Справа № 523/3036/14-к
Провадження №1-кп/523/39/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за №0008052 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на теперішній час не працюючого, інваліда 2 групи, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,-

Встановив:
26.12.2013 року приблизно о 18.10 годині, ОСОБА_7 , діючи навмисно з корисних мотивів, за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_8 , відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння шляхом шахрайства грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 , зателефонували на її особистий номер мобільного телефону, не назвав свої анкетні дані та представившись слідчим транспортної міліції, що не відповідало дійсності, та повідомив потерпілій, що її син знаходиться в відділенні транспортної міліції, так як скоїв наїзд на дівчину, яка знаходиться в реанімації та на даний час їй потрібна операція, вартість якої складає 40000 гривень. Однак ОСОБА_6 , яка не має сина, зрозумівши злочинний намір телефонуючих осіб, направлений на заволодіння її коштами шляхом обману, повідомила, що не змозі заплатити таку суму, запропонував в свою чергу надати 26 тис. гривень, після чого невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 , погодилась вирішити питання про не притягнення неіснуючого сина потерпілої до кримінальної відповідальності за вищевказану суму, домовившись з ОСОБА_6 про зустріч. В подальшому ОСОБА_7 , виконуючи відведену йому роль, приїхав на орендованому ним у ТОВ «РВ-Лізінг» автомобілі марки «Дачіа Логан» державний номер НОМЕР_1 для приватного ізвозу на зустріч з потерпілою ОСОБА_6 з метою забрати у неї оговорену суму. Знаходячись в умовному місці, ОСОБА_7 , діючи з корисних мотивів, завершуючи свій намір на заволодіння грошовими коштами, взяв у ОСОБА_6 гроші, намагаючись зникнути з місця скоєння злочину, однак був затриманий співробітниками міліції з отриманими в результаті шахрайських дій грошима.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, та пояснив, що 26 грудня 2013 року він неофіційно працював водієм таксі, коли йому подзвонив малознайомий хлопець на ім`я ОСОБА_8 , відпочиваючий в м. Одесі, з яким він познайомився, коли підвозив його по місту за його проханням, та попросив зробити послугу, а саме зустрітися з жінкою ОСОБА_9 , забрати у неї гроші, пояснивши цю необхідність тим, що вона не може йому перерахувати кошти, на що він погодився, сприйняв як заказ клієнта. Під`їхавши на с.Котовського до будинку АДРЕСА_2 , нічого не підозрюючи, так як не знав подробиць їхньої розмови, він вийшов на вказане ОСОБА_8 місце зустрічі, до нього підійшла жінка, віддала паперовий пакетик з грошима, щось спитала. Він поклав гроші в кишеню, направився випити кофе, в цей момент був затриманий співробітникам міліції. Доставлений у відділок в кабінеті сам виклав з кишені пакет та поклав на стіл. Стверджував, що ні про що з ОСОБА_8 не домовлявся, винагороду йому не обіцяли, що далі робити, вказівок він не отримував, ОСОБА_8 обіцяв потім передзвонити. В подальшому під час судового розгляду заявив про визнання своєї вини в повному обсязі, висловлюючи щире каяття.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України повністю підтверджується свідченнями потерпілої ОСОБА_6 .

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона працює слідчим Суворовського РВ ГУМВС України в Одеській області. 26.12.2013 року в кінці робочого дня приблизно о 18.10 годині на її мобільний телефон поступив дзвінок з невідомого їй номеру, незнайомий голос хлопця просив допомогти, так як знаходиться на місці ДТП. Потім слухавку передали чоловіку, який представився ОСОБА_8 , співробітником транспортної міліції, який повідомив, що її син, якого у неї не має, збив жінку, яка знаходиться в лікарні, але якщо вона передасть гроші на операцію, родичі постраждалої заберуть заяву, матеріали кримінальної справи буде закрито. Була названа сума 40 тис. гривень, на що вона відповіла, що має тільки 20-25 тис гривень. Після розмови з невідомим, який представився слідчим транспортної міліції, зрозумівши, що діючи таким чином група осіб, вводячи в оману, намагаються заволодіти її грошима та коштами інших громадян, звернулася до свого керівництва та дала згоду на передачу грошей. В подальшому їй знову подзвонили з невідомого номеру,та впевнившись, що вона має гроші, запропонували пройти на вул. Бочарова кут вул. Добровольського, скинути гроші через термінал на електронну «кишеню», але в магазині «Алло», куди вона зайшла, не було такої послуги. На її пропозицію особисто передати гроші, їй у відповідь сказали поїхати в район с. Фонтанка Комінтернівського району, потім уточнили, назвав район Фонтану біля лікарні Водників. Весь цей час вона була на зв`язку, не вимикаючи телефон. Зрозумівши, що її будуть перенаправляти, вона назвала адресу зустрічі на с. Котовського, на що дзвонивший їй чоловік сказав, що на місце зустрічі приїде його співробітник - довірена особа. Через деякий час приїхав автомобіль марки «Рено», з якого вийшов чоловік та почав ходити навколо будинку, дивитися по сторонам. По указівці невідомого вона підійшла до вказаного магазину, спілкування вже проходило втрьох, після чого до неї підійшов незнайомий їй громадянин, представився помічником слідчого транспортної міліції, довіреною особою ОСОБА_8 , завіряючи її, що все буде добре, при цьому на її прохання посвідчення не надав, пояснив, що залишив його в кабінеті. Приблизно о 20.30-20.40 годині вона передала ОСОБА_7 26 тис. гривень, після чого він був затриманий співробітниками міліції. Заявлений позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 50 тис. гривень підтримує повністю. У судовому засіданні потерпіла не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого, поклав вирішення питання на розсуд суду відповідно до діючого Законодавства.

При цьому обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а оголошення матеріалів не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого, потерпілої відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу в подальшому не оспорювалися.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_7 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позиції та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст. 190 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб та його вина повністю доказана.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання, міцні соціально зв`язки, а саме родину, його вік, стан здоров`я, те, що є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, що підтверджується наданим копіями документів, приєднаних до обвинувального акту, негативне відношення до скоєного діяння.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_7 28.12.2013 року був застосований запобіжний захід у вигляді застави у сумі 24340 гривень, яка була внесена заставодавцем, а саме підозрюваним ОСОБА_7 9.01.2014 року на банківський рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (банк ГУ ДКСУ в Одеській області) р/р 0123 МФО 828011 (Код ) у сумі 24340 гривень згідно квитанції № 21812 від 9.01.2014р. та діє до теперішнього часу.

Відповідно до положень ч.8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений, будучи належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду неодноразово у судове засідання не з`являвся, підтверджуючих документів про поважні причини свого неприбуття своєчасно не надав, був оголошений у розшук, тим самим порушивши виконання покладених на нього обов`язків під час судового розгляду, суд вважає за необхідне звернути в повному обсязі внесені кошти в дохід держави.

Залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні. Також до обвинувального акту не долучались матеріали кримінального провадження № 0008052, тому суд визначає місце їх зберігання у прокуратурі Суворовського району м. Одеси.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки Моторола», мобільний телефон марки «МТС», мобільний телефон марки «Самсунг» моделі GT-C33001, медична довідка, водійське посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , технічний паспорт на автомобіль, картка водія та полюс страхування, кредитна карта «Приватбанку», паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, гаманець коричневого кольору, вилучених під час затримання обвинуваченого, які повернуті ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку; а також речові докази - грошові кошти у загальній сумі 26 тис. гривень (4 купюри номіналом 50 гривень, 86 купюр номіналом 200 гривень, 18 купюр номіналом 500 гривень), долучених до матеріалів кримінального провадження, які повернуті потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 заявлені на суму 50 тис. гривень морального збитку, суд вважає за необхідне задовольнити частково у сумі 10 тис. гривень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу страждань, їх тривалості та значимості для потерпілої.

Таким чином, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , суд, враховуючи особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, його вік, стан здоров`я, негативне ставлення до скоєного, приймаючи до уваги клопотання потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 183, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Згідно ст. 76 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування щодо ОСОБА_7 у вигляді застави, після набрання вироком чинності, припиняє свою дію та внесена сума застави у розмірі 24340 гривень підлягає зверненню в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Виконання вироку в даній частині покласти на ТУ ДСА України в Одеській області

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 10000 гривень моральної шкоди.

Речові докази - мобільний телефон марки Моторола», мобільний телефон марки «МТС», мобільний телефон марки «Самсунг» моделі GT-C33001, медичну довідку, водійське посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , технічний паспорт на автомобіль, картку водія та полюс страхування, кредитну карту «Приватбанку», паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, гаманець коричневого кольору, які повернуті ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, вважати повернутим за належністю.

Речові докази - грошові кошти у загальній сумі 26 тис. гривень (4 купюри номіналом 50 гривень, 86 купюр номіналом 200 гривень, 18 купюр номіналом 500 гривень), які повернуті потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку, вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження за № 0008052 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2013р. зберігати у прокуратурі Суворовського районного суду м. Одеси.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: