Справа № 680/153/16-к
№ 1-кс/680/14/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2016 р.смт. Нова Ушиця
Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, погоджене прокурором клопотання слідчого СВ Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березівка Новоушицького району Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого 13 листопада 1998 року Новоушицьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 29 серпня 2002 року Новоушицьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 25 грудня 2006 року Новоушицьким районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений із випробувальним терміном 1 рік; 05 березня 2007 року Новоушицьким районним судом за ч.2 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі; 25 листопада 2011 Віньковецьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі; 05 грудня 2013 року Новоушицьким районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 05 грудня 2015 року по відбуттю строку покарання,
котрий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням 18 лютого 2016 року доповнивши його наступного дня. Вказане клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України
Клопотання обґрунтоване тим, що 23 січня 2016 року близько 14 години, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та ціль наживи, через незачинені двері проник до приміщення літньої кухні ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металевий казан з кришкою об`ємом 75 л., вартістю 1330 грн., чим завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на зазначену суму.
Крім того, в ніч на 06 лютого 2016 року ОСОБА_6 , через вікно проник в приміщення будинку ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав бензопилу марки «FORESТ» моделі FST4500C вартістю 760 грн., чотири пильних ланцюги ціною 120 грн., за один, вартістю 480 грн. та три кілограми цукру, ціною 14 грн. 76 коп. за один кілограм, вартістю 44 грн.28 коп., чим завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1284 грн. 28 коп.
ОСОБА_6 підозрюється у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло та інше приміщення, тобто у вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
17 лютого 2016 року прийнято рішення про повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та цього ж дня слідчий оголосив його в розшук.
19 лютого 2016 року ОСОБА_6 з`явився до слідчого де йому було оголошено про підозру у вчиненні вказаного злочину.
Обґрунтовуючи саме такий запобіжний захід, слідчий вказав, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, останній перебував у розшуку, не має стійких соціальних зв`язків, не працює та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав викладених у ньому.
У судовому засіданні підозрюваний не заперечив проти обставин вчинення злочину, встановленому органом досудового розслідування, проте проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що він не переховувався від органів досудового розслідування, його ніхто не повідомляв про необхідність з`явитися до слідчого. Він тільки вчора від знайомого взнав, що його розшукують, сам добровільно сьогодні з`явився до слідчого де йому було оголошено повідомлення про підозру. Запевнив, що ніяких злочинів більше вчиняти не збирається.
Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечила, наполягала на його відхилені та зауважила, що матеріали клопотання не містять жодного доказу ухилення її підзахисного від органів досудового слідства, як і доказів вважати про вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто, слідчим та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків зазначених у клопотанні.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та захисника, оглянувши та дослідивши матеріали клопотання, оцінивши наявність обґрунтованих ризиків визначених ст.177 КПК України, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрований, має постійне місце проживання.
Із доводів наведених у клопотанні та зазначених прокурором не можна дійти висновку про обґрунтованість підстав того, що ОСОБА_6 не буде виконувати процесуальні рішення слідчого, переховуватися від органів досудового розслідування, чим перешкоджатиме здійсненню кримінального провадження.
Необґрунтованим видається ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки таке нічим не підтверджується.
У клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який кваліфікується за ч.3 ст.185 КК України. Проте, на думку суду, це не є вирішальною обставиною, яка може вплинути на рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як виняткового його виду, оскільки мета запобіжного заходу це забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на стадії досудового та судового розслідування, а не на стадії виконання вироку суду. Запобіжний захід має обиратися виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваним, обвинуваченим.
Відповідно до ст.29 Конституції України та ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р. (далі - Конвенція), кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Одним із принципів міжнародного права є принцип звільнення обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину з-під варти на час розслідування та розгляду його судом.
Як убачається із пункту 3 ст.5 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках та за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Смирнова проти Росії» мовить таке, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку розгляду її справи по суті».
З огляду на зазначене суд вважає, що обов`язок обґрунтування підстав застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту лежить на слідчому та прокуророві і не може бути лише формальним посиланням на це, без надання суду належних та допустимих доказів по справі.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193-196, 369-372 КПК України, суд,
В задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо підозрюваного ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
СуддяОСОБА_1