АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1510/15 Справа № 191/209/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого:судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001595, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Синельникове Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6 .

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 253 грн. 28 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 , на користь держави, процесуальні витрати на залучення експерта - 196 грн. 80 коп.
Згідно вироку суду, 20 серпня 2014 року, приблизно о 04 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу будинку № 22-а по вул. Крупській в м. Синельникове, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс декілька ударів по тулубу, спричинивши потерпілій фізичну біль та відкрито, умисно, з корисних спонукань, зірвав з шиї ОСОБА_9 ланцюг з жовтого металу, вартістю 2 036,68 грн., підвіску з жовтого металу, вартістю 392, 60 грн., вирвав з рук потерпілої сумку шкіряну, вартістю 160 грн., в якій знаходились мобільний телефон «Флай», вартістю 676,20 грн., каблучка з жовтого металу, вартістю 600 грн. та інше майно, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 4 013,48 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок тяжкості і просить призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
В обґрунтування посилається на неналежне виконання судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України, вважає, що суд при призначенні покарання не врахував в повній мірі дані про його особу, а саме, що він раніше не судимий, має позитивні характеристики, вину визнав в повному обсязі, просив вибачення перед потерпілою, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження. Зазначає, що за відсутності коштів не має можливості відшкодувати шкоду потерпілій, але перебуваючи на волі, буде мати можливість відшкодувати заподіяне. Вважає, що суд першої інстанції грубо порушив його права, оскільки в судовому засіданні під час проголошення вироку був відсутній його захисник. Зазначає, що при обранні покарання суд не врахував думку потерпілої та прокурора, які вважали за можливе звільнити його від покарання з випробуванням.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вирок суду змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Послався на те, що частково відшкодував потерпілій завдані збитки та зобов`язався відшкодувати в повному обсязі, що на його утриманні знаходяться дружина та малолітня дитина яких нікому більше утримувати.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, її доводи вважав безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають, вирок суду вважав законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що просила суд не призначати обвинуваченому покарання позбавлення волі, так як на його утриманні є малолітня дитина, але за весь час він завдані збитки відшкодував частково, 1 000 грн. і вона вже йому не вірить.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, правильність встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Аналізуючи доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості і про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, вину визнав повністю, попросив вибачення у потерпілої, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має малолітню дитину, 2013 року народження.
З вказаними обставинами, встановленими в ході судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування кримінального закону, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати зазначені в обвинувальному акті обставини такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Таким чином, колегія суддів, відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття у вчиненому злочині та часткове відшкодування завданого збитку. При перевірці призначеного покарання, колегія суддів також враховує обставини, що обтяжують покарання, до яких суд першої інстанції правильно відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді… позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на ці положення закону суд при призначенні покарання повинен враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й ті норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, підстави та умови звільнення від покарання, в тому числі й тих положень, що передбачені ст. 75 КК України.

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги позицію потерпілої, яка вважала за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, факт наявності на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини 2013 року народження, беззаперечне визнання своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди, що апеляційним судом віднесено до обставин, що пом`якшують покарання. Колегія суддів приймає до уваги також обставини, що обтяжують покарання, а також поведінку обвинуваченого під час всього кримінального провадження, який не намагався уникнути відповідальності та належно виконував свої процесуальні обов`язки, а також враховуючи кару, як другорядну мету покарання та інші обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в даному конкретному кримінальному провадженні, виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення інших злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, на думку колегії суддів, таке покарання буде достатнє для досягнення його цілей і буде відповідати даним про особу обвинуваченого та принципу Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод, - пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року щодо ОСОБА_10 , змінити.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладенні на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4