Провадження № 1-кп/761/1189/2015
У Х В А Л А
Іменем України
01 жовтня 2015 року м. Київ

Шевченківській районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва: ОСОБА_3 , обвинуваченої: ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду під час відкритого розгляду у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 191 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002567 від 06.03.2015 р.),

В С Т А Н О В И В:
до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 191 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002567 від 06.03.2015 р.

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Захисник заперечив щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачена підтримала думку захисника.

Вислухавши думку сторін провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, окрім іншого, прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 цього Кодексу.

В той же час, як вбачається з обвинувального акту, в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України, що в даному обвинувальному акті не відображено. Вказівка ж при викладі особистих даних обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що вона підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 191 КК України, в подальшому не знайшло свого відображення при формулюванні обвинувачення, що на переконання суду, не можна вважати частиною обвинувачення.

Крім того, захисник зазначає, що мало місце порушення права на захист ОСОБА_4 , оскільки як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування на а/с 40 міститься відомість про процесуальну дію повідомлення про завершення досудового розслідування 31.08.2015 року (Т.2 а/с 180) та на а/с 179 повідомлення про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів. Ці відомості не відповідають дійсності, оскільки в той день обвинувачена перебувала на стаціонарному лікуванні і їй не було вручено повідомлення про завершення досудового розслідування так як і не було вручено під розписку захиснику.

Сторона захисту вказує, що обвинуваченій не було повідомлено про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів.

На думку захисту вказані дій зроблені для того, щоб унеможливити розгляд клопотань зі сторони ОСОБА_4 та її захисника та якнайшвидше направити кримінальне провадження до суду.

Також, слідчим було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань сторони захисту, мотивуючи це тим, що після завершення досудового слідства їх неможливо розглянути.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладається виключно на слідчого та прокурора.

За таких обставин, цей акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому, кримінальне провадження разом з додатками стосовно ОСОБА_4 слід повернути прокурору Шевченківського району м. Києва.

Також в своєму клопотанні захисник просить суд зобов`язати слідчого провести ряд слідчих (розшукових) дій.

Суд роз`яснює, що він не вповноважений давати вказівку слідчому з приводу розслідування кримінального провадження, оскільки дані дії має здійснювати процесуальний керівник, тобто прокурор.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 91, 92, 291, 303, 314 - 316 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 191 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002567 від 06.03.2015 р.) - повернути прокурору Шевченківського району м. Києва.

Визнати бездіяльність слідчого ОСОБА_6 , яка полягає у неповідомлення належним чином захисника підозрюваної про завершення досудового розслідування та не зазначення до якого строку дані учасники мають право відкрити матеріали.

Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 09.09.2015 року про відмову у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 щодо здійснення слідчих дій.

У іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1