Номер провадження: 11-сс/785/38/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 29.12.2015 року, якою стосовно
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, є громадянином України, не одружений, не має судимостей відповідно до ст. 89 КК України, проживає на АДРЕСА_1 ,
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.02.2016 року, включно,
встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеській області ОСОБА_12 і продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_10 до 08.02.2016 року.
Панкратову оголошено про підозру в умисному вбивстві двох осіб.
Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заперечуючи проти судового рішення, у апеляційній скарзі зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки вона постановлена без дослідження усіх необхідних обставин справи.
На їх думку, наведені у клопотанні слідчого докази, не можуть служити підставами для ствердження про наявність у діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, адже показання свідків не містять конкретних даних про дії їх підзахисного на місці події.
Слідчий суддя не дослідив відеозаписи з камер відеоспостереження, хоча на них об`єктивно видно, що на їх підзахисного здійснили напад 8-10 озброєних осіб, одягнених у бронежилети, тому він був змушений захищатись.
Посилання слідчого судді на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на їх думку, є безпідставним, оскільки ОСОБА_10 сам є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за його заявою.
За таких підстав захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого і застосувати до їх підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Частиною третьою зазначеної норми закону передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
З матеріалів справи видно що під час досудового розслідування підозрюваний утримується під вартою з 07.11.2015 року, тобто граничні строки тримання під вартою під час досудового слідства, а у даному випадку це дванадцять місяців, не настали.
Статтею 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Як видно з матеріалів справи, прокурор та слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконали.
Так, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливав 05.01.2016 року, а клопотання про його продовження слідчий подав до слідчого судді 28.12.2015 року.
Дійсно, на даній стадії досудового слідства, ОСОБА_10 обгрунтовано підозрюється в умисному вбивстві двох осіб.
Обгрунтованість підозри підтверджується: протоколом огляду місця події, а саме території, прилеглої до кафе «В дали от жен»; протоколом огляду ділянки территорії на мосту при виїзді з м. Татарбунари, під час якого був знайдений ПМ; протоколом огляду трупу ОСОБА_13 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; протоколом огляду відеоматеріалу з камер відеоспостереження.
У судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, а під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_10 під вартою, не зменшились.
Так, доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_10 містять ознаки необхідної оборони, на даній стадії досудового слідства виглядають передчасними, оскільки встановлено, що після нападу на нього на подвір`ї та захисту від цього нападу, підозрюваний зайшов у приміщення кафе та здійснив постріли з пістолета у осіб, які на нього не нападали.
Також про наявність ризиків свідчить та обставина, що органом досудового слідства встановлено (з SMS-повідомлення з телефону ОСОБА_21 на мобільний телефон ОСОБА_13 ), що події, які відбулись 07.11.2015 року, наслідками яких стала загибель двох людей та поранення третьої, були викликані наявністю неприязних стосунків між ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , який розшукував підозрюваного, а після того, як ОСОБА_21 сповістив його, де знаходиться останній, здійснив напад на нього.
Ця обставина свідчить про існування ризику, а саме продовження з`ясування стосунків між ОСОБА_22 та стороною ОСОБА_13 у суспільно-небезпечний спосіб.
Окрім того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 послався на наявність у кримінальному провадженні судової психиатричної експертизи, з якої випливає, що ОСОБА_10 , на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, знаходився у стані, внаслідок якого не усвідомлював своїх дій та не міг керувіати ними, тому до нього рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру.
Прокурор підтвердив наявність у кримінальному провадженні такого висновку експертів, але, пославшись на приписи ч. 10 ст. 101 КПК України зазначив, що цей висновок експертів не є обов`язковим для органу досудового слідства, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи, тому 21.01.2016 року у кримінальному провадженні призначено стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 10 ст. 101 КПК України, незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована відповідною постановою, яка слідчим не винесена.
Окрім того, відповідно до приписів ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Зі змісту зазначеної норми кримінального процесуального закону випливає, що за наявності відповідних підстав, слідчий або прокурор мають винести постанову про зміну порядку досудового розслідування, але на теперішній час така постанова не винесена.
Статтею 508 КПК України передбачено, що до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
Викладені обставини означають, що застосування до ОСОБА_10 дії ст. 508 КПК України можливе лише у разі винесення слідчим постанови про зміну порядку досудового розслідування та звернення до слідчого судді з клопотанням про застосування відповідного запобіжного заходу за загальними правилами, передбаченими КПК України.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що на час продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчому судді не було відомо про наявність судової психиатричної експертизи, тому слідчий суддя, врахувавши, що заявлені ризики не зменшились, обґрунтовано продовжив строк запобіжного заходу.
Доводи захисників про очевидність невинуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів не сприймає, оскільки на даній стадії досудового слідства вважає їх передчасними.
За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу слідчого та прокурора на необхідність прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні в контексті вимог ч. 10 ст. 101 КПК України або ст. 503 та 508 КПК України, оскільки прийняття одного з таких процесуальних рішень є обов`язковим.
Суд апеляційної інстанції вважає, що прийняття судового рішення колегією суддів, згідно з приписами ст. 503 та 508 КПК України, є неможливим, оскільки зазначені процесуальні процедури не виконані слідчим, прокурором та слідчим суддею.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 199, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд Одеської області,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 29.12.2015 року, якою стосовно ОСОБА_10 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.02.2016 року, - залишити без змін.
Звернути увагу слідчого Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеській області ОСОБА_12 на необхідність, за наявності відповідних підстав, виконати приписи ч. 10 ст. 101 КПК України або ст. 503 та 508 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4