Справа № 307/3735/14-к
Провадження № 1-кп/307/381/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю: прокурора ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4
ОСОБА_5
законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_7
законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_9
представника служби у справах дітей ОСОБА_10
при секретарі ОСОБА_11

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів клопотання слідчого Тячівського РВ УМВС про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 України,
В С Т А Н О В И В:
25.08.2014 р., близько 18-ї год., малолітній ОСОБА_8 , разом неповнолітнім ОСОБА_6 , пошкодивши навісний замок на дверях контейнеру, що знаходився на території земельної ділянки б/н по АДРЕСА_2 , проникли в середину, звідки умисно, таємно, з корисливих спонукань, викрали тачку, вартістю 184.50 грв., електрокабель довжиною 100 м., вартістю 384.80 грв., електроподовжувач довжиною 50 м., вартістю 201 грв., електроподовжувач довжиною 10 м., вартістю 30.15 грв., будівельний рівень довжиною 2 м., вартістю 14 грв., сокиру, вартістю 64.90 грв., пилку, вартістю 115 грв., чим спричинили потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 992.32 грв.
Крім того, в цей же день, приблизно в 19-й год., знаходячись на території дворогосподарства б/н по АДРЕСА_3 , малолітній ОСОБА_12 та Епіфанцев повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері жилого будинку, який належить ОСОБА_13 , зайшли в середину та викрали 45 м. мідного електрокабелю, вартістю 277.58 грв.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_8 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав повністю. Пояснив, що 25.08.2014 р., гуляючи по АДРЕСА_2 , вони з ОСОБА_14 вирішили вчинити крадіжку з новобудови. Епіфанцев зірвав навісний замок з дверей металевого фургончика, а він залишився біля дверей, щоб стежити чи хтось не йде. ОСОБА_6 виніс із фургона тачку, два електроподовжувачі, сокиру, пилку та будівельний рівень. Викрадені речі заховали в кущах на дамбі біля річки Теребля. Після цього вийшли до моста, де зупинили попутний автомобіль та поїхали в м. Тячів і зайшли в міський парк. Біля тенісних кортів побачили дерев`яний двоповерховий будинок та вирішили подивитися чи є там якийсь металобрухт, щоб його викрасти. Через отвір на дощатих дверях він проліз у середину будинку де, в одній з кімнат, знайшов замотаний в кільце електрокабель довжиною близько 40 м., який виніс на вулицю. За тим вони пішли на вокзал, де продали викрадений кабель таксистові за 100 грв.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння доведена повністю.
Статтею 501 ч. 1 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Так, потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що на території дворогосподарства б/н по АДРЕСА_2 знаходиться контейнер, в якому він зберігає будівельні матеріали та інструменти. 25.08.2014 р., приблизно в 18-й год., він поклав всі інструменти в контейнер та зачинив двері на ключ. Однак, 26.08.2014 р., близько 08-ї год., прийшовши на будівництво, побачив що замок на дверях пошкоджений, а з контейнера викрали тачку, електрокабель довжиною 100 м., подовжувач з котушкою, подовжувач довжиною 10 м., будівельний рівень довжиною 2 м., сокиру і пилку. Після цього він звернувся в районний відділ міліції. До Бикова претензій не має, просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.
Прокурор, вважаючи доведеною винність ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, підтримав клопотання слідчого про застосування до нього заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері - ОСОБА_9 .
Захисник ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення клопотання слідчого. Пояснив, що ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння не досягнув віку з якого наступає кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення, тому до нього слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.
Законний представник малолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_9 підтримала клопотання про застосування до сина примусового заходу виховного характеру у вигляді його передачі під її нагляд.
Представник служби у справах дітей Тячівської РДА ОСОБА_10 вважає за доцільне застосувати відносно малолітнього ОСОБА_12 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.
Оцінивши зібрані по справі та досліджені докази, які не суперечать один одному і повністю узгоджуються між собою суд приходить до висновку, що малолітній ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.
Заслухавши думку прокурора та учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити виходячи з наступного.
За правилами ч. 2 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за крадіжку (стаття 185) підлягають особи, які вчинили злочини у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років. Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України ОСОБА_8 виповнилося лише 13 років. Тому відповідно до ст. 18 КК України він не є суб`єктом кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 97 ч. 2 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Одним із примусових заходів виховного характеру передбачених ст. 105 КК України є передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15.05.2006 р. звернуто увагу судів на те, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.
Тому, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 498-501 КПК України суд,
У Х В А Л И В :
Застосувати до малолітнього ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч. 3 ст. 185 КК України примусові заходи виховного характеру - передати під нагляд матері ОСОБА_9 .
Строк примусових заходів виховного характеру встановити на один рік з моменту постановлення ухвали.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 7 днів після її постановлення.

Головуючий: ОСОБА_1