Справа № 340/626/15-к
Номер провадження № 1-кп/340/91/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина кримінальне провадження №0000211 від 28.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда дитинства третьої групи, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Кримінальне правопорушення вчинив за наступних обставин.

28 серпня 2015 року близько 11 год. 15 хв. водій ОСОБА_5 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та відповідно навиків в його управлінні, керував автомобілем марки "УАЗ-469Б", реєстраційний номер НОМЕР_1 , експлуатація якого відповідно до розділу 31.4.1 ПДР України заборонена через несправності гальмівної системи, а саме: у розширювальному бачку головного гальмівного циліндра автомобіля була відсутня гальмівна рідина, що призвело до розгерметизації робочої гальмівної системи та її неспрацювання; сальник півосі приводу заднього правого колеса автомобіля був зношений, що призвело до забруднення речовиною маслянистого походження усіх деталей його гальмівного механізму; гальмівний трубопровід у зборі із з`єднувальною муфтою від`єднаний від гальмівного механізму заднього правого колеса, що призвело до порушення функціонального зв`язку між ними; кінець від`єднаного гальмівного трубопроводу, кустарним способом стиснений, а у з`єднуючу муфту вмонтований фрагмент деревини конусоподібної форми, які носять експлуатаційний характер, виникли до настання даної ДТП і водій мав можливість їх виявити під час підготовки автомобіля до експлуатації та під час його руху. Крім водія у салоні автомобіля знаходились пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Рухаючись автомобілем "УАЗ-469Б" гірською дорогою присілка Пушкар в селищі Верховина на спуск в напрямку центральної частини селища, водій ОСОБА_5 не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, через несправність у гальмівній системі, що не давала змогу вжити заходів до зменшення швидкості руху, скерував автомобіль ліворуч у пагорб, внаслідок чого відбулось його перекидання.

При цьому водій ОСОБА_5 порушив: п.2.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1., який зобов`язує водія перед будь - якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1. відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.31.1., яким визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно - технічної документації; п.п. 31.4., 31.4.1 відповідно до яких, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам гальмової системи, а саме, якшо змінено конструкцію гальмової системи, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу, або не відповідають вимогам підприємства - виробника.

У результаті допущених ОСОБА_5 порушень правил безпеки дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №95 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного шоку важкого ступеня, що розвився внаслідок множинної травми: черепно-лицьової травми із переломами нижньої щелепи, забійними ранами обличчя, синцем нижньої повіки лівого ока, саднами волосистої частини голови, крововиливами в м`які тканини голови, закритої травми грудної клітки з переломами 5-10 ребер зліва, 2-10 ребер справа, з правобічним гемопневмотораксом, переломами правої та лівої лопатки, крововиливами в міжреберні м`язи, садна шкіри; закритої травми органів черевної порожнини з розривом тканини печінки та кровотечею в черевну порожнину (гемоперетонеум); саден лівої надключичної ділянки, правої надлопаткової ділянки, в ділянках правого плечового суглобу, правого плеча, правого ліктьового суглобу, правого передпліччя, лівого стегна, правого колінного суглобу, правої та лівої стоп, крововиливами в м`які тканини правого та лівого стегон, що спричинило його смерть.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та пояснив, що вчинив його при вищенаведених обставинах, у скоєному щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати та не позбавляти його волі. Вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином , суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що відповідно до вимог ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст.ст.12,25 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст.286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений, активно сприяв розкриттю злочину, щиро покаявся у вчиненому, потерпіла не наполягає на його суворому покаранні.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та колишнього навчання, є інвалідом дитинства 3 групи, усвідомлено негативно ставиться до скоєного.

Перелічені ряд пом`якшуючих обставини й дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливі без ізоляції його від суспільства і, що відносно нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням.

Враховуючи, що обвинувачений не має права керувати транспортними засобами, то призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є неможливим.
Питання про речові докази та питання витрат на проведення експертизи суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази та питання витрат на проведення експертизи суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349,368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2(два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки протягом іспитового строку :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 491,40 грн. витрат на проведення експеризи.

Речовий доказ: автомобіль марки "УАЗ-469Б", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Верховинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч.2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1