Справа № 755/3252/15-к
В И Р О К
іменем України
м. Київ "08" грудня 2015 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Пісківка, Бородянського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 28.10.2014 року за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до 4-х років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 27.11.2013 близько 14-00 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Мініна 4-А, уклав із ФОП « ОСОБА_7 ». в особі ОСОБА_7 , договір оренди №10/11 від 27.11.2013, автомобіля «Мітсубісі Лансер», д/н. НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_6 мав право користуватись автомобілем до 04.12.2013 року, сплативши орендну плату в розмірі 4300 гривень за весь період користування автомобілем.

Після чого ОСОБА_6 розпочав користуватись зазначеним автомобілем у власних потребах. Під час користування зазначеним автомобілем у невстановленому місці та у невстановлений час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Мітсубісі Лансер», д/н НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , з метою протиправного збагачення

Реалізуючи задумане, керуючись корисливим мотивом, наприкінці листопада місяця 2013 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , перебуваючи на АЗС «Лукойл», що в м. Кіровоград, маючи реальну можливість розпорядитися автомобілем, з метою власного протиправного збагачення, всупереч волі власника, не маючи законного права розпоряджатися автомобілем, продав автомобіль «Мітсубісі Лансер», д/н НОМЕР_1 невстановленій досудовим розслідування особі за 3000 доларів США, не повідомляючи останньому про те, що автомобіль є викраденим. Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 180301 грн. 50 коп. (згідно з висновком експерта орієнтовна ринкова вартість аналогічного автомобіля станом на 06.12.2013 рік становить 180301 грн. 50 коп.)

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, обставини викладені в обвинувальному акті не заперечував та пояснив, що в листопаді місяця 2013 року перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Мініна 4-А, уклав із ФОП ОСОБА_7 , договір оренди автомобіля «Мітсубісі Лансер», д/н. НОМЕР_1 , згідно якого мав право користуватись автомобілем до 04.12.2013 року. Після цього через певний час, він перебуваючи на АЗС «Лукойл», що в м. Кіровограді, продав вищезазначений автомобіль «Мітсубісі Лансер» невідомій раніше особі для розбору автомобіля на запчастини, за 3000 доларів США.

Зробив це, так як відчував матеріальні труднощі та на той час потрібні були кошти.

Щиро розкаюється у скоєному, жалкує про свої дії, просить суворо його не карати та запевнив суд, що більше не повторить подібного. При призначенні покарання просить врахувати його стан здоров`я та наявність у нього на утриманні матері похилого віку.

Цивільний позов, заявлений потерпілим та змінений в ході судового розгляду, визнав в повному обсязі.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди та кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, під час судового розгляду переховувався від суду та оголошувався в розшук, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, його майновий стан, стан здоров`я, наявність на утриманні матері похилого віку.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Позитивні дані про особу обвинуваченого, який визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, суд визнає такими обставинами, що істотно впливають на пом`якшення покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, ніж передбачено санкцією ст. 289 ч.2 КК України.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року, відповідно до ч. 4 ст.70 КК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, підлягає окремому виконанню.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 суд задовольняє в повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягненню з засудженого ОСОБА_6 .

Керуючись ч.4 ст. 70 КК України, ст. ст. 349,370, 374 КПК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України та відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 вирок від 28.10.2014 року Солом`янського районного суду м. Києва виконувати самостійно.

Запобіжний захід засудженому залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 10.10.2015 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 491 грн. 40 коп. на користь держави

Цивільний позов задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 315000 грн. матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя: