№ 5-3138 км 14 ПОСТАНОВА 18 грудня 2015 року м. Київ
Суддя Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року щодо нього,
встановила:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку зазначених вище судових рішень у касаційному порядку.
Згідно з вимогами ч.2 ст.387 КПК України 1960 року зміст касаційних скарг повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст.350 КПК України 1960 року.
Відповідно до ч.1 ст.398 КПК України 1960 рокупідставами для скасування або зміни касаційним судом вироку, ухвали, постанови є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст.370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст.371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст.372 КПК України 1960 року), даний перелік є вичерпним.
Скаржник, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Як вбачається з касаційної скарги, вказаних вище вимог Закону засудженим не виконано, оскільки посилаючись на незаконність судових рішень та вказуючи при цьому на істотні порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, засуджений не наводить обґрунтування з огляду на вимоги ст.ст.370, 371 КПК України 1960 року, а наводить доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, адже ч.2 ст.398 КПК України 1960 року виключено на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року.
Разом з тим, посилаючись на порушення вимог ст.377 КПК України 1960 року засуджений не вказав, які конкретно доводи апеляційної скарги не були перевірені судом апеляційної інстанції.
Крім того, прохальна частина касаційної скарги не відповідає змісту самої скарги, оскільки засуджений вказує на незаконність вироку суду І інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, а просить скасувати лише ухвалу суду апеляційної інстанції.
Усупереч вимогам ч.1 ст.387 КПК України 1960 року України до скарги не долучено копії вироку суду І інстанції, завіреної належним чином, як це передбачено вимогами п.п.13.6, 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року (копія рішення має бути прошита, пронумерована, завірена гербовою печаткою суду, містити вказівку чи набрало законної сили та дату набрання ним законної сили).
Поряд з цим, скаржник в додатках вказує, що до касаційної скарги додається ухвала Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року, але при відкритті конверта, який надійшов від засудженого було виявлено відсутність вказаного судового рішення, про що складено відповідний акт.
Згідно із ч.2 ст.388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст.350, ч.2 ст.383, ст.384, ч.2 ст.386, ч.1 ст.398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Вказані вище порушення перешкоджають вирішенню питання про витребування кримінальної справи.
За таких обставин, у витребуванні кримінальної справи необхідно відмовити.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, передбаченого ч.2 ст.386 КПК України, або протягом місяця з дня отримання даної постанови.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 388 КПК України в редакції 1960 року та пункту 15 Розділу XI«Перехідні положення» КПК України
Відмовити у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 для перевірки її в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1