Справа № 373/770/13-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Переяслав-Хмельницький 25 березня 2013 року

Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Рева О.І., за участю сторін кримінального провадження:

старшого прокурора Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, молодшого радника юстиції ОСОБА_1,

старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2,

заявника ОСОБА_3,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4,

розглянув скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000012 та № 0000013 на постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 28.02.2013 р. про закриття кримінального провадження; на постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 27.02.2013 р. про закриття кримінального провадження; на постанови старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 07.02.2013 р. та від 20.02.2013 р. про часткове задоволення клопотання.

Перевіривши наданні матеріали скарги та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження,

встановив:

Скарга ОСОБА_3 подана ним 14.03.13 р. та надійшла до суду 19.03.13 р. поштою і передана слідчому судді на розгляд відповідно до ст. 35 КПК України. Дана скарга відповідає вимогам ст. 304 КПК України і підстав для її повернення не вбачається.

ОСОБА_3 просить скасувати постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 28.02.2013 р. про закриття кримінального провадження; постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 27.02.2013 р. про закриття кримінального провадження; постанови старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 07.02.2013 р. та від 20.02.2013 р. про часткове задоволення клопотання.

Окрім того, просить витребувати від Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури матеріали досудової перевірки (кримінальні провадження) № 0000012 та № 0000013; матеріали досудового розслідування направити до Бориспільської міжрайонної прокурати та винести окрему ухвалу відносно старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 за умисне необєктивне розслідування справи, зловживання службовим становищем.

У своїй скарзі зазначає, що оскаржувані постанови отримав лише 04.03.13 р. у приміщенні Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокурати. Вважає, що оскаржувані постанови винесені слідчим упереджено, з порушенням процесуального закону, його прав та інтересів. Вказує на те, що слідчий Свириденко С.М. не виконав вимоги ст. ст. 2,9,25, 218, 223 КПК України. Такими діями проводив розслідування з порушенням вимог КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою скаргу у повному обсязі та просить її задовольнити.

Старший слідчий Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радник юстиції ОСОБА_2, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою. Аналогічну думку висловив і прокурор.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження було встановлено наступне.

Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобовязаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного. За нормами ст. 40 цього Кодексу слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

У випадку незгоди з його діями, сторона кримінального провадження може оскаржити його рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій до категорії яких відноситься і дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

В суді було встановлено, що ОСОБА_3 є заявником у цих кримінальних провадженнях і відповідно до ст. 60 КПК України він має право: на отримання від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи та отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Також, відповідно до ст. 303 КПК України ОСОБА_3 має право на оскарження рішення про закриття кримінального провадження та про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Слідчий, встановивши, що 02.09.2009 р. було прийнято постанову про відмову в порушені кримінальної справи відносно певних осіб, мав би у своїй постанові це зазначити чітко, коротко та лаконічно з дотриманням вимог процесуального закону та прийняти обґрунтоване та законне процесуальне рішення. Натомість слідчим не було цього зазначено, що дало можливість ОСОБА_3 сумніватися у правильності його (слідчого) дій.

Вирішуючи скаргу в частині оскарження постанов про закриття кримінального провадження суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України встановлені вимоги щодо форми та змісту постанови. Зокрема, у мотивувальній частині постанови слід зазначати зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК. Мотивувальні частини оскаржуваних ОСОБА_3 постанов від 27.02.2013 р. та від 28.02.2013 р. про закриття кримінального провадження не відповідають положенням вимог ст. 110 КПК України. Слідчий описав суть іншої кримінальної справи, що була предметом досудового слідства та судового розгляду відносно ОСОБА_3, який був засуджений 17.08.2007 р. Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 122 КК України та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 185 КУпАП.

Із змісту мотивувальних частин постанов від 27 та 28 лютого 2013 року можна дійти до висновку про те, що слідчий не вбачає у діях конкретних осіб складу певних службових злочинів. Проте, постанова від 27.02.2013 р. взагалі не мотивована щодо цього факту. Окрім того, у резолютивній частині постанови слід зазначати зміст прийнятого процесуального рішення відносно кожної особи із зазначенням її прізвища, імені та по батькові, норму матеріального та процесуального кримінального закону. Слідчий же зазначив лише прізвища та ініціали певних осіб та висновок про відсутність в їх діях складу ряду злочинів. Така редакція резолютивної частини постанови дає підстави для сумніву щодо її правомірності, адже є незрозумілим який саме склад злочину чи злочинів відсутній в діях конкретної фізичної особи, а не групи осіб. Не встановлено чи є ці особи субєктами цих злочинів; не перевірено можливість відсутності події, а не складу кримінального правопорушення (злочину), чи навпаки, наявність такого складу злочину.

Щодо постанови від 28.02.2013 року, то вона має такі ж недоліки і, окрім цього, містить посилання на наявність процесуального рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно певних осіб.

Як передбачено чинним КПК України, зокрема ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню. Зважаючи на той факт, що КПК набрав чинності 20.11.2012 р., можливим є застосування ст. 7 КПК України та прийняття процесуального рішення на тій підставі, що є не скасоване процесуальне рішення, прийняте уповноваженою особою, в межах своєї компетенції про відмову в порушені кримінальної справи за правилами КПК (1960 р.).

Слідчий залишив ці приписи закону поза увагою, а тому винесені ним постанови носіть характер припущень. Постанова слідчого має бути викладена таким чином, щоб її зміст був зрозумілим, не викликав сумнівів, а мотиви винесені такої постанови та її резолютивна частина відповідали вимогам ст. 110 КПК України.

Відносно вимог про направлення до Бориспільської міжрайонної прокурати матеріалів кримінальних проваджень № 40000012 та № 0000013 суд зазначає, що це не входить до повноважень слідчого судді, а відповідно до ст. ст. 36 та 218 КПК України є повноваженням прокурора.

Відносно вимоги про винесення окремої ухвали відносно слідчого, суд зауважує, що чинним КПК України не передбачено можливості винесення судом окремих ухвал.

За таких обставин, ці вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зважаючи на досліджені судом докази, приходжу до висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_3 та про відмову у задоволенні певних вимог через їх необґрунтованість

Згідно ст. 303-307, 309 КПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000012 та № 0000013 на постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 28.02.2013 р. про закриття кримінального провадження та на постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 27.02.2013 р. про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 27.02.2013 р. про закриття кримінального провадження № 0000013.

Скасувати постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 28.02.2013 р. про закриття кримінального провадження № 0000012.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000013 на постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 07.02.2013 р.; у кримінальному провадженні № 0000012 на постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 07.02.2013 р.; у кримінальному провадженні № 0000013 на постанову старшого слідчого Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури, радника юстиції ОСОБА_2 від 27.02.2013 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.І.Рева