справа № 482/1518/15-к В И Р О К
11 вересня 2015 року
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 .
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
Наприкінці липня 2015 року, у вечірній час, більш точної дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , реалізуючи виниклий у нього умисел, направлений на таємне викрадення майна, а саме телевізора марки «LG», з житлового будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, де знаходиться телевізор і, що ОСОБА_5 відсутній за місцем проживання, шляхом вільного доступу пройшов на територію цього домоволодіння.
Там, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливою метою, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, де господар будинку зберігає ключ від замка вхідний дверей в будинок, взяв цей ключ, з металевої бляшанки, що зберігалась на полиці вхідних дверей, відчинив вхідні двері в будинок, проник в середину будинку, звідки, з однієї з його кімнат виявив та викрав телевізор марки «LG», вартістю 900 гривень.
Заволодівши вказаним телевізором, ОСОБА_3 після цього з місця вчинення злочину зник, а в подальшому викрадений телевізор приніс до себе додому і сховав, внаслідок чого розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 900 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.185ч.3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена з проникненням у приміщення.
Завдана злочином матеріальна шкода була відшкодована потерпілому, шляхом повернення обвинувачений викраденого ним телевізора у власність потерпілого, в ході досудового розслідування справи.
Цивільний позов потерпілим по даній справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, а також показами потерпілого та іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ч.3 ст.185 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним цього викрадення телевізора з будинку ОСОБА_6 , визнавши всі обставини цього обвинувачення, в тому числі і розмір заподіяної ним матеріальної шкоди, пояснивши, що він дійсно в двадцятих числах липня місяця 2015 року, попередньо знаючи, що в будинку потерпілого знаходиться телевізор, знаючи, де ОСОБА_6 зберігає ключ від дверей, так як неодноразово бував у нього в гостях, відкрив ключем, двері в будинку, звідки таємно викрав телевізор, який приніс до себе додому і сховав.
Також пояснив, що коли до нього приїхали працівники міліції, то він відразу ж признався їм у скоєні цього викрадення і видав добровільно викрадений телевізор. Заявив, що вчинив це викрадення по своїй дурості, не подумавши над наслідками. В скоєному кається, запевняючи суд в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.3 ст.185 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з показів допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що він виявив крадіжку телевізора з будинку в двадцятих числах липня 2015 року. У скоєні цієї крадіжки телевізора він запідозрив ОСОБА_3 , у якого вночі бачив світло у вікні від працюючого телевізора і знав, що у обвинуваченого телевізора не було.
Зазначив, що коли він прийшов до ОСОБА_3 з вимогою повернення телевізора, той заперечував, що він викрав телевізор. Потім працівники міліції виявили телевізор у ОСОБА_3 , який видав їм викрадений телевізор і повернули цей телевізор йому. . Заявив, що цивільний позов по справі до обвинуваченого не заявляє.
З досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з письмової заяви потерпілого про злочин, витягу з ЄРДР, документів про вартість викраденого майна, із заяви ОСОБА_3 про вчинений злочин та добровільну видачу працівникам міліції викраденого телевізора, збережної розписки потерпілого, дійсно вбачається, що з будинку ОСОБА_6 що розташований по АДРЕСА_2 було таємно викрадено телевізор марки «LG», вартістю 900 гривень, який було повернуто у власність потерпілого.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх інших фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого, проти чого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, потерпілого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.185ч.3 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ст.185ч.3 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), поєднану з проникненням у приміщення.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він пенсіонер, громадянин України, в зв`язку з пенсійним віком не перебуває на військовому обліку в Новоодеському РВК, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, одружений, неповнолітніх дітей на своєму утриманні не має, але має на утриманні престарілу 95-ти річну матір, раніше не судимий.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілому відшкодована на досудовому розслідуванні.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного ним злочину, так і враховує обставини його скоєння, причини та умови, що привели обвинуваченого до скоєння цього злочину та враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі його матеріальний та сімейний стан, а також всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що пом`якшують йому покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжкого і вчинений ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, каяття у скоєному, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину, добровільне повернення викраденого майна потерпілому.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ним діяння, та з урахуванням його особи, не дають суду підстав, при призначені йому покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність сукупності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинуваченого.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, йому має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією ч.3 ст.185 КК України, яке на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ним своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що каяття обвинуваченого у скоєному ним діянні являється дійсно щирим, а тому, вважає, що його виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості виправлення, через звільнення від відбування призначеного покарання, з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, та із встановлення обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому розслідуванні не обривався і підстав для обрання йому такого запобіжного заходу на час до набрання вироком законної сили не вбачається.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: підпис

Копія вірна.

Суддя: