Справа №592/6785/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/129/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №592/6785/15-к, внесеного в ЄРДР за №0003379 від 04 червня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Право-Восточне, Іванівського району, Амурської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 02.08.2010 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.185 ч.1, 186 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

2) 05.11.2015 року Апеляційним судом Сумської області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 04 роки 06 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій апелянт порушує питання про перекваліфікацію його дій з ч.3 на ч.2 ст.185 КК України.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Апеляційного суду Сумської області від 05 листопада 2015 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, призначене ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений попередній - тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 613 грн. 80 коп., пов`язані із залученням експерта у кримінальне провадження.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що суд незаконно застосував до нього ч.3 ст.185 КК України, оскільки він не проникав до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , а мав вільний доступ до нього і проживав в даному будинку. Просить перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.185 КК України і застосувати до нього положення ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 02 червня 2015 року близько 12-00 год. знаходячись на території садиби АДРЕСА_1 , не маючи доступу до частини кімнат житлового будинку, через вхідні двері, що не були зачинені на замок, проник до житлової кімнати будинку, якими користуються його сестра ОСОБА_8 та мати ОСОБА_9 , звідки таємно викрав золоті вироби а саме: ланцюг, ладанку та дві обручки, загальною вартістю 7393 грн. 63 коп., що належало потерпілій ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а наявні дії передбачені ч.2 ст.185 КК України, оскільки він не проникав до житлового приміщення, а мав вільний доступ до нього, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадження доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження по факту вчинення ОСОБА_6 таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в жило, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази, зокрема, надані під час судового розгляду покази обвинуваченого, потерпілої та свідка.

Так, незважаючи на часткове визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що вранці 03 червня 2015 року виявила, що з її кімнати, де вона проживає з дочкою та матір`ю ОСОБА_9 зникли золоті вироби, що їй належали, слідів проникнення до кімнати не було. Вона запідозрила в крадіжці брата ОСОБА_6 , який також проживає в ізольованій кімнаті вказаного будинку і вже вчиняв крадіжки з садиби. Зазначає, що вільного доступу до кімнат будинку, де проживає вона з дочкою та матір`ю ОСОБА_9 у обвинуваченого не було, оскільки вони встановили замки на дверях до частини житлових кімнат будинку, щоб запобігти крадіжки речей обвинуваченим.

Зазначені показання ОСОБА_8 об`єктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9 , тому будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Більш того, сам обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції вказував, що викрав належне потерпілій майно, коли інших осіб вдома не було, таким чином підтвердивши відсутність дозволу інших мешканців будинку на вільних доступ до займаних ними кімнат. Підчас розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 також підтвердив, що сестра та мати встановили замки на своїх кімнатах, щоб обмежити його доступ до цих кімнат.

Таким чином, хоча обвинувачений і проживав в одному будинку з потерпілою, проте з огляду на його протиправну поведінку, йому був заборонений доступ до приміщень, які використовують інші мешканці, тобто між співмешканцями фактично був встановлений порядок користування житлом, а тому дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані досудовим слідством та судом за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, поєднана з проникненням у житло.

Грубих порушень чинного законодавства під час досудового слідства та при розгляді матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вироку, колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, 24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч.3 Прикінцевих положень Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015р., колегія суддів вважає за необхідне застосувати даний Закон до ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 17 липня 2015 року по 28 січня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою - з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4