Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0609/1-197/2012 Головуючий у 1-й інст. Покатілов О.Б.
Категорія ст.121 ч.1 КК України Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі

головуючого - судді Михайловського В.І.,

суддів Фоміна Ю.В., Широкопояса Ю.В.,

з участю: прокурора Сидоренка А.П.,

засудженої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, громадянка України, одружена, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, судима 27 листопада 2007 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 роки позбавлення волі з іспитовим терміном на 3 роки, постановою від 22 грудня 2010 року звільнена від відбування покарання по закінченню іспитового строку (судимість відповідно до ст. 89 КК України погашена),

засуджений за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили вирішено змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання вирішено рахувати з 18 квітня 2012 року.

Вирішено стягнути з засудженої на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 1234 грн. 82 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Вирішено стягнути з засудженої на користь держави 590 грн. 76 коп. судових витрат за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено згідно ст. 81 КПК України.

Вирішено арешт на майно засудженої, накладений постановою слідчого СУ УМВС України в Житомирській області від 28 жовтня 2012 року, залишити без зміни.

Згідно змісту вироку суду, 16 жовтня 2011 року близько 03 год. у квартирі № 117 житлового будинку, розташованого по вул. Леваневського, 64, у м. Житомирі між мешканкою квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які перебували в стані алкогольного спяніння, після вжиття спиртних напоїв, на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 умисно нанесла клинком кухонного ножа один удар в область грудної клітини зліва ОСОБА_2, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

В апеляції з доповненнями засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_2 під час виниклого конфлікту.

Вказує на те, що не памятає моменту нанесення удару потерпілому та не згодна з судово-психіатричною експертизою щодо стану афекту під час вчинення злочину. Стверджує, що у четвертій кімнаті квартири міг знаходитися ще один свідок ОСОБА_3, який не був допитаний. Також, слід допитати потерпілого з приводу того, чи повертався він до квартири з кимсь.

Апелянт вважає, що потрібно зробити експертизи її одягу, в який вона була одягнена під час події; декількох крапель крові, що знайшли перед кухнею.

Засуджена ОСОБА_1 наполягає на тому, що при такому стані спяніння вона не могла нанести такий удар потерпілому ОСОБА_2

Заслухавши доповідача по справі, засуджену ОСОБА_1, яка підтримала подану апеляцію з наведених мотивів, думку прокурора про залишення вироку без змін, обговоривши доводи апеляції та вивчивши справу, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність засудженої ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: показами самої ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, протоколом огляду місця події від 16 жовтня 2011 року, протоколом огляду предметів від 19 жовтня 2011 року, протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю потерпілого ОСОБА_2 від 25 жовтня 2011 року, протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю підозрюваної ОСОБА_1 від 25 жовтня 2011 року, висновком судово-медичної експертизи № 3901 від 02 листопада 2011 року щодо ОСОБА_2, висновком судово-цитологічної експертизи № 360 від 11 листопада 2011 року, висновком судово-імунологічної експертизи № 641 від 15 листопада 2011 року, висновком медико-криміналістичної експертизи № 227-МК від 24 листопада 2011 року, висновком судово-психіатричної експертизи № 540-2011 від 01 листопада 2011 року, що підтверджує нанесення ОСОБА_1 ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень.

Посилання засудженої на неналежну поведінку потерпілого ОСОБА_2 не мають відношення до розгляду даної кримінальної справи.

Твердження засудженої про те, що вона не памятає моменту нанесення удару ОСОБА_2, є безпідставними та такими, що суперечать матеріалам кримінальної справи, оскільки під час досудового слідства, а саме під час: допиту в якості підозрюваної 16 жовтня 2011 року (а.с. 27-29), відтворення обстановки та обставин події 25 жовтня 2011 року (а.с. 81-88), допиту в якості обвинуваченої 25 жовтня 2011 року (а.с. 95-96), допиту в якості обвинуваченої 24 листопада 2011 року (а.с. 193-195) ОСОБА_1 розповідала про час та спосіб нанесення ОСОБА_2 удару ножем. Навіть, під час амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи вона підтвердила свої показання.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 540-2011 від 01 листопада 2011 року ОСОБА_1 в момент вчинення злочину в стані фізіологічного афекту не знаходилась, знаходилась в стані простого алкогольного спяніння.

Не знайшли свого підтвердження й доводи засудженої про можливість знаходження у квартирі ОСОБА_3. Як вбачається з показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та потерпілого, лише вони та засуджена в той час знаходились у квартирі АДРЕСА_1.

Потерпілий ОСОБА_2 як під час досудового, так і судового слідства давав вичерпні показання про те, що він на пропозицію ОСОБА_1 пішов з нею у магазин, де купили пляшку горілки та пішли додому, де згодом спільно вживали спиртні напої. Ці показання підтвердили і свідки. Тому, немає підстав припускати, що потерпілий міг повертатися до квартири з іншими людьми.

Під час досудового слідства відповідно до норм закону був зроблений ряд експертиз, у тому числі і змивів крові з ножа (висновок експерта № 360 від 11 листопада 2011 року), з марлевого тампону з речовиною бурого кольору із коридору біля вхідних дверей кв. № 117, вилучений при ОМП від 16 жовтня 2011 року (висновок експерта № 640 від 15 листопада 2011 року).

Дії засудженого за ст. 121 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання засудженій ОСОБА_1 призначено судом з врахуванням вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу винної, яка характеризується посередньо, схильна до зловживання спиртними напоями та порушення громадського порядку, те, що засуджена раніше, у 2007 році, притягувалася до кримінальної відповідальності та була засуджена за вчинення аналогічного злочину, повязаного із заподіянням потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, з моменту звільнення її від відбування покарання за попередній злочин до вчинення нового злочину пройшов нетривалий час, та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_1., є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Обставиною, що помякшує покарання засудженої, є часткове визнання вини.

Тому, з урахуванням даних про особу ОСОБА_1 та обставин, передбачених змістом ст. ст. 66, 67 КК України суд обгрунтовано призначив покарання у мінімальних межах, передбачених санкції ст. 121 ч. 1 КК України 5 (пять) років позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції та направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2012 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Судді: