Справа № 669/886/15-к
Провадження № 1-кп/669/69/15
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угоди

14 вересня 2015 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Білогір`я кримінальне провадження № 0000178 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 07 жовтня 2014 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений з випробуванням із призначенням іспитового строку один рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 24 липня 2015 року біля 03 год. 00 хв., перебуваючи поблизу зупинки на вул. Центральній с.Хорошів Білогірського району Хмельницької області, де на узбіччі дороги був припаркований належний ОСОБА_5 автомобіль МАЗ (тягач) д.н.з. НОМЕР_1 з причепом, маючи не погашену судимість за вчинення злочину проти власності, діючи повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з метою крадіжки чужого майна, підійшов до причепа вказаного автомобіля та шляхом демонтажу таємно викрав п`ять стяжних ременів з храповиками марки KING Со довжиною по 12 м кожний вартістю 312 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , якому належало викрадене майно, матеріальної шкоди на загальну суму 1560 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В ході судового розгляду, після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами, 04 вересня 2015 року між потерпілим та обвинуваченим була укладена та подана суду 10 вересня 2015 року угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 5000 грн.

Заслухавши думку прокурора, який заперечив проти затвердження даної угоди, оскільки, на його думку, умови угоди суперечать вимогам КПК та КК України, а саме правилам призначення покарань за сукупністю вироків та їх подальшого виконання, пояснення та думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив затвердити угоду і вказав, що до обвинуваченого ОСОБА_4 будь-яких майнових та моральних претензій не має, а також обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на призначення узгодженого покарання, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується його показаннями в судовому засіданні, показаннями потерпілого та свідків, а також зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та інших долучених до матеріалів кримінального провадження документів.

ОСОБА_4 вчинив злочин, що у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як злочин середньої тяжкості, що дає можливість обвинуваченому та потерпілому укладати угоду про примирення.

Разом з тим, суд бере до уваги, що даний злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив під час іспитового строку, не зробивши належних висновків після застосування до нього кримінального покарання, а тому суд розцінює це як порушення ним умов застосування ст. 75 КК України про звільнення його від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, що в розумінні положень ст. 78 КК України унеможливлює повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд вважає, що оскільки відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно, то при затвердженні угоди та призначенні запропонованого покарання у виді штрафу в сумі 5000 грн. буде порушено принцип невідворотності покарання та засади призначення покарання, визначені ст. 71 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим затвердженню не підлягає в зв`язку з її невідповідністю вимогам КК України.

Керуючись ст. 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В затвердженні угоди про примирення від 04 вересня 2015 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000178, відмовити.

Судове провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1