Код суду 233 Справа № 0527/9228/2012
Вирок
Іменем України
14 листопада 2013 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Чернецький В.А.,
при секретарі Купрєєнко А.С.,
за участю прокурора Акулова А.В., Шиянь А.О.,
захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
потерпілого ОСОБА_3,
ОСОБА_4, який народився 12 травня 1983 року у м. Дружківка Донецької області, українця, гр-на України, раніше засудженого 11.11.2009 року Дружківським міським судом за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, мешкаючого у м. Дружківка Донецької області по вул. Слов*янська, 3/3,
ОСОБА_5, який народився 29 вересня 1976 року у м. Костянтинівка Донецької області, українця, гр-на України, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, мешкаючого у м. Костянтинівка Донецької області по вул. Ініціативна, 36/2,
які обвинувачуються за ст. 186 ч.2 КК України,
Підсудні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 свою провину в скоєнні злочину за обставин указаных у вироку визнали частково і пояснили наступне.
Так, обвинувачений Немічев суду пояснив, що 17 жовтня 2012 року вдень він зустрів свого знайомого ОСОБА_7, з яким вирішили випити спиртного. Горілку розпивали в альтанці біля будинку 31 по вул. Леваневского. Коли спиртне закінчилося, близько о 17 годині, він попрямував до ринку, де при купівлі горілки познайомився з ОСОБА_4 і запросив його скласти їм компанію, на що той відповів згодою. Далі в альтанці продовжили розпивати спиртне утрьох. Коли спиртне закінчилося, вони утрьох вирішили піти на ринок ще за спиртним. Коли повернулися в ту ж альтанку, то там знаходилися інші чоловіки, з якими вони познайомилися. Один з них представився ОСОБА_3. Він був в нетверезому стані і виходячи з альтанки впав на землю. Він вирішив йому допомогти, підняв його, проводив до лавці, що знаходилася біля 4 під'їзду, посадив його на лавку і повернувся назад в альтанку. Грошей на спиртне вже не було і вони стали думати, де роздобути грошей. ОСОБА_4 запропонував відібрати мобільний телефон у ОСОБА_3, бо вони бачили у нього мобільний телефон. Вони підійшли до лавці, де сидів ОСОБА_3, ОСОБА_4 щось сказав Юрієві, а потім став завдавати Юрієві ударів кулаками в обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_3 зігнувся, а ОСОБА_4 ударив його коліном в обличчя. Він же стояв поряд і не заважав. ОСОБА_7, який сів поряд з потерпілим, побачивши це, встав і пішов у бік ринку. Потім відразу ОСОБА_4 стягнув з потерпілого шкіряну куртку, після чого вони пішли за ОСОБА_7. ОСОБА_4 сказав, що у нього немає теплого одягу і надів куртку на себе. Потім дістав з кишені куртки мобільний телефон, дістав з нього сим-карту і викинув її, а телефон передав йому. По дорозі вони розійшлися. Потім в кафе в районі ринку він своїй знайомій жінці ОСОБА_8 цей телефон продав за 50 грн. Він завірив, що телефон його. Наполягав на тому, що рюкзака у потерпілого не було і рюкзак ніхто з його компанії у ОСОБА_3 не викрадав.
Свідчення, аналогічні свідченням обвинуваченого ОСОБА_5, надав суду обвинувачений ОСОБА_4, з тією лише різницею, що заздалегідь він з Немичевым про пограбування ОСОБА_9 не домовлявся, усе сталося спонтанно. Знявши з потерпілого куртку, він виявив в ній мобільний телефон в корпусі чорного кольору, з якого дістав і викинув сим-карту, а сам телефон віддав ОСОБА_5. Крім того, пояснив, що ОСОБА_3 він ударив кулаком в обличчя не більше двох разів.
В той же час, провина підсудних в інкримінованому їм діянні, здійсненому при обставинах, вказаних у вироку, в судовому засіданні повністю доведена свідченнями потерпілого, свідків, протоколами оперативно-слідчих дій, протоколами проведення слідчих експериментів, висновками експертиз, а саме наступним:
Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 17 жовтня 2012 року протягом дня він вживав спиртне із знайомими ОСОБА_10 і чоловіком на ім'я ОСОБА_2, який живе в будинку № 31 по вул. Леваневського м. Костянтинівки на третьому поверсі. Від великої кількості випитого спиртного, він ліг спати у ОСОБА_2 удома. Приблизно о 17 годині, коли вони закінчили випивати, то з ОСОБА_2 вийшли на вулицю. У альтанці, розташованій навпроти під'їзду ОСОБА_2 №1 будинку №31 по вул. Леваневського знаходилися троє раніше не відомих йому чоловіків, а також малознайомий йому чоловік по імені Пантелей, що має кличку "Павук". У цей момент, ці троє не відомих йому чоловіків, кудись пішли. Побачивши знайомого, він підійшов до нього в альтанку і сів на лавку. Приблизно через 5-10 хвилин, в альтанку повернулися ці троє хлопців, які з собою принесли спиртне. Коли вони прийшли, то Пантелей і ці троє, стали спільно розпивати спиртне, ним з ОСОБА_2 спиртного вони пропонувати не стали. Далі, цього ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин він вирішив попрямувати до себе додому. Коли він вийшов з альтанки, то впав. У цей момент, до нього підійшов один з обвинувачених, як потім йому стало відомо ОСОБА_5, який допоміг йому піднятися із землі, а потім відвів його від під'їзду №1 до під'їзду №4 цього ж будинку №31, усадив на лавку, ударив його по шиї і зажадав мобільний телефон. Він йому відповів, що телефон не віддасть, оскільки зрозумів, що у нього наміри явно не для здійснення дзвінка. Після відмови, ОСОБА_5 пішов в альтанку. Приблизно 18 годин 00 хвилин до нього підійшли обвинувачені і третій парубок, як він потім дізнався ОСОБА_7. ОСОБА_5 обійняв його за плече і сказав що усе йде нормально, а ОСОБА_4, стоячи навпроти нього, став йому наносити кулаками обох рук йому в область носа, від чого з носа пішла кров. Від отриманого удару, він пригнувся. Потім ОСОБА_4 ударив його по обличчю коліном. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 стягнули з нього його шкіряну куртку, в якій був мобільний телефон марки "Самсунг", після чого усі пішли з його майном у бік ринку "Ювілейний" по вул. Ціолковського м. Костянтинівка Донецької області. Таким чином, у нього було викрадено: шкіряна куртка світло-коричневого кольору, розмір приблизно 50 р., який з лицьового боку застібається на 4-і ґудзики коричневого кольору, мобільний телефон моделі "Самсунг" в корпусі чорного кольору, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора "МТС", вартістю 10 гривен, і грошові кошти, що знаходяться на рахунку картки в сумі 31 гривна, оскільки в день придбання він поповнив рахунок. Також у нього пропав рюкзак з брезентового матеріалу.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 17 жовтня 2012 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин вона зустріла свого знайомого ОСОБА_5, який запропонував купити у нього мобільний телефон. ОСОБА_5 завірив, що цей телефон належав особисто йому. Вона повірила і дійсно подумала, що цей телефон належить йому, і продавав він його усього лише за 50 гривен. Зарядний пристрій він пообіцяв принести пізніше. Вона заплатила йому 50 грн. 19 жовтня 2012 року цей телефон працівниками міліції у неї був вилучений і їй стало відомо, що телефон крадений.
У судове засідання не з'явився свідок ОСОБА_7. Судом робилися заходи до його примусового приводу, що результатом не дало. По клопотанню прокурора суд визнав протокол його допиту, складений слідчим, офіційним документом і доказом у справі, оскільки останній складений у відповідності з процесуальним законом.
В ході вивчення протоколу допиту свідка ОСОБА_7 встановлено, що останній на стадії досудового слідства пояснював наступне.
17 жовтня 2012 року він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_5, з яким став розпивати спиртні напої і продовжили в альтанці у дворі будинку 31 по вул. Леваневського м. Костянтинівки. Коли ОСОБА_5 знову пішов за спиртним, то повернувся з парубком, який представився ОСОБА_11. Через деякий час в альтанку підійшли ще незнайомі чоловіки, один з яких був потерпілий, його звали ОСОБА_9. Той випив, втручався в розмову інших чоловіків, за що йому робили зауваження. Потім ОСОБА_9 встав і вийшов з альтанки, впав і ОСОБА_5 допоміг йому піднятися і кудись відвів. Повернувся ОСОБА_5 через деякий час. Оскільки спиртне було випите, він встав, щоб йти, з ним також пішов ОСОБА_5. По дорозі біля під'їзду № 4 будинку 31 по вул. Леваневського на лавочці вони побачили ОСОБА_3. Він підійшов до нього, сів біля нього на лавку і став з ним розмовляти. ОСОБА_5 зайшов в під'їзд до свого знайомого, потім він вийшов з під'їзду і став з протилежного боку від лавку. Услід підійшов ОСОБА_11, став навпроти ОСОБА_3, а потім ударив його кулаком в обличчя, ОСОБА_3 нагнувся, потім ОСОБА_11 ударив його коліном в обличчя, у ОСОБА_3 пішла кров, тому він намагався зупинити ОСОБА_11, щоб він не бив його. ОСОБА_3 при цьому сидів, нагнувшись вперед. Потім ОСОБА_11 став стягувати куртку, одягнену на ОСОБА_3. Побачивши, що ОСОБА_11 перестав бити ОСОБА_3 і стягує з того куртку, він пішов, але по дорозі у напрямку до ринку "Ювілейний" його наздогнав ОСОБА_5, а потім підійшов і ОСОБА_11, у якого він побачив куртку ОСОБА_3. Біля ринку "Ювілейний" ОСОБА_5 сказав йому, що хоче продати свій мобільний телефон, а на отримані гроші купити ще спиртного. Потім ОСОБА_5 якоїсь своєї знайомій продав мобільний телефон. Отримані гроші ОСОБА_5 витратив на купівлю спиртного, яке вони разом випили. Про те, що проданий мобільний телефон належав ОСОБА_3 він не знав. Рюкзака у ОСОБА_3 не було.
Згідно з протоколом огляду місця події таким є ділянка місцевості біля під'їзду № 4 будинку № 31 по ул Леваневського м. Костянтинівки (а.с. 112)
Додатковим оглядом місця події виявлені біля вказаного під'їзду на лавочці плями бурого кольору, схожі на кров і вироблені змиви цих плям на ватні тампони (а.с. 149-150).
Протоколом огляду місця виявлення чоловічої куртки коричневого кольору 50 розміру «ТRАРРЕR», що відповідає описанням потерпілого ОСОБА_3 та її огляду з виявленням на ній плям бурого кольору, схожих на кров (а.с. 117-120).
В ході відтворення обстановки і обставин події обвинувачені ОСОБА_5, ОСОБА_11, потерпілий ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_7 на місці скоєння злочину розповіли і показали яким чином було скоєно злочин, і їх свідчення принципово не суперечать один одному (а.с. 139-148, 209-213, 214-220, 221-227).
Згідно з висновком судової імунологічної експертизи № 1474 кров потерпілого ОСОБА_3 відноситься до групи А з изогемагглютініном Анти-В. У змиві і на куртці, вилучених при проведенні додаткового огляду місця події, доставлених для дослідження, виявлена кров людини, що містить антиген А, в об'єктах № 1,4 з изогемагглютініном Анти-В, яка могла піти від потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 189-191).
Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 299/59 від 07.11.2012 року виявлена у ОСОБА_3 садно підборіддя утворилося від дії тупого предмета, можливо в зазначений термін, по мірі тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с. 176).
За висновком додаткової судово-медичної експертизи № 299/59/54 від 07.11.2012 року тілесні ушкодження були у потерпілого ОСОБА_3 могли утворитися при обставинах, вказаних як підозрюваним ОСОБА_12, так і потерпілим ОСОБА_3 в ході відтворення обстановки і обставин події (а.с. 232).
За висновком додаткової судово-медичної експертизи № 59-299/59/54/56 від 07.11.2012 року тілесні ушкодження були у потерпілого ОСОБА_9 могли утворитися при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_5 в ході відтворення обстановки і обставин події (а.с. 233).
Таким чином, на підставі вивчених доказів, суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11 умисно за попередньою змовою групою осіб, з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, скоїли дії, а ОСОБА_11 повторно, що виразилися в відкритому викраданні чужого майна (грабіж), і їх дії суд кваліфікує ст.186 ч.2 КК України.
В той же час, суд вважає необхідним виключити з пред'явленого звинувачення підсудним викрадення рюкзака потерпілого, оскільки доказів того в судовому слідстві не здобуто, сам потерпілий матеріальних претензій до обвинувачених не має, куртка і телефон йому повернені.
В ході судового слідства вивчені особи підсудних і встановлене наступне.
ОСОБА_11 раніше судимий, злочин скоїв в період умовно-дострокового звільнення, не працює, працездатний, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, нарколога і фтизіатра не перебуває, не притягувався до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_5 через ст. 89 КК України не судимий, страждає туберкульозом, є інвалідом, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Він же за висновком судової психіатричної експертизи страждає легкою розумовою відсталістю (олігофренія в мірі легкої дебільності, - в ред. МКБ- 9). У момент здійснення правопорушення міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У момент здійснення правопорушення не знаходився в тимчасово-хворобливому стані, що позбавляє його здібності усвідомлювати свої дії і керувати ними. Нині може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, оскільки не є психічнохворим. Злочин скоїв в стані простого алкогольного сп'яніння (а.с. 192-195).
Призначаючи покарання, суд враховує суспільну небезпеку скоєного, обставини справи, дані про осіби підсудних, обставини, які обтяжують їх відповідальність - здійснення грабежу в стані алкогольного сп'яніння.
З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним призначити підсудному ОСОБА_11 і ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_11 був засуджений 11 листопада 2009 року Дружківским міськсудом по ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання 07 травня 2012 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці і 19 днів, злочин скоїв в період умовно-дострокового звільнення, остаточне покарання йому відповідно до ст. 71ч.1 УК України слід визначити по сукупності вироків шляхом часткового приєднання не відбутого терміну покарання до новопризначеного покарання.
В строк покарання обвинуваченому необхідно зарахувати час знаходження його під вартою до проголошення вироку з 19 жовтня 2012 року по 14 листопада 2013 року у кількості 1 (одного) року і 26 (двадцяти шість) днів, у зв'язку з чим строк покарання йому слід обчислювати з моменту ув'язнення - з 19 жовтня 2012 року.
Запобіжний захід до набирання законної сили вироку ОСОБА_11 слід залишити утримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується задовільно, роль в скоєнні злочину виконував пасивну, щиросердо розкаявся, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та вирішує за можливе на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від призначеного покарання з установленням іспитового строку та спеціальних обмежень. Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обиралася.
У справі цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_4 до новопризначеного покарання частково приєднати покарання, визначене вироком Дружківського міського суду Донецької області від 11 листопада 2009 року і остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі.
В строк покарання засудженому необхідно зарахувати час знаходження його під вартою до проголошення вироку з 19 жовтня 2012 року по 14 листопада 2013 року у кількості 1 (одного) року і 26 (двадцяти шість) днів, у зв'язку з чим строк покарання йому обчислювати з моменту ув'язнення - з 19 жовтня 2012 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набирання вироком законної сили залишити утримання під вартою в СІ- 6 м. Артемівска Донецької області.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнити з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки за умови, що він у період іспитового строку не вчинить новий злочин, не виїздить на постійне місце мешкання за межі України, буде повідомляти органи, що відають виконанням покарань, не повязаних з позбавленням волі, про переміну місця мешкання та роботи і буде зявлятися на реєстрацію у вказані органи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його оголошення, а засудженими в той же термін з моменту отримання його копії.
Суддя