ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Октябрьське, Октябрьського району Кустанайської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не судимого, одруженого, маючого на утримання неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

в с т а н о в и в:

відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 17 червня 2013 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, він керуючи автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 .А рухався по пр. ім. Газети «Правда» з вулиці Воронцова в напрямку вул. Столєтова зі швидкістю 60-65 км/год., в порушення вимог п.12.9б правил Дорожнього руху та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України, який обмежував максимальну швидкість 40 км/год., рухаючись зі швидкістю, яка перевищувала встановлені межі на даній ділянці дороги, позбавив себе можливості при виникненні небезпеки для руху своєчасно зупинити керований ним автомобіль, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину з права наліво за напрямком руху автомобілю і потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи, були спричинені тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для його життя.

В судовому засіданні сторона обвинувачення, як на докази, що підтверджують вину ОСОБА_8 посилалася на покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на висновки судово-медичної експертизи, якою підтверджено, що потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження, на висновки авто-технічних експертиз, в яких вказано, що дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, на протоколи огляду дорожньо- транспортної події, на протоколи слідчих експериментів, проведених за участю свідка ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 ..

При розгляді справи обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України не визнав, суду пояснив, що він рухався по пр-ту ім. Газети «Правда» зі швидкістю не більш ніж 60 км/год на дозволений сигнал світлофору, раптово перед ним виник пішохід, він почав екстрено гальмувати, пробував об`їхати пішохода, але уникнути зіткнення не вдалося. Обвинувачений також пояснив, що дорожнього знаку, який обмежував максимальну швидкість 40 км/год він не бачив, оскільки розпочав гальмування ще до дії знаку і що швидкість на момент перетинання знаку була значно меншою ніж 40 км/год., будь які дорожні роботи на цій ділянці руху не велося.

Потерпілий ОСОБА_7 внаслідок отриманої травми обставин ДТП не пам`ятає.

Судом допитано свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 які підтвердили, що автомобіль обвинуваченого рухався на зелено світло світлофора, а пішохід перетинав проїзну частину на червоне світло, будь яких дорожніх робіть на зазначеній ділянці руху не велося.

Судом досліджено протоколи огляду місця ДТП і схему до нього де зафіксовані наслідки дорожньо-транспортної події, протоколи слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 , два висновки автотехнічної експертизи.

Так, відповідно до висновку експерта від 25.02.2014 року, якому слідчим були надані наступні вихідні данні: швидкість автомобілю 60-65 км/год; завантаження автомобілю 2 пасажири; видимість не обмежена; слід гальмування 7.3 метри; пішохід, з моменту виходу на проїжджу частину до моменту наїзду пройшов відстань 6.1 км/год зі швидкістю 6.6- 7.0 секунди. За вказаними вихідними даними експерт у своєму висновку зазначив, що у разі якщо швидкість руху автомобіля складала 60 км/год, то в діях водія ОСОБА_6 , в частині вибору швидкості руху, невідповідності вимогам п.п.12.4 та 12.9 Правил дорожнього руху не вбачається, при швидкості 65 км/год встановити відповідність чи не відповідність дій водія вимогам п.12.3 та 12.9 Правил не має можливості. Експерт прийшов до висновку, що дії водія не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, тобто час руху пішохода 6.7… 7.1. секунди значно більш ніж максимальне критичне значення 3.8…4.2 секунди.

При проведенні експертизи від 21 березня 2014 року експертом було досліджено два варіанти дорожно-транспортної пригоди, відповідно до першого варіанту пішохід з моменту виходу на проїзну частину до моменту наїзду пройшов відстань довжиною 6.1 метри за 6.6…7 секунди, відповідно до другого варіанту потерпілий пройшов відстань довжиною 6.0 метри за 4 секунди.

Експерт пришов до висновку, що у першому варіанту дії водія не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди. Встановлена невідповідність дій водія автомобіля вимогам п.12.5 та 32.9 не знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

При механізмі наїзду відповідно до другого варіанту в діях водія ОСОБА_8 не вбачається невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням події даної дорожно-транспортної пригоди. А невідповідність дій водія вимогам п.12.9 да д.з. 3.29 роз. 33 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дтп.

Експерт допитаний судом, який підтвердив свої висновки.

Судом ретельно досліджено відеозапис, на якому зафіксовано дорожньо- транспортну пригоду з таймером часу, відповідно до якої потерпілий з моменту виходу на проїзну частину до моменту наїзду пройшов відстань довжиною 6 м що найбільш за 4 секунди, тому судом береться до уваги другий варіант висновку експерта, відповідно до якого в діях водія ОСОБА_8 не вбачається невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням події даної дорожно-транспортної пригоди.

Разом з тим експерт вказує, що невідповідність дій водія вимогам п.12.9 да д.з. 3.29 роз. 33 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Суд не погоджується з такими висновками експерта з огляду на таке.
Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст.286 КК, включає три обов`язкові ознаки:
а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);
б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень);
в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
У випадку ДТП, що розглядається, наявність чи відсутність в їх діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) як водія та і пішохода з наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня внеску кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.
Зіставлення фактичних обставин вчинення суспільно небезпечних діянь, установлених судом, свідчать про те, що ДТП сталися за участю двох учасників дорожнього руху пішохода та водія. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен з у часників дорожнього руху.
З обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_8 під час керування автомобілем побачив попереду пішохода ОСОБА_11 , який раптово почав рух на заборонений сигнал світлофору і без зупинки пройшов смугу руху автомобіля ОСОБА_8 на відстань 6 метрів, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.
Як на підставу притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності сторона обвинувачення посилається на грубе порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, що виразилося у невиконання ОСОБА_8 вимог дорожнього знаку 3.29 «Омеження максимальної швидкості» 40 км/год та вимог п. 12.9 б .
Судом встановлено, що ДТП сталося вперш за все внаслідок дій пішохода- потерпілого ОСОБА_11 , із поєднання та оцінки зазначених обставин у сукупності висновується, що в ситуації, яка виникла на дорозі за участю пішохода та водія, перший, створивши небезпеку для другого, мав більше можливостей уникнути ДТП, не порушуючи правил дорожнього руху і не переходячи дорогу на заборонене світло світлофору. Проте потерпілий цього не зробив.
Водій ОСОБА_8 ужив заходів для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, як гальмуванням так і шляхом маневру, але внаслідок того, що потерпілий не виконав обов`язку, встановленого ПДР, тобто переходив дорогу у темний час доби на заборонений сигнал світлофору сталося ДТП. Такі дії ОСОБА_8 за своїми ознаками не утворюють складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК. У цій дорожній ситуації ОСОБА_8 не міг передбачити і прорахувати: чи буде хтось переходити на заборонений сигнал світлофору чи ні.
ОСОБА_8 не зміг (не був спроможний) зменшити швидкість автомобіля до повної зупинки і тому обрав інший (альтернативний, рівноцінний) варіант дій водія у цій ситуації безпечний для інших учасників руху об`їзд пішоходу.
Суд не погоджується з зі стороною обвинувачення та з висновком експерта щодо невідповідність дій водія вимогам п.12.9 та д.з. 3.29 роз. 33 Правил дорожнього руху і що вони з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки судом встановлено, що швидкість руху автомобіля на час виходу пішохода на проїзну частину була 60-65 км/год, що відповідає вимогам Правил дорожнього руху, дорожній знак 3.29, передбачений роз. 33 Правил дорожнього руху, встановлений з порушенням вимог п.12.10 Правил Дорожнього руху, оскільки будь яких дорожніх робіт на цій ділянці руху не проводилось, знаходився, що найменш за 7 метрів до початку гальмування автомобілю, що може свідчити про значне зниження швидкості автомобілю, крім того вказаний дорожній знак було встановлено в порушення вимог Правил дорожнього руху,

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, а тому він повинен бути оправданим.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоді, відповідно до ст. 129 КПК України суд залишає без розгляду.
Понесені процесуальні витрати, пов`язані з проведення експертиз, підлягають відшкодуванню за рахунок держави.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та виправдати за відсутністю у його діях складу злочину.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права користування транспортними заходами- скасувати.
Дію запобіжного заходу- скасувати.
Речові докази: 3 відеодиски зберігати у матеріалах справи, автомобіль ВАЗ 2107, який знаходиться на зберігання у ОСОБА_6 - залишити у ОСОБА_6 .
Понесені процесуальні витрати, пов`язані з проведення експертиз, підлягають відшкодуванню за рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1