Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 286/2918/15-к
Кримінальне
провадження
18.08.2015 м. Овруч
ВСТАНОВИЛА:
Скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що слідчий безпідставно відмовив у задоволенні клопотання в частині проведення слідчого експерименту та призначення повторної судово-медичної експертизи, оскільки це призведе до необ`єктивного та не повного з`ясуванння обставин справи та порушення ст. 9 КПК України.
Мотивація слідчого в відмові заявленого клопотання про проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного безпідставна, оскільки при допиті останній не заперечував конфлікту, який стався між ним та ОСОБА_6 та в ході слідчого експерименту з його участю може на місці підтвердити свої пояснення відносно механізму отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Безпідставно слідчий відмовив і у проведенні повторної судово-медичної експертизи, оскільки висновки експерта №72 та №131 є неконкретними, суперечливими, сумнівними та не відповідають обставинам та матеріалам справи. Зокрема, експерт в п. 4 висновку №72 від 17.03.2015 року встановив у обстежуваного ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді «травматичного перелому кореня 35 зуба», проте як вказано в дослідницькій частині даного висновку експерта, йому надавалося обстеження спеціаліста стоматолога від 07.03.2015 року і відповідно до якого на дату обстеження, а це за 8 днів до обстеження ОСОБА_6 поставлено діагноз «травматичний перелом кореня 35 зуба». При вказаних обставинах, маючи постанову про призначення судово-медичної експертизи від 17.03.2015 року, в якій конкретно викладені обставини справи за 15.03.2015 року, експерт не мав права фіксувати тілесне ушкодження, яке виникло ще до подій, які відбулися 15.03.2015 року та виходило за межі обставин справи.
Також, встановивши у висновку №72 від 17.03.2015 року обставини, що на день проведення освідування були відсутні будь-які видимі тілесні ушкодження на шкірі та слизовій оболонці вказаної ділянки нижньої щелепи та відсутні дані щодо попереднього стану зуба судмедксперт ОСОБА_7 не мав підстав стверджувати в п. 2 висновку №131 від 19 травня 2015 року, що тілесне ушкодження у вигляді «травматичного перелому кореня 35 зуба» могло утворитися при обставинах які вказав ОСОБА_6 , не встановивши давність спричинення даного ушкодження та визначати ступінь тяжкості тілесного ушкодження.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 скаргу підтримали, з мотивів у ній наведених та дали пояснення аналогічні тим, які були викладені в скарзі.
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а тому розгляд скарги проводиться за відсутності ст. слідчого СВ Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши подані докази, слідчий суддя дійшла наступних висновків.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
В матеріалах кримінального провадження міститься протокол проведення слідчого експерименту від 18.05.2015 року, який проводився за участю потерпілого ОСОБА_6 .
Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 від 18.05.2015 року у даному кримінальному провадженні призначено судово-медичну експертизу. З даної постанови достовірно встановлено, що у вказаній постанові слідчим зазначені вихідні данні, отримані в ході слідчого експерименту та в ході додаткового допиту в якості потерпілого ОСОБА_6 . Також, з дослідницької частини висновку експерта №131 вбачається що для проведення експертизи слідчим було надано ксерокопію протоколу проведення слідчого експерименту від 18.05.2015 року з фототаблицею.
Отже, данні, отриманні в ході проведення слідчого експерименту, мають суттєве значення в даному кримінальному провадженні, в тому числі для проведення експертизи.
Проте, як було вказано вище слідчий експеримент був проведений лише за участі потерпілого, матеріали кримінального провадження взагалі не містять даних про виклик для участі у слідчому експерименті підозрюваного та свідка, який був очевидцем даного конфлікту.
Таким чином, слідчий суддя вважає обов`язковим проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного.
Посилання слідчого при відмові в задоволенні клопотання в частині проведення слідчого експерименту на те, що підозрюваний заперечує заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому не заслуговують на увагу, оскільки підозрюваний не заперечує конфлікт, який виник між ним та ОСОБА_6 15.03.2015 року та вказує обставини при яких потерпілий міг отримати тілесні ушкодження, що вимагає перевірки.
Відповідно ч.1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей,які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в частині необхідності проведення слідчого експерименту підлягає до задоволення.
В той же час відмова слідчого у проведенні повторної судово-медичної експертизи є обґрунтованою.
Згідно ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Статтею 22 ч.2 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних правах» №8 від 30.05.1997 року (з відповідними змінами) повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою необґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. При цьому, істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.
Вказаного судом, при дослідженні висновків №72 від 17.03.2015 року та № 131 від 19.05.2015 року не встановлено. В постанові про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.
Ні підозрюваним, ні його захисником обставин, які б викликали сумніви у правильності попередніх висновків та ґрунтувались на досліджених та наявних у матеріалах кримінального провадження доказах, окрім незгоди з його підсумками, не наведено.
Зважаючи, що заявленим клопотанням, з врахуванням усіх перелічених вимог чинного законодавства, не встановлено наявності достатніх підстав для призначення повторної судово-медичної експертизи, тому вищевказана постанова в частині відмови в проведення повторної експертизи є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 303-309 КПК України, -
У Х В А Л И Л А:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1