Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/1927/15 Головуючий в суді І-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія КК: ст. 340, ч. 1 ст. 366 Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
Іменем України

03.12.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0008708 апеляційною скаргою апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року у кримінальному провадженні 0001474 від 22.11.2014 року,-

встановила:
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0001474 від 22.11.2014 року відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню за ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору, в зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що правова кваліфікація дій обвинуваченого визнана зокрема за ст. 366 КК України, ст. 366 КК України змінювалась та викладалась в редакціях згідно із Законами: № 1 від 11.06.2009; № 2808-УІ від 21.12.2010; № 3207-УІ від 07.04.2011; № 222-УЩ§ 18.04.2013; № 1261-УІІ від 13.05.2014. Отже посилання в обвинувальному акті на Закону без визначення редакції, з урахуванням положень ст. 5 КК України, є некоректною не відповідає вимогам ст. 291 КК України.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті наведені поепізодно фактичні обставини провадження за ч.1 ст. 366 КК України, які аналогічні обставинам провадження за ст. 340 КК України, перелічені назви та державні номери автомобілів та прізвища осіб, щодо яких складені протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, з висновком про те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 340 КК України а саме: незаконне перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчинене службовою особою,

Також судом вказано, що в обвинувальному акті в порушення вимог ст. 291 КПК України вказано фактичних обставин та не сформульовано обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, а саме, незаконне перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних поход демонстрацій, вчиненого службовою особою, в якому обов`язково має зазначатись, в числі, час і місце вчинення злочину, що прямо впливає на з`ясування питання підсудності.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що в обвинувальному акті не зазначено яким чином, де, коли і в який обвинувачений вчинив незаконне перешкоджання організації або проведенню мітингів, вуличних походів і демонстрацій, не відображено, хто з перелічених осіб, і де організовував або проводив збори, мітинги, вуличний походи демонстрацію конкретно дії, направлені на перешкоджання організації чи проведення вказаних вчинив ОСОБА_8 по відношенню до кожної особи. Крім цього не вказано, в чому саме обвинувачується ОСОБА_8 , тобто чи в незаконному перешкоджанні організації проведенні та чого саме - зборів, мітингів, вуличних походів чи демонстрацій, та не зазначено мотивів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також спосіб його вчинення в частині обізнаності в даних транспортних засобах, що рухалися в автоколоні.

Серед іншого, судом вказано, що в обвинувальному акті не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а реєстр матеріалів досудового розслідування, долученого до даного обвинувального акту, не відповіддає вимогам ст. 109 КІЖ України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити нове підготовче засідання у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, вказуючи при цьому на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт в обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що що всі встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України в обвинувальному акті викладені в повному обсязі з зазначенням дій та посиланням на фактичні обставини їх вчинення, наявность суперечностей щодо кваліфікації дій обвинуваченого не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що певні обставини вчинення кримінального правопорушення можуть стати відомі під час судового розгляду та, відповідно до ст. 338 КПК України, прокурор не позбавлений права змінити обвинувачення у суді.

Також, апелянт вважає, що висновки суду в тій частині, що обвинувальний акт не містить даних про те, хто з осіб, де і коли проводив збори, мітинги, вуличні заходи чи демонстрації, та якими конкретно діями, де, коли та в якій спосіб ОСОБА_8 їм перешкодив, є хибними, оскільки в обвинувальному акті зазначено про те, що під час Революції Гідності відбувалась мирна акція протесту «Автомайдан», а саме автопробіг до резиденції колишнього Президента України ОСОБА_9 , та на виконання злочинних вказівок влади, яка була на той час, зокрема, ОСОБА_8 склав завідомо неправдиві рапорти про нібито порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, з метою подальшого позбавлення їх прав керування транспортними засобами, внаслідок чого останні не змогли б приймати участь у подібних мирних акціях протесту. В даному випадку, ця акція протесту є загальновідомою, набула значного резонансу у суспільстві, та питання про те хто саме її організував або проводив не є предметом доказування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Крім того, апелянт вважає, що судом не взято до уваги того факту, що кримінальне провадження № 0001564 було виділено з кримінального провадження № 0000046 та, при цьому, відповідно до положень ведення ЄРДР, ті слідчі та прокурори, які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво відповідно, автоматично набувають тих самих повноважень у виділеному провадженні. Тобто, це не є ні процесуальною дією, ні процесуальним рішенням, про які слід зазначати відомості у реєстрі матеріалів досудового розслідування, а тому він відповідає вимогам ст. 109 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив скасувати постанову, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема. ч. 3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. 291 КПК України. Зокрема в п. 5. ч. 1 цієї статті зазначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, які органам досудового розслідування фактично не дотримані.

На думку колегії суддів, з огляду на зміст викладених в обвинувальному акті подій та юридичної кваліфікації дій ОСОБА_8 , визначеної органами досудового розслідування, висновки суду першої інстанції про те, що в акті не вказано фактичних обставин та не сформульовано обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, а саме, незаконного перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненого службовою особою, в якому обов`язково має зазначатись, в тому числі, і місце вчинення злочину, що прямо впливає на з`ясування питання щодо підсудності, ґрунтуються на вимогах цього кримінального процесуального закону та є правильним, оскільки обвинувальний акт не містить будь-яких вказівок щодо наявності в діях ОСОБА_8 цього складу злочину, з огляду у тому числі і на його об`єктивну та суб`єктивну сторону.

За таких обставин, доводи прокурора в апеляційній скарзі про необґрунтованість висновків суду першої інстанції в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки відсутність посилань на такі фактичні обставини, унеможливлює судовий розгляд справи відповідно до визначеної слідчим юридичної кваліфікації дій підозрюваного.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та скасування ухвали.

Керуючись ст.ст.407, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0001474 від 22.11.2014 року відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню за ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору, в зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ __________________