Центральний районний суд м. Миколаєва
1 кп/490/290/2015
У Х В А Л А
25 грудня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, -
В С Т А Н О В И В:
27 листопада 2015 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Желєзнодорожнього районного суду м. Барнаула Російської Федерації від 11.02.2015 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання за даним вироком на території України.
Клопотання мотивовано тим, що вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Барнаула ОСОБА_4 визнано винним у готуванні до незаконного збуту наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб у великих та особливо великих розмірах, та засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації із застосуванням ч. 1 ст. 62 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі до 6 (шести) років 8 (восьми) місяців з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму.
Вирок суду набрав законної сили, ОСОБА_4 направлено для відбуття покарання в ФКУ "Виправна колонія №10 УФСВП Росії по Алтайському краю" кінцевий строк відбуття покарання 06 квітня 2021 року.

02 листопада 2015 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України.

Суд, заслухавши думку прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статі Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України, визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 засуджено вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Барнаула Російської Федерації від 11 лютого 2015 року, до покарання у вигляді 6 років 8 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовою заявою.

ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30 (готування до злочину та замах на злочин), ч. 5 ст. 228.1 (Незаконні виробництво, збут або пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконні збут або пересилання рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, в особливо великих розмірах) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання суд іноземної держави керувався й положеннями ч. 1 ст. 62 КК РФ відповідно до якої при наявності пом`якшуючих обставин, передбачених пунктами "и" и (або) "к" частини першої ст. 61 цього кодексу, та відсутності обтяжуючих обставин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього кодексу.

Санкція ч. 5 ст. 228.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років, з позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого з штрафом в розмірі до одного мільйону

рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого або довічним позбавленням волі.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах кваліфікується за ч. 3 ст. 307 цього Кодексу. Санкція за цей злочин передбачає покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Барнаула Російської Федерації від 11.02.2015 року покарання є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Желєзнодорожнього районного суду м. Барнаула Російської Федерації від 11.02.2015 року щодо ОСОБА_4 та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України, із зарахування ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років вісім місяців.

Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку - 07.08.2014р., кінець строку - 06.04.2021р., станом на 22.04.2015р., не відбутий строк покарання - 5 років 11 місяців 14 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 07 серпня 2014 року.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Желєзнодорожнього районного суду м. Барнаула Російської Федерації від 11 лютого 2015 року у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Желєзнодорожнього районного суду м. Барнаула Російської Федерації від 11 лютого 2015 року про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання із застосуванням ч.1 ст. 62 КК РФ у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, із зарахуванням ст. 69 КК України, на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 серпня 2014 року.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1