Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1-119/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

за участю прокурорів Когута М.В., Умрихіна О.О.

захисника адвоката ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, підприємця, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, не одруженого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2008 року ОСОБА_4, ввівши в оману щодо дійсності своїх намірів на продаж його квартири по вул. Камяномостівській, 31/6 в м. Первомайську, та скориставшись довірою ОСОБА_2, отримав від неї гроші в сумі 15 000 грн. в якості першого внеску (авансу) за придбання його квартири, а в подальшому до кінця 2008 року отримав від неї ще гроші в сумі 3300 грн., однак 02.03.2009 року ОСОБА_4 подарував вказану квартиру ОСОБА_5, оформив договір нотаріально, а гроші ОСОБА_2, отримані як аванс за квартиру, не повернув. Таким чином ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою незаконно заволодів грошима ОСОБА_2 на загальну суму 18 300 грн. та витратив їх на свої потреби.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в предявленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір заявленого потерпілою цивільного позову на суму 18 300 грн. не заперечував та пояснив, що дійсно у вересні 2008 року домовився з потерпілою про те, що продасть їй свою квартиру по вул. Камяномостівській, однак, оскільки у неї не було всієї суми грошей, відстрочили оформлення правочину до січня 2009 року. У вересні 2008 року він отримав як аванс від ОСОБА_2 15 000 грн., ніякою розпискою або ж нотаріально такі дії не оформили, свідком була його мати. Потім наприкінці 2008 року він отримав від ОСОБА_2 ще 3300 грн., віддав їй ключі від квартири, однак нотаріально угоду не оформили. ОСОБА_2 добре знала його матір, а тому довіряла йому. Отримані від потерпілої гроші він витратив на погашення кредиту. В той же час він був винен гроші ОСОБА_5 і не міг їх повернути, тому вирішив подарувати йому квартиру в рахунок погашення боргу. Про це він не поставив до відома потерпілу, не повернув їй отриманий раніше аванс, а просто нотаріально оформив договір дарування на імя ОСОБА_5 До теперішнього часу він гроші потерпілій не повернув, у вчиненому розкаявся, заявлений потерпілою цивільний позов на суму 18 300 грн. визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_2 надала суду аналогічні пояснення, також додала, що не сумнівалася в дійсних намірах ОСОБА_4 щодо продажу їй квартири, оскільки добре знала його сімю, довіряла ОСОБА_4, повірила, що коли віддасть всю суму грошей, той переоформить на неї квартиру. Однак ОСОБА_4 витратив отримані від неї гроші, а квартиру подарував іншій особі, не поставивши її до відома про це, після чого почав уникати зустрічей з нею. Вона, отримавши від ОСОБА_4 ключі від квартири, розпочала в ній ремонт, витратила на це кошти. Про те, що квартира подарована іншій особі, дізналась від чужих людей, коли виявила, що у дверях змінені замки. Усього ОСОБА_4 як аванс за квартиру передала 18 300 грн. Таку суму просить стягнути з нього в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, а позовні вимоги в частині стягнення 6000 грн., витрачених на ремонт квартири, просить залишити без розгляду.

Крім повного визнання вини самим підсудним, пояснень потерпілої, вина ОСОБА_4 в предявленому обвинуваченні підтверджується сукупністю досліджених судом доказів: поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які розповіли, що знали про наміри ОСОБА_2 купити квартиру у ОСОБА_4 та про те, що вона передала йому аванс за вказану квартиру, однак потім дізналася, що квартира подарована іншій особі. Також вони позичали їй гроші на придбання квартири; рішенням Первомайського міськрайонного суду в цивільній справі №2-1293 від 05.08.2009 року, яким встановлені данні обставини; копією договору дарування квартири по вул. Камяномостівській, 31/6 /а.с.21/; розписками про борги ОСОБА_4 ОСОБА_5 /а.с.24-27/.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства. Його дії слід кваліфікувати за ст.190 ч.1 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_4, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а також данні про особу винного, який постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.06.2009 року звільнений від покарання у звязку із закінченням іспитового строку, тобто згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості; має постійне місце проживання, зареєстрований як фізична особапідприємець, однак фактично підприємницькою діяльністю не займається; не відшкодував завдану злочином матеріальну шкоду.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_4, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця проживання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку. Суд вважає, що така обтяжуюча покарання обставина, як рецидив злочину, вмінена ОСОБА_4 зайве, оскільки, як вказано вище, в силу ст. 89 КК України він вважається раніше не судимим.

Враховуючи наведене, суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді обмеження волі, оскільки він не має доходу, не працює, тобто призначати штраф недоцільно, а виправні роботи неможливо. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, також застосувавши ст. 76 КК України.

На підставі ст. 1166 ЦК України з підсудного на користь потерпілої слід стягнути 18 300 грн. на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди. Позов в частині відшкодування 6000 грн., витрачених на ремонт квартири, слід залишити без розгляду згідно заяви потерпілої.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 190 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. На підставі ст.76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України зобовязати ОСОБА_4 періодично являтись до кримінально-виконавчої інспекції на відмітку, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Позов потерпілої ОСОБА_2 в частині стягнення 6000 грн. за ремонт квартири залишити без розгляду згідно її заяви.

Позов ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 18 300 (вісімнадцять тисяч триста) грн.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ: