Справа № 199/5325/15-к
ВИРОК
іменем України
11 вересня 2015 року м.Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0000065 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, військовослужбовця призваного під час проведення мобілізації, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не судимого, зареєстрованого за адресою: по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 17.05.2014 року наказом № 8 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) військовослужбовця призваного під час мобілізації зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого водія відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони. 29.09.2014р. наказом №119 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 була надана відпустка строком на 10 діб з 29.09.2014р. по 08.10.2014р., по завершенню якої він повинен був повернутися на службу та приступити до виконання службових обов`язків. Однак солдат ОСОБА_4 08.10.2014 року так і в подальшому, маючи умисел тимчасово ухилитися від проходження військової служби не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 15.05.2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе. Таким чином, у період з 08.10.2014 року до 15.05.2015 року, солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та ухилявся без поважних причин понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав повністю та підтвердив свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, фактичні обставини не оспорював, суду показав, що дійсно його 17.05.2014 року наказом № 8 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого водія відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони, яка дислокується у АДРЕСА_2 ; 29.09.2014р. йому була надана відпустка строком на 10 діб з 29.09.2014р. по 08.10.2014р., однак по завершенню відпустки він до військової частини не повернувся, до виконання своїх службових обов`язків не приступив; усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , він не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв; 15.05.2015р. самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, визнає, що у період з 08.10.2014 року до 15.05.2015 року він самовільно своєчасно не з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин; у вчиненому розкаюється, на обліку у нарколога і психіатра він не перебуває, просить врахувати щиросердне каяття, його перебування в зоні АТО в полоні, отриманні поранення під час бойових дій.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, крім повного визнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

- копією наказу № 8 від 17.05.2014 року (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про зарахування військовослужбовця призваного під час мобілізації солдата ОСОБА_4 до списків особового складу частини та призначення його на посаду старшого водія відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони (а.с.28).

- копією наказу № 99 від 02.09.2014 року (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 про знаття з котлового забезпечення ОСОБА_4 у зв`язку з перебуванням у полоні з 02.09.2014 року (а.с.29-30);

- копією наказу № 119 від 29.09.2014 року (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 про надання відпустки ОСОБА_4 на 10 діб з 29.09.2014 року по 08.10.2014 року у зв`язку з виходом з полону (а.с.31)

- копією наказу № 128 від 09.10.2014 року (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 про припинення грошового забезпечення ОСОБА_4 у зв`язку з неповерненням в частину з відпустки (а.с.32);

- довідкою на ОСОБА_4 про безпосередню його участь в антитерористичній операції (а.с.46).

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , що виразилися у нез`явленні вчасно на службу до військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, за ч.3 ст.407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

ОСОБА_4 повністю визнав провину, щиросердно розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину і встановленню істини у кримінальному провадженні, є учасником АТО, отримав поранення під бойових дій в зоні АТО, перебував у полоні, що судом враховується як пом`якшуючі покарання обставини, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, на обліку у лікарня-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, при цьому за наявності вказаних кількох обставин, що пом`якшують покарання, із застосуванням ст.69 КК України - нижче від найнижчою межі, встановленої в санкції ч.3 ст.407 КК України, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

На досудовому розслідуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, під час судового розгляду клопотань з цього питання до суду не надходило.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.407 КК України і на підставі ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок суду учасники судового провадження мають право подати апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1