Справа № 743/1403/15-к
Провадження №1-в/743/52/15
У Х В А Л А
30 жовтня 2015 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю старшого прокурора прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки заяву ОСОБА_4 , засудженого 07.02.2014 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі, про застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2014 році, -

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року:

- ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст.115 КК України, та призначено йому покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна; за п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна;

- ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 22 травня 2014 року в порядку ст. 404 КПК України, вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було змінено та виключено з мотивувальної частини вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилання суду як на докази на показання ОСОБА_6 , дані ним в якості підозрюваного 04.07.2013 року, та щодо ОСОБА_5 , дані ним в якості підозрюваного 25.04.2013 року, а в іншій частині цей же вирок щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було залишено без зміни.

В надісланій на адресу суду, який виносив даний вирок заяві ОСОБА_6 просить застосувати відносно нього Закон України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року та частково звільнити від призначеного покарання, так як його батько ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, потребує його догляду, за ним немає опікуна.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи заяви, заслухавши думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що вона повинна розглядатися судом за місцем відбування покарання засудженого, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року набрав законної сили 22 травня 2014 року, а за інформацією Роменської виправної колонії (№ 56) УДПТСУ в Сумській області від 18 серпня 2014 р. ОСОБА_6 відбуває покарання за зазначеним вироком в Роменській виправній колонії (№ 56).
Тобто, установа ДПТС України, в якій фактично виконується даний вирок суду, не знаходиться на території діяльності Ріпкинського районного суду Чернігівської області.

Підстави та порядок розгляду клопотання про застосування амністії визначені Законом України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 р. (із змінами), з урахуванням положень Закону України «Про застосування амністії» № 392/96-ВР від 01.10.1996.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України Про амністію у 2014 році виконання цього Закону покладається на суди.

Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України" та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін суд встановлений законом поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

За правилами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Таким чином, заява засудженого ОСОБА_6 в якій він просить скоротити наполовину невідбуту частину покарання на підставі Закону України Про амністію, підлягає поверненню у зв`язку з її територіальною підсудністю іншому суду та непідсудністю Ріпкинському районному суду Чернігівської області.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що повернення зазначеної заяви не перешкоджає його праву повторно звернутися в порядку та строки, визначені Законом України «Про амністію у 2014 році», до суду за місцем виконання вироку (Роменський міськрайонний суд Сумської області, індекс 42000, м. Ромни, вул.Соборна,12 (б-р Шевченка, 14).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1