Справа №468/790/15-к 04.11.2015 04.11.2015 04.11.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 листопада 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Баштанського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що судом безпідставно застосована ст. 75 КК України з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше двічі засуджувався до покарання із випробуванням, в тому числі і за вчинення корисливого злочину.

На думку апелянта, судом не враховані і дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується як особа, яка схильна до вживання алкогольних напоїв, характеризується негативно, ніде не працює, погрожує фізичною розправою матері, схильний до вчинення правопорушень.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
2 березня 2015 року близько 23:30 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , та з господарської будівлі викрав належне їй майно: алюмінієвий бідон об`ємом 25 літрів вартістю 300 грн., 25 літрів соняшникової олії вартістю 600 грн., заподіявши майнову шкоду на суму 900 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого та кваліфікація його дій не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується як особа, яка схильна до вживання алкогольних напоїв.

Також судом враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину та відшкодування заподіяної майнової шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Вирок суду в цій частині також не оскаржується.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині та активне сприяння в його розкритті, а також відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції в цій частині є вірними, з огляду на наступне.

Прокурор в апеляційній скарзі, мотивуючи незгоду з рішенням суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, послався на неврахування судом ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, негативну характеристику обвинуваченого та дані про те, що він раніше двічі судимий та кожного разу звільнявся від відбування покарання з випробуванням.

Проте, судом першої інстанції врахована ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину при призначенні покарання, а вчинення ним тяжкого злочину не перешкоджає застосуванню вимог ст. 75 КК України.

Що стосується доводів апелянта про наявність у ОСОБА_6 двох судимостей, що, на думку апелянта, унеможливлює звільнення від відбування покарання з випробуванням, то ОСОБА_6 згідно ст. 89 КК України не має судимостей як такі, що погашені. Тому посилання апелянта в цій частині не є слушними.

Дослідивши під час апеляційного розгляду характеристики ОСОБА_6 , які надані сільським головою, встановлено, що згідно характеристики від 04.03.2015 року, на яку посилається апелянт, обвинувачений характеризується негативно з посиланням на те, що він не працює, має шкідливі звички, схильний до зловживання алкоголю, мав приводи до міліції, та на нього зі скаргами зверталася матір.

При апеляційному розгляді обвинувачений не заперечував, що до постановлення вироку притягувався до адміністративної відповідальності за заявою матері, але в подальшому виправився, що підтверджується характеристикою, яка надана сільським головою від 02.11.2015 року, в якій зазначено, що за останній час до сільської ради скарги на поведінку ОСОБА_6 не надходили, і що ОСОБА_6 характеризується задовільно. Тобто, є достатні підстави вважати, що після постановлення вироку обвинувачений покращив свою поведінку у побуті.

Хоча обвинувачений не працює, але ж, за його поясненнями, він не в змозі працевлаштуватися офіційно через відсутність роботи в селі за місцем проживання. Тому, і ці дані не є підставою вважати характеристику негативною, про що зазначає апелянт.

Отже, незважаючи на вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого у його вчиненні та активного сприяння в його розкритті, відшкодування майнової шкоди, даних про особу винного, який не має судимостей, характеризується задовільно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

З огляду на наведене, не має підстав для скасування вироку в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 8 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3