Справа №705/2093/15-к
1-кп/705/283/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2015 Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309 від 27.02.2015, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна, непрацюючого, неодруженого, дітей на утриманні не має, раніше судимого: 1) 29.10.2008 Уманським міськрайонним Черкаської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 27.09.2010 Уманським міськрайонним судом Черкаської області по за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 12.08.2014 по відбуттю строку покарання, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, 22 лютого 2015 року, приблизно о 08 год. 00 хв., перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом вільного доступу, з під подушки на ліжку таємно викрав мобільний телефон «Lenovo А 390» («Леново А 390»), вартістю 800,00 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 15,00 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 40,00 гривень, та сім-карта мобільного оператора «Лайф», вартістю 20,00 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 10,00 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_5 , 1994 року народження. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 885,00 гривень.

ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим вини у вчиненні наведеного вище суспільно небезпечного діяння, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються часу, місця, способу, предмету, мотиву, мети, наслідків кримінального правопорушення, перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого йому обвинувачення визнав повністю, сказав, що розкаюється у вчиненому.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду показав, що він дійсно в лютому 2015 року, якого числа не пам`ятає, познайомився з потерпілою ОСОБА_6 . Перебуваючи в неї в кімнаті, вранці наступного дня, вирішив викрасти належний ОСОБА_7 мобільний телефон «Леново А 390», який лежав на ліжку під подушкою. У цей час потерпіла вийшла з кімнати і перебувала на кухні. Після того, як взяв телефон, залишив будинок потерпілої та того ж дня через свого знайомого ОСОБА_8 здав викрадений мобільний телефон до ломбарду, отримавши за нього кошти в сумі 400,00 гривень. Сім-карти з викраденого телефону він викинув. Напередодні ввечері він вживав абсент та горілку пляшки були об`ємом 0,5 літра і 0,7 літра, відповідно, з трьома іншими особами. Він віддав потерпілій кошти, за які вона викупила з ломбарду свій телефон. На цей час потерпіла до нього претензій матеріального характеру не має.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу ОСОБА_3 , оцінивши фактичні обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного вище діяння доведена. Умисні дії ОСОБА_3 щодо таємного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 правильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого, який не працює, на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не стоїть; та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведені вище обставини, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України. На думку суду, таке покарання є необхідним і буде достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нового злочину.

Щодо обвинуваченого під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався. Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, ухилявся від суду в цьому кримінальному провадженні після проведення підготовчого судового засідання, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, враховуючи норми п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України (запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки), суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягали б стягненню з обвинуваченого, відсутні.

Речові докази під час судового розгляду сторони суду не надавали.

Цивільний позов потерпіла ОСОБА_5 не заявляла.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання 19.08.2015.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1