Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 04 лютого 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_1 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд безпідставно призначив засудженому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та зменшив розмір додаткового покарання, при цьому не врахував даних про особу засудженого та належним чином свого рішення не мотивував. У зв'язку з чим прокурор уважає призначене покарання таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, а судове рішення - вимогам статті 370 КПК України.

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 04 лютого 2015 року вирок місцевого суду змінено в частині призначеного додаткового покарання, ОСОБА_1 визначено додаткове покарання за ч. 2 ст. 307 КК України та за сукупністю злочинів у виді конфіскації ј частини належного йому майна.

У решті вирок суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 квітня 2014 року в смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області незаконно придбав (зірвав) верхівки рослин коноплі, з яких шляхом висушування та подрібнення виготовив та зберігав небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 21,069 г.

20 червня та 17 липня 2014 року ОСОБА_1 в смт. В.Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області під час проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів двічі збув шляхом продажу ОСОБА_2 канабіс вагою відповідно 9,717 г. та 5,572 г.

Крім того, ОСОБА_1 зберігав при собі без мети збуту для власного вживання 5,78 г канабісу до часу виявлення та вилучення його працівниками міліції під час проведення особистого обшуку.

Також вказану наркотичну речовину ОСОБА_1 вживав шляхом паління через саморобний пристрій "бульбулятор" з наперстком із фольги, що підтверджується вмістом на внутрішніх їх поверхнях нашарування смолистої речовини, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом канабісу, вагою 0,176 г, а також вмістом на поверхні кришки із фольги нашарування смолистої речовини, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом канабісу, вагою 0,086 г, та які під час санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_1 працівниками міліції 17 липня 2014 року були виявлені та вилучені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Щодо доводів прокурора, наведених у касаційній скарзі, про неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положенням ч. 1 ст. 69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції в частині призначення основного покарання та змінюючи в частині додаткового покарання, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом'якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу засудженого, зокрема, те, що він має незадовільний стан здоров'я, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно.

Таким чином, суд першої інстанції, з яким погоджується й колегія суддів, призначаючи ОСОБА_1 покарання, вимог статей 65 - 67 КК України не порушив та обґрунтовано застосував положення ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його м'яким, як про це зазначено в касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

З огляду на вищезазначене вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 ухвалений з дотриманням вимог ст.ст. 370, 374 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції, ретельно перевірив зазначені в апеляційних скаргах доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, вказавши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх частково необґрунтованими.

Також суд апеляційної інстанції належним чином умотивував своє рішення про зміну частки майна засудженого, яке підлягає конфіскації.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 04 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5