АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/891/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.289 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за ч.1 ст.289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п. 3 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на корить потерпілого ОСОБА_9 13050 гривень матеріальної шкоди та 7000 гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі в сумі 1225 гривень за проведення судової автотоварознавчої експертизи.
Як встановив суд, 09.08.2013 року близько 09 години 40 хвилин, ОСОБА_9 на власному автомобілі «Mitsubishi Galant» 2009 року випуску р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , приїхав на автомийку, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 1 18-А, де передав вищевказаний автомобіль та ключі від нього ОСОБА_7 , який на той час без офіційного працевлаштування, працював на зазначеній автомийці на посаді мийника автомобілів, також останній зобов`язався провести мийку, в приміщенні за вищевказаною адресою.
У цей же день, приблизно о 11 годині 30 хвилин, у ОСОБА_7 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Mitsubishi Galant» 2009 року випуску р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , з метою проїзду на ньому для зустрічі зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , маючи вільний доступ до вказаного автомобіля та ключі від нього, сів на водійське сидіння автомобіля та запустив двигун ключем запалювання, при цьому не питаючи дозволу на це у власника автомобіля, на вчинення таких дій та керуючи автомобілем «Mitsubishi Galant» 2009 року випуску р.н. НОМЕР_1 , покинув територію автомийки, чим незаконно заволодів автомобілем «Mitsubishi Galant» 2009 року випуску р н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 вартістю, згідно висновку судової автотоварозначої експертизи № 7654 від 27.08.2013 року 141 574,56 грн. На автомобілі «Mitsubishi Galant» 2009 року випуску НОМЕР_1 доїхав до буд. АДРЕСА_3 , де не впоравшись з управлінням автомобіля, наїхав на перешкоду, а саме бордюр, в результаті чого, пошкодив його, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_9 , згідно висновку товарознавчої № 7654 від 27.08.2013 року на 5 859,42 гривні.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення просить скасувати вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.289 КК України є правильною.
З матеріалів справи встановлено, що обвинувачений повністю визнав обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і за згодою всіх учасників судового засідання, суд першої інстанції у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджував докази щодо цих обставин. Всім учасникам судового розгляду було роз`яснено судом наслідки застосування даної норми закону.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, всіх обставин кримінального провадження і даних про особу.
Зокрема, як вбачається з вироку, при вирішенні питання про міру покарання, суд, врахував як ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, так і дані про його особу, про що прямо вказано у вироку.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце мешкання за яким характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Крім того, суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, та зазначив про відсутність обтяжуючих обставин.
З урахуванням цих обставин суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередженню нових злочинів.
При цьому суд застосував ст.75 КК України, прийшовши до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, звільнивши останнього від відбування покарання з випробовуванням.
Таким чином, як за своїм видом, так і за розміром, призначене ОСОБА_7 покарання є законним і справедливим, а тому доводи потерпілого щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є безпідставними. Крім того, колегія суддів, зазначає, що в апеляційній скарзі потерпілого не наведено обставин, які б не були враховані судом першої інстанції при призначенні міри покарання обвинуваченому.
З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку за доводами апеляції і призначення ОСОБА_7 покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства, немає. Проте, в порядку ст.404 КПК України, колегія суддів, приходить до висновку про необхідність виключення у резолютивній частині вироку вказівку без позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з тим, що ст.289 КК України не передбачає такої міри покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами, чи без нього.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
В порядку ст. 404 КПК України вирок Московського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши з нього вказівку без позбавлення права керувати транспортними засобами.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: