, у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Краснопільського районного суду Сумської області знаходиться кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_3 ОСОБА_2 заявив клопотання про заміну запобіжного заходу щодо його підзахисного із взяття під варту на інший запобіжний захід, не пов'язаний з позбавленням волі, а саме, на підписку про невиїзд з встановленням певних зобовязань, обґрунтовуючи наявністю відповідних підстав, зокрема розумних строків розгляду справи, стану здоров'я, сімейного стану та постійного місця проживання.

Підсудний підтримав клопотання свого захисника, обіцяє з"являтися до суду та дбайливо виконувати всі процесуальні обов'язки.

Прокурор заперечила проти зміни підсудному запобіжного заходу, оскільки передумов для цього немає.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що співмешкає з ОСОБА_3 з вересня 2011 року за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, де в теперішній час знаходяться його особисті речі. Також підтвердила, що ОСОБА_3 батьком її майбутньої дитини.

Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідка, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та змінити підсудному ОСОБА_3 запобіжний захід із взяття під вартою на підписку про невиїзд, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, має молодий вік, середню освіту, до моменту затримання офіційно працював; у суді стосовно нього був змінений обраний на досудовому слідстві запобіжний захід підписка про невиїзд на взяття під варту.

В той же час, підсудний має постійне місце проживання, потребує лікування, його співмешканка чекає на народження немовля і він є батьком майбутньої дитини.

Враховуючи викладене, в даний час у суду немає підстав вважати, що ОСОБА_3 має намір ухилиться від суду, від виконання процесуальних рішень або продовжить злочинну діяльність і що запобіжний захід - підписка про невиїзд не забезпечить належної поведінки підсудного.

Згідно ч.2 ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підсудний буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди використовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (див. Проти Швейцарії», п. 30), таких ознак суду надано не було.

В § 1 статті 5 Конвенції визначений вичерпний перелік підстав для позбавлення особи свободи в ході кримінального процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рішення про тримання будь-кого під вартою не може ґрунтуватися лише на минулому підозрюваної особи, або на тому, що певні злочини, можливо, були вчинені. Оскільки тримання під вартою спрямоване на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку, воно не повинне використовуватися з каральних мотивів.

Тяжкість вчинення злочину не може бути обовязковою підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження термінів тримання під вартою.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 8 липня 2003 року № 14 також зазначив, що при вирішенні питання про обрання запобіжних заходів тяжкість злочину враховується лише в сукупності з іншими обставинами.

При цьому слід зазначити, що відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції «Про права людини», у відповідності до практики Європейського Суду сама лише тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується особа не є самостійною підставою для тримання під вартою і повинна враховуватися разом з іншими, зазначеними у ст. 150 КПК України.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людиниу справі «Вемгольфф проти Німеччини ( 1968 року) зазначено: «Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи.»

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Яскравим прикладом неприйняття мір національними судами по усуненню порушень п.п. 1; 3; 4 ст.5 Конвенції щодо питання взяття та тримання під вартою обвинуваченого являється справа «Харченко проти України», рішення у якій набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року, в якому Європейський суд визнав, що порушення Україною ст.5 Конвенції носять системний характер.

Разом з тим, при встановленому, ОСОБА_3 слід обрати запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд за місцем мешкання, який (запобіжний захід), в чому впевнений суд, забезпечить належну процесуальну поведінку підсудного та виконання ним процесуальних обов'язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.148, 151, 155, 165, 165-2, 273, 274, 280 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника підсудного задоволити.

Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з взяття під варту на підписку про невиїзд за місцем мешкання АДРЕСА_1.

Покласти на підсудного ОСОБА_3 наступні обов'язки, передбачені ст. 149-1 КПК України (в редакції 1960 року):

- з'являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з'явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого або органу, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа;

- повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну, які повертаються негайно після скасування відповідного запобіжного заходу або покладеного обов'язку.

Попередити підсудного ОСОБА_3 що у разі порушення покладених на нього обов'язків та його неналежної поведінки до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання постанови доручити працівникам Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області.

Звільнити ОСОБА_3 з під варти у залі суду негайно.

Постанова оскарженню не підлягає, а заперечення на неї можуть бути включені в апеляційну скаргу на остаточне рішення по справі.

Суддя А. І. Косар