Ухвала

іменем україни

29 вересня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4, ОСОБА_5,
захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7,
прокурора ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000848 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2015 року щодо зазначеної особи,

у с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1

засуджено за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він, будучи військовозобов'язаним та придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбаченого ст. 23 Закону України» від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 05 вересня 2014 року відмовився від отримання повістки про явку на 06 вересня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для призову за мобілізацією та без поважних причин не прибув у складі команди № НОМЕР_1 в розташування військової частини для проходження служби.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Просить пом'якшити призначене йому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України. Вважає, що суди не повною мірою врахували дані про особу винного та обставини, що пом'якшують покарання. У доповненні до касаційної скарги засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить про скасування судових рішень щодо нього й закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримання касаційної скарги, думку прокурора про часткове задоволення касаційних вимог захисту й про необхідність скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду у цьому суді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги і перевіряє правильність застосування цими судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.

Суд апеляційної інстанції оскаржуване кримінальне провадження розглянув з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а його рішення не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено: імена (найменування) учасників судового провадження; короткий зміст вимог, викладених в апеляційних скаргах, та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними та з яких мотивів суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

За приписами статей 404 та 405 цього Кодексу суд апеляційної інстанції зобов'язаний перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах, у тому числі за необхідності й шляхом дослідження доказів.

У силу ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов'язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції встановив їх не повністю або з порушеннями.

За правилами ст. 23 вказаного Кодексу суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України.

У цьому кримінальному провадженні зазначених вимог закону належно не виконано.

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений та його захисник в апеляційних скаргах стверджували про незаконність вироку, посилаючись на правозастосовну практику Європейського Суду з прав людини, а також на те, що після проходження 09 квітня 2014 року військово-лікарської комісії минуло шість місяців і стан здоров'я ОСОБА_9 протягом цього часу погіршився.

Попри це апеляційний суд, відобразивши в ухвалі доводи, викладені в апеляційних скаргах, вичерпних відповідей на всі з них не дав. У своєму рішенні суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9, послався на докази, наведені у вироку, які оспорювалися стороною захисту. Однак не зіставив їх і не проаналізував з точки зору належності, допустимості й достатності. Також в ухвалі не міститься жодної правової позиції стосовно спростування аргументів, наведених в апеляційних скаргах, щодо наявності у ОСОБА_9 прямого умислу на ухилення від призову за мобілізацією, з урахуванням його прибуття 05 вересня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2; крім того, суд не дослідив обставин щодо стану здоров'я засудженого з точки зору придатності його до військової служби.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний перегляд кримінального провадження всупереч вимогам ст. 2 КПК України відбувся формально. Таким чином, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою та вмотивованою, її постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підлягає скасуванню, а провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах, а також інші доводи в касаційній скарзі засудженого і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 433, 436 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1ОСОБА_2ОСОБА_3