Справа № 449/1506/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/55/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000704 від 13.11.2014р. за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_6 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 24 березня 2015р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батир Краснодарського району Луганської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.07.2013р. за ст. 128 КК України до 150 год. громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 24.03.2015р. ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 395 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.01.2013р., яке за правилами ст. 72 КК України відповідає 4 дням обмеження волі.

Встановлено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

За вироком суду, ОСОБА_7 будучи засуджений вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.07.2013р. за ст. 128 КК до 150 годин громадських робіт, з метою ухилення від покарання, не виконував свого обов`язку, тобто не відбував громадські роботи за місцем їх визначення протягом строку визначеного судом. Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово попереджався Перемишлянським РП КВІ Бродівського МВ КВІ УДПтСУ у Львівській області, що у випадку подальшого порушення порядку та умов відбування покарання буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Після винесених попереджень ОСОБА_7 не зробив належних висновків та продовжував злісно ухилятися від виконання покарання, не бажаючи стати на шлях виправлення, що унеможливлювало виконання вироку суду.

Не погоджуючись із вироком суду прокурор прокуратури Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ставить питання про ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 місяця арешту. На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у вигляді арешту на строк 1 місяць 4 дні. В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не дотримався вимог ч. 2 ст. 65 КК України, безпідставно застосував до нього положення ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора у підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Як передбачено п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді під час судового провадження є обов`язковим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, таке розглядалось судом першої інстанції по суті 24 березня 2015р. і в цей же день було ухвалено та оголошено вирок.

Разом з тим, колегією суддів, встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутній звукозапис судового засідання від 24 березня 2015р.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції зазначив про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України.

Проте, у резолютивній частині вироку, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначив покарання.

Окрім цього, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, не дотримався вимог ст.ст. 71, 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був засуджений вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 липня 2013р. із призначенням йому покарання, ухилення від відбування якого ставиться ОСОБА_7 у провину.

Разом з тим, у вступній частині оскаржуваному вироку зазначено, що ОСОБА_7 раніше був засуджений вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 липня 2014р., а у резолютивній частині цей вирок датовано 31 січня 2013р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги прокурора щодо недоцільності застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України не можуть бути перевірені апеляційним судом, оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку, дана норма закону судом першої інстанції до обвинуваченого не застосовувалась.

Новий судовий розгляд судом першої інстанції слід провести із чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням доводів апеляційної скарги, які, враховуючи наведене, не можуть бути перевірені апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 24 березня 2015р. щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити у даному кримінальному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4