Справа № 1-194/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Кожуховської О.І.,

участю прокурора Боднарука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не офіційно працюючого підсобником на приватних новобудовах, не одруженого, українця, громадянина України, військовозобовязаного, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_1, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Вказаний злочин підсудний вчинив при наступних обставинах:

10.08.2011 року приблизно о 06.00 год. підсудний ОСОБА_1 з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відчиненими воротами, проник на огороджену та охоронювану територію ТзОВ Агрофірма Тязів, що в с. Тязів по вул. Галицькій, 12, Тисменицького району. Тут підсудний підійшов до складського прміщення, де шляхом застосування фізичного зусилля зірвав навісний замок та відчинивши вхідні двері, проник до його середини, звідки таємно викрав два мішки пшениці загальною вагою 112 кг., чим спричинив ТзОВ Агрофірма-Тязівськаматеріальних збитків на загальну суму 224 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину скрився. Того ж дня, приблизно о 19 год. викрадені підсудним два мішки пшениці були виявлені та вилучені працівниками міліції.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні предявленого йому в обвинуваченні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив факт скоєння ним вищенаведених у вироку своїх неправомірних діянь. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні ТзОВ Агрофірма-Тязівзбитки він відшкодував в повному обсязі добровільному порядку.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено лише допитом підсудного.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_1, його вина доведена зібраними по справі під час досудового слідства доказами, які підсудний не оспорює і вважає їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

Таким чином, даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом'якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний зявилися із зізнанням, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує і те, що підсудний працюючи займається суспільно-корисною працею, по місцю проживання характеризується позитивно, згідно ст. 89 КК України визнаний таким, що немає судимості.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу ОСОБА_1, суд вважає, що виправлення, перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів, можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо останнього норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обовязків передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання: три роки позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України, засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_1 обовязок не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без змін підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляції чи апеляційного подання через Тисменицький районний суд.

Головуючий : Струтинський Р.Р.