Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 0602/1400/2012
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баранівка справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з початковою загальною освітою, не військовозобов`язаної, вдови, не працюючої, 27.02.2012 року засудженої Баранівським районним судом Житомирської області за ст. 164 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт,

за ч. 2 ст. 389 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 27.02.2012 року будучи засудженою Баранівським районним судом за ст. 164 ч. 1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, ухилилася від їх відбування. Так, 20.03.2012 року ОСОБА_5 поставлена на облік в Баранівському районному підрозділі Новоград-Волинського відділу кримінально-виконавчої інспекції УДДУ ПВП в Житомирській області для виконання вироку суду, який набрав законної сили. На виклики до Баранівського РП Новоград-Волинського МВ кримінально-виконавчої інспекції 30.03.2012 року та 17.04.2012 року ОСОБА_5 не з`являлась без поважних причин. ОСОБА_5 ,. будучи ознайомленою в суді під час проголошення вироку із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, з метою ухилення від їх відбування залишила своє місце проживання в смт. Мар`янівка, Баранівського району Житомирської області і з 27.02.2012 року проживала в м. Житомирі.

На досудовому слідстві і в судовому засіданні 03.04.2013 року ОСОБА_5 вину визнала повністю і показала, що 27 лютого 2012 року її було засуджено Баранівським районним судом за ст.. 164 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт. Коли вона поїхала в смт. Мар`янувку щоб відробляти громадські роботи, її побив брат. Вона поїхала в м. Житомир до свого знайомого діда, який надав їй житло. ОСОБА_5 не буде відробляти громадські роботи.

Окрім визнання вини підсудною ОСОБА_5 в ухиленні від виконання громадських робіт, її вина підтверджується наступними доказами, а саме:

-поданням КВІ прокурору Баранівського району про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , яка ухиляється від виконання покарання у виді громадських робіт, присуджених вироком Баранівського районного суду 27.02.2012 року. ( а.с. 2);

-вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 27.02.2012 року, за яким ОСОБА_5 засуджена за ст. 164 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт. Вирок не змінений і не скасований, (а.с.3);

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який показав, що після набрання вироком суду законної сили, ОСОБА_5 неодноразово викликалася до Баранівського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції, однак не з`являлася, тому застосовувався щодо неї примусовий привід. Від Мар`янівського селищного голови, де зареєстрована ОСОБА_5 , надійшло повідомлення, що ОСОБА_5 за місцем реєстрації відсутня, вибула у невідомому напрямку. Будучи ознайомленою з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_5 ухиляється від виконання покарання.

- копіями матеріалів особової справи КВІ на засуджену ОСОБА_5 , в якій знаходяться виклики її до КВІ на 20 березня і 17 квітня 2012 року та матеріали попереднього розшуку засудженої ОСОБА_5 , (а.с.6-13)..

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст. 389 ч.2 КК України, які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Під час розгляду справи було звернено судом увагу на неадекватну поведінку підсудної, тому за клопотанням її захисника судом призначена щодо ОСОБА_5 судово-психіатрична експертиза.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 29.04.2014 року, проведеної експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, діагностований у ОСОБА_5 психічний розлад- легка розумова відсталість з вираженими емоційно-вольовими розладами, ускладнена зловживанням алкоголем- виражений настільки, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки легкої розумової діяльності з вираженими емоційно-вольовими розладами, ускладненої зловживанням алкоголем і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 після вчинення злочину захворіла на душевну хворобу, яка виключає застосування покарання. Дане клопотання підтримав захисник підсудної адвокат ОСОБА_4 ..

Відповідно до ст.ст. 93, 94 КК України (2001 року), примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: п 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання; залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру, в тому числі п. 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Даний вид примусового заходу щодо ОСОБА_5 визначений судово-психіатричною експертизою, що свідчить про її суспільну небезпечність.

Згідно положень ст. 416 КПК України від 28.12.1960 № 1001-05, застосування примусових заходів медичного характеру, встановлених статтею 94 Кримінального кодексу України, до осіб, які визначені у статті 93 Кримінального кодексу України, проводиться за ухвалою суду або постановою судді. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 421 КПК України, коли буде встановлено, що дана особа вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності або після вчинення злочину захворіла на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання, суд, коли визнає за потрібне, виносить ухвалу, а суддя постанову про застосування до цієї особи примусових заходів медичного характеру, з зазначенням яких саме.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 після вчинення нею злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, захворіла на душевну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними і застосування щодо неї покарання, та за своїм психічним станом потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру.

На підставі висновку судово-психіатрчної експертизи суд застосовує щодо ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст. 416, 419,420, 421,424 КПК України (ред.1960 року) на підставі ст.ст. 93,94 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Помістити ОСОБА_5 до відділення зі звичайним наглядом Житомирської психіатричної лікарні №1.

Копію постанови для виконання направити начальнику Баранівського РВ УМВС України в

Житомирській області та головному лікару Баранівської комунальної центральної районної лікарні Житомирської області.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1