Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2015 року Комінтернівський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання щодо витребування відомостей, та здійснення допиту свідків, -
ВСТАНОВИВ:
26.11.2015року до Комінтернівського районного суду м.Харкова надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого від 19.11.2015року про відмову в задоволенні клопотання щодо витребування відомостей, та здійснення допиту свідків.
З метою реалізації прав на захист, 18.11.2015року слідчому Комінтернівського відділу поліції ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 були подані клопотання в порядку ст..220 КПК України. В тому числі, клопотання про витребування з Управління патрульної поліції в м.Харкові відомостей про екіпаж патрульних поліцейських, які приїжджали ввечері 30.10.2015року за викликом за номером 102 за заявою ОСОБА_6 , щодо побиття її цивільним чоловіком ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 та допиту даних поліцейських в якості свідків.
Проте, постановою від 19.11.2015року слідчим ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні клопотання, з посиланням на той факт, що свідчення патрульних поліцейських не будуть мати значення для справи, оскільки повідомлення про підозру обґрунтоване обставинами 20.09.2015року, а в клопотанні є посилання на обставини 30.10.2015року.
Вважає такі дії слідчого незаконними, підстави, зазначені слідчим для відмови необґрунтованими та такими, що свідчать про небажання слідчого та упередженість в розслідуванні даної справи, що порушує право ОСОБА_4 на захист та справедливий неупереджений розгляд даної справи та надання підозрюваним додаткових доказів на підтвердження своєї невинуватості.
Вказав, що в матеріалах досудового розслідування є ідентичні показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що «02.11.2015року на роботі зустріла ОСОБА_9 , знову всю в синцях, особливо на руках та зовнішній частині ніг. Коли я спитала, що знову сталося, вона розповіла, що ОСОБА_10 викликав слідчий та вимагав від нього пояснень по суті заяви. ОСОБА_10 дуже розлютився із-за цього та, прийшовши додому, знову відлупцював ОСОБА_9 . Як пояснила ОСОБА_9 , це було ввечері 30.10.2015року».
Крім того, в обгрунтування скарги, заявник зазначив, що ввечері 30.10.2015року за викликом ОСОБА_6 приїзжав поліцейський патруль, якому вона зазначила, що начебто ОСОБА_4 її бив, хоча не надала жодного доказу, як то синці чи інші ушкодження, не захотіла їхати до лікарні. ОСОБА_4 30.10.2015року даним патрульним була надана заява про завідомо неправдиве повідомлення про злочин. Вказав, що під час виїзду на виклик, патрульні поліцейські все знімали на камеру, яка була причеплена до одягу. Після надання пояснень поліцейським, ОСОБА_6 поїхала разом з поліцейськими та всю ніч не поверталась додому.
Вказав, що вказане клопотання було подано з метою допиту вказаних поліцейських за фактом виклику щодо наявності/відсутності тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , а також витребування відео зйомки цього виклику. Зазначив, що на даній відео зйомці буде видно відсутність жодних синців в потерпілої ОСОБА_6 , а також будуть спростовані свідчення, надані свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо побиття ОСОБА_6 30.10.2015року підозрюваним ОСОБА_4 .
В судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги, надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Додатково пояснив, що показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо побиття ОСОБА_6 30.10.2015року підозрюваним ОСОБА_4 є в матеріалах справи, й при призначенні судово-медичної експертизи слідчий послався на вказані показання, в зв*язку з чим він був зобов*язаний задовольнити подане клопотання. Вважає, що витребування вказаних відомостей й допит свідків повністю спростує показання ОСОБА_6 , оскільки буде підтверджено відсутність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 та невідповідність показань даних свідків в цілому фактичним обставинам справи. Крім того, буде спростований висновок органів досудового слідства щодо систематичності дій ОСОБА_4 .
Слідчий Комінтернівського відділу поліції ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 при обставинах 20.09.2015року. Зазначив, що ОСОБА_6 не виявила бажання притягати ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв*язку з подіями 30.10.2015року, оскільки при цьому конфлікті не були присутні будь-які свідки, а були лише вона й ОСОБА_4 , тоді як конфлікт 20.09.2015р. - бачив син. Крім того, зазначив, що пояснення заявника в тій частині, що було зроблений висновок органами досудового слідства щодо систематичності дій ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки положення ст..125 КК України не містять кваліфікуючої ознаки «повторність». Вказав, що факт отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 30.10.2015 року підтверджується висновком судово-медичної експертизи. Просив в задоволенні скарги відмовити.
Слідчий суддя, розглянувши скаргу, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши документи, надані до скарги, дійшов наступного висновку.
З наданих суду й оглянутих в судовому засіданні документів вбачається, що ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України повідомлено про підозру 12.11.2015року за фактом спричинення 20.09.2015року умисного легкого ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров*ю ОСОБА_6 .
Учасниками судового розгляду в судовому засіданні не оспорювалось, що інше повідомлення про підозру щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 при інших обставинах, в тому числі й 30.10.2015р.- ОСОБА_4 не пред*являлось.
Також при розв*язанні даної скарги суд враховує, що до органів ГУНП України в Харківській області помилкові виклики від ОСОБА_6 не надходили. Згідно наданої стороною захисту відповіді Департаменту патрульної поліції Управління Патрульної поліції в м.Харкоів від 27.11.2015р.№415, дійсно 30.10.2015р. від ОСОБА_6 надходив виклик за номером 102. За даним викликом виїжджав екіпаж патрульних поліцейських, які прийняли заяву від ОСОБА_6 з подальшою її реєстрацією в ЖЄО.
Суд приймає до уваги пояснення слідчого в тій частині, що ОСОБА_6 не виявила бажання притягати ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв*язку з подіями 30.10.2015року, оскільки при цьому конфлікті не було свідків, а були присутні лише вона й ОСОБА_4 , оскільки дані пояснення підтверджуються наявністю повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.125 КК України при обставинах 20.09.2015року.
Також суд критично оцінює пояснення заявника в тій частині, що допит визначених ним свідків та огляд витребуваних доказів спростує ствердження щодо систематичності дій ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 , підтвердить відсутність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 та невідповідність показань даних свідків в цілому фактичним обставинам справи, оскільки наявність тілесних ушкоджень, спричинених 30.10.2015року ОСОБА_6 - підтверджена висновком судово-медичної експертизи від 02.11.2015р. Крім того, суд враховує, що положення ст.125 КК України не містять кваліфікуючої ознаки «повторність».
Таким чином, суд при розв*язанні скарги враховує, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України обгрунтовано фактом спричинення 20.09.2015року умисного легкого ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров*ю ОСОБА_6 . Неправдиві,помилкові виклики до органів ГУНП України в Харківській області від ОСОБА_6 не надходили. Заява від 30.10.2015року від ОСОБА_6 була прийнята, але вподальшому нею було прийнято рішення не притягати ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв*язку з подіями 30.10.2015року. Крім того, 02.11.2015року була проведена судово-медична експертиза щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , отриманих нею 30.10.2015року, й, таким чином, наявність тілесних ушкоджень, отриманих нею 30.10.2015року, є підтвердженою висновком ХОБСМЕ.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 372, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання щодо витребування відомостей, та здійснення допиту свідків відмовити за необгрунтованістю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя- ОСОБА_1