Справа № 642/7210/15-к
Провадження 1кп/642/587/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду угоду при примирення у кримінальному провадженні по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, м. Тольятті, росіянина, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, працюючого паркувальником ООО «Парк сервіс`Парковка№12», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
30.05.2015р. близько о 21год. 15 хв. ОСОБА_4 знаходячись в магазині «АТБ-маркет», що розташований в м. Харкові, вул. Елізарова, 11, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, дочекавшись, поки інші покупці пройдуть, таємно шляхом вільного доступу, взяв зі стелажу у торгівельному залі магазина «АТБ-Маркет», що належить «Продукти-863»: крем 75м еліксир СтопБіль цілісність фабричної упаковки не порушена та поклав його до лівого карману своїх темних брюк, після чого підійшов до стелажу з спиртними напоями, обернувся декілька разів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав лікер «Жагермистер» 0,5 л. цілісність фабричної упаковки не порушена та поклав його до лівого внутрішнього карману своєї темної жилетки. Загальна вартість викраденого майна, згідно висновку товарознавчої експертизи № 280 від 08 червня 2015р., складає 195 грн. 20 коп. Сховавши вищевказані речі в себе, ОСОБА_4 пройшов касову зону, навмисне не сплативши за вказані товари та хотів вийти з магазину, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причини, що не залежала від його волі, так як був зупинений працівником служби охорони «АТБ-Маркет» біля виходу з магазину, у зв`язку з чим останній не зміг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, тобто вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

26.06.2015 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469,471 КПК України по даному кримінальному провадженню укладено угоду про примирення, яку сторони просять, суд, розглянути за затвердити.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі п.п. 2,3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згода ОСОБА_4 , на призначення вказаного покарання отримана. В угоді сторонами також передбачені та роз`яснені їм наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Згода ОСОБА_5 , на призначення вказаного покарання отримана. В угоді сторонами також передбачені та роз`яснені їм наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, кваліфікованих за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, наведених у вироку. Він повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні вказаної мирової угоди між ним та потерпілою від 26 червня 2015 року і про розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження укладеної мирової угоди, які передбачені ст. 473 КПК України. Просив таку угоду затвердити і призначити йому узгоджену в ній міру покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити укладену мирову угоду з ОСОБА_4 та підтвердив добровільність її укладання і що він також розуміє наслідки укладення та затвердження такої угоди. Просив угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 обумовлену в ній міру покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, вислухавши позицію сторін кримінального провадження, в тому числі прокурора, який також не заперечував проти затвердження даної мирової угоди, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає вимогам закону і підлягає затвердженню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно до ст. 468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним, чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом ( ч.5 ст. 474 КПК України ).

При цьому, ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної ним з потерпілою угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Представник потерпілого також цілком розуміє наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього, як потерпілого, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим, відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання за кожне кримінальне правопорушення є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкцій ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим повністю відповідають вимогам діючого Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що наявні усі правові підстави для затвердження угоди угоду про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 тому її належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України, з призначенням останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

засудив:
затвердити угоду про примирення від 26 червня 2015 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001462.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 15, ст. 185 ч.1 КК України, і призначити узгоджене сторонами наступне покарання:

за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі п.п. 2,3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги на вирок через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України, для його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий