Справа № 737/447/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/714/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в залі суду кримінальну справу за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 7 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 7 липня 2015 року О Р Л О В ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка міста Донецька, мешканка АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима,

засуджена: за ст.. 185 ч. 3 КК України до 3-х років позбавлення волі; за ст. 185 ч. 2 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначене покарання в 3 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст 70 КК України допризначеного покарання частково приєднане покарання за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2015 року і остаточне покарання визначене в 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

У Д О ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Вересоч Куликівського району Чернігівської області, громадянка України, мешканка мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима,

Засуджена: за ст. 185 ч. 3 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено засуджену від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

ОСОБА_8 та ОСОБА_11 визнані винними і засуджені за скоєння злочинів за наступних обставин.

1) в грудні 2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за попередньою змовою між собою, маючи єдиний умисел на крадіжку чужого майна, у вечірній час через паркан проникнули на територію господарства АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_12 загальною вартістю 653 грн. 47 коп.

2) 20 грудня 2014 р. у вечірній час ОСОБА_8 з метою викрадення чужого майна повторно шляхом зламу замка проникнула в будинок господарства АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала майно, яке належало потерпілій ОСОБА_13 загальною вартістю 1272 грн. 48 коп.;

3) В цей же день у вечірній час ОСОБА_8 , знаходячись в будинку АДРЕСА_4 таємно повторно викрала мобільний телефон, який належав потерпілому ОСОБА_14 , вартістю 141 грн. 91 коп.

4) В цей же день, знаходячись в цьому ж будинку, ОСОБА_8 таємно, повторно викрала мобільний телефон вартістю 191 грн. 91 коп., який належав потерпілому ОСОБА_15 .

На даний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 . В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_16 , не заперечуючи фактичних обставин справи, правильності кваліфікації її дій, просить пом`якшити призначене судом покарання і зменшити його із застосуванням ст. 69 КК України. апеляційна скарга мотивована тим, що суд не у повній мірі врахував щиросердне каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільна видача нею викраденого майна. суд, крім того, не врахував її стан здоров`я (хворобу на СНІД).

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, яка була виправлена згідно ухвали судді-доповідача, не заперечує проти фактично встановлених обставин справи судом, правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , розміру та виду призначеного їй покарання, і оскаржує вирок в частині неповного дослідження стану здоров`я обвинуваченої, що на думку адвоката суттєво впливає на законність і обґрунтованість вироку. Так, на думку автора апеляційної скарги, місцевий суд, проводячи судовий розгляд, дізнався про тяжке захворювання ОСОБА_8 на СНІД, у зв`язку з чим зобов`язаний був вияснити, чи не може це захворювання перешкоджати виконанню покарання у виді позбавлення волі. Суд, як вважає адвокат ОСОБА_7 , зобов`язаний був призначити судово-медичну експертизу, встановити. Чи підпадає діагностовано ОСОБА_8 захворювання під перелік захворювань, які дають право на звільнення від покарання і в залежності від отриманих даних постановити вирок. У зв`язку з прогалинами судового розгляду в суді першої інстанції просить призначити відповідну судово-медичну експертизу в апеляційному суді.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_11 вирок не оскаржується.

На обидві апеляційні скарги прокурором прокуратури Куликівськог району подано заперечення, в якому наголошується на законності і обґрунтованості вироку та процесуальною неможливістю суду звільнити ОСОБА_8 від покарання у зв`язку з хворобою, оскільки такі дії суду КПК не передбачені.

В засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити. Прокурор просив відмовити в їхньому задоволнніЮ мотивуючи це безпідставністю апеляційних вимог.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів дійшла висновку, що обидві апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 404 КПК України апеляційний суд розглядає справу в межах поданих апеляційних скарг.

Як засуджена, так і її захисник в своїх скаргах не заперечують фактично встановлених обставин справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченої. Тому в цій частині вирок не переглядається.

Щодо звільнення засудженої від покарання з випробуванням, то захисник ОСОБА_7 не надав апеляційному суду ніяких доказів та правових підстав того, що місцевий суд, розглядаючи справу, зобов`язаний виясняти можливість звільнення обвинуваченої від покарання за хворобою саме на стадії судового розгляду. Навпаки нормативні документи, на які спирався адвокат Наказ Міністерства юстиції та МОЗ України від 15.08.2014 р. № 1348/5/572, яким затверджено порядок звільнення засуджених від покарання у зв`язку з захворюванням, передбачено звільнення від покарання осіб, які вже відбувають покарання, тобто є засудженими. Згідно ст. 84 КК України звільнити від покарання за хворобою можна лише засудженого. Таким чином, задовольнити апеляційну скаргу адвоката в інтересах обвинуваченої на стадії судового і апеляційного розгляду немає правових підстав.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_8 , то наведені в ній обставини заслуговують на увагу. Як видно з матеріалів кримінальної справи та вироку, ОСОБА_8 повністю визнала себе винною, дала вичерпні показання про скоєння нею злочинів, сприяла своєю поведінкою їхньому розкриттю. Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_8 хворіє на тяжку хворобу (СНІД) і ця обставина враховується колегією суддів, яка вважає, що з урахуванням усіх обставин справи, покарання ОСОБА_8 слід пом`якшити до мінімальних меж, встановлених законом за даний злочин.

Порушень норм КПК, які б були підставами для безумовного скасування постановленого відносно ОСОБА_8 судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково. Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 7 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 змінити.

ОСОБА_8 вважати засудженою за ст. 185 ч. 2 та 185 ч. 3 КК України до покарання, призначеного місцевим судом.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю злочинів в три роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2014 року, остаточне покарання призначити в 3(три)роки і один місяць позбавлення волі.

В іншій частині вирок Куликівського районного суду від 7 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4