1-кп/381/189/15
381/2582/15-к
У Х В А Л А

16 вересня 2015 року м.Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
під час судового з розгляду у кримінальному провадженні № 0002052 від 30.12.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
встановив:
У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження № 0002052 від 30.12.2014 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України та ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України прокурор заявив клопотання про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою на строк 60 діб.
У клопотанні прокурор зазначив, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на один місяць, який ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайоного суду Київської області від 28 травня 2015 року продовжено до 60 днів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено на 30 діб. 25 червня 2015 року під час підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово. Ухвалою суду від 10 липня 2015 року змінено спосіб виконання обвинуваченим ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, встановленого ухвалою Фастівського міськрайоного суду Київської області суду від 25 червня 2015 року, а саме, встановлено заборону залишати місце проживання в АДРЕСА_2 цілодобово. Ухвалою суду від 20 липня 2015 запобіжний захід у вигляд домашнього арешту цілодобово щодо ОСОБА_6 подовжено на 2 місяці до 25 жовтня 2015 року. Необхідність зміни обраного запобіжного заходу прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у 5 епізодах злочинної діяльності, передбачених ч.3 ст.. 185 КК України та одному епізоду злочину, передбаченого ч.1 ст.. 309 КК України. Посилався на обґрунтованість пред`явленого щодо ОСОБА_6 обвинувачення, а також на наявність ризиків того, що ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від суду , незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначив що ОСОБА_6 не працює, офіційних джерел доходів не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Крім того, прокурор посилається на порушення ОСОБА_6 умов обраного щодо нього запобіжного заходу в частині заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 та відсутність належної реєстрації місця проживання або перебування ОСОБА_6 на час внесення клопотання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, з огляду на дотримання його підзахисним умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та виконання покладених судом обов`язків, зазначив, що відсутність у ОСОБА_6 реєстрації місця проживання або перебування не свідчить про необхідність зміни запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , просила відмовити у задоволені клопотання прокурора, посилаючись на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, пояснення ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вивчивши матеріли клопотання та матеріали надані стороною захисту, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 200 КПК України прокурор мас право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 КПК України до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які прокурор на той час не знав і не міг знати.

Проаналізувавши клопотання прокурора на предмет відповідності вимогам ст.. 200 КПК України, суд встановив, що відповідно до клопотання обставиною, яка виникла після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а саме, після постановлення ухвали суду від 20 липня 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту на два місяці, є порушення та невиконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язку не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово. На підтвердження зазначеної обставини до клопотання прокурора додано рапорт ДІМ СДІМ Фастівського МВ ГУ МВС ОСОБА_9 від 18 серпня 2015 року.

Згідно даного рапорту 18.08.2015 о 23 год. 40 хв. під час відвідування житла обвинуваченого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що останній за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 відсутній, а двері ніхто не відкрив.

Обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що 18 серпня 2015 року о 23 год. 40 хв, тобто у час вказаний у рапорті дільничного ОСОБА_9 , він знаходився за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , так як була пізня година вже спав, щоб хтось його кликав чи сигналив автомобіль не чув. Прокинувся від стуку у вікно його сусідки ОСОБА_10 , яка повідомила йому, що біля його воріт її зустрів працівник міліції, який запропонував ОСОБА_10 написати пояснення з приводу того, що він відсутній по місцю проживання.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і завідомо неправдиві показання та приведеним до присяги свідка суду пояснив, що з метою здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_6 , який перебуває під домашнім арештом, будучи дільничним інспектором Фастівського МВ ГУМВС, здійснив відвідування зазначеного ухвалі суду від 20 липня 2015 року його місця проживання АДРЕСА_2 , яке являє собою приватний будинок, огороджений парканом. Так, 18 серпня 2015 року о 23 год 40 хв він на службовому автомобілі під`їхав під воріт, почав кликати « ОСОБА_8 », ніхто не відгукнувся, посигналив, проте світло не увімкнулось і ніхто не вийшов. Як пояснив свідок, відповідно до закону він немає права без дозволу власника чи володільця житла заходити на подвір`я приватного будинку, тому, до дверей будинку чи вікна він не підходив. Зазвичай у таких випадках він звертався за допомогою до сусідів, щоб ті зайшли на територію подвір`я, постукали у двері чи вікно будинку та покликали ОСОБА_6 .. Однак, 18 серпня 2015 року з огляду на нічний час за допомогою сусідів не звертався. З огляду на те, що світло було вимкнене, а на спроби докричатись та сигнал автомобіля ніхто не вийшов він склав рапорт про відсутність ОСОБА_6 по місцю проживання. Як стверджував свідок будь-якими даними про порушення ОСОБА_6 до чи після 18 серпня 2015 року умов домашнього арешту, він не володіє.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_10 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і завідомо неправдиві показання та приведеною до присяги свідка суду пояснила, що 18 серпня 2015 року у період часу з 23 год. 30 хв до 24 год 00 хв. вона поверталась після робочої зміни з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де вона працює. Біля будинку АДРЕСА_2 , який межує безпосередньо із будинком, де вона проживає, її зустрів працівник міліції та запропонував написати пояснення з приводу того, що її сусід ОСОБА_6 відсутній за місцем проживання, на що вона категорично відмовилась, так як була впевнена, що він вдома. Після цього, вона зайшла до свого помешкання по АДРЕСА_2 залишити пакети з продуктами та одразу ж попрямувала до подвір`я свого сусіда ОСОБА_6 , постукала у вікно спальні, увімкнулось світло і вийшов ОСОБА_6 , який щойно прокинувся, і якому вона повідомила про ситуацію з працівником міліції. Також свідок пояснила, що вікна спальні ОСОБА_6 виходять на протилежну від дороги сторону будинку, а тому не виключає того, що ОСОБА_6 міг не чути голос дільничного інспектора та сигнал машини.

Стороною захисту на підтвердження можливої наявності неприязних стосунків обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні надана постанова від 01 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000298 від 28 серпня 2014 року за відсутністю складу злочину через малозначність діяння та направлення матеріалів кримінального провадження №0000298 від 22.08.2014 до Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ГУ СБ України у м. Києві та Київській області для вирішення питання про притягнення дільничного інспектора міліції Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Згідно даної постанови зазначене кримінальне провадження було порушене 22 серпня 2014 року за ч.1 ст. 368 КК України по факту отримання дільничним інспектором Фастівського ГУ УМВС України у Києві та Київській області ОСОБА_9 , який є службовою особою, неправомірної вигоди.. Із заявою про протиправність дій ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_6 .

Суд, оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення , приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б безумовно стверджували про відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 по місцю проживання АДРЕСА_2 , 18 серпня 2015 року о 23 год. 40 хв та про порушення ним умов домашнього арешту, як про це зазначає прокурор у клопотанні.

Крім того, прокурор як на підставу для внесення клопотання про зміну запобіжного заходу зазначає про обставини, що існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, але не були відомі прокурору, а саме, про відсутність належної реєстрації місця проживання або перебування ОСОБА_6 станом на час внесення клопотання прокурором.

Як вбачається із доданої до клопотання відповіді Фастівського районного відділу управління державної міграційної служби України в Київській області від 15 вересня 2015 року на лист Фастівської міжрайонної прокуратури згідно обліків Фастівського РВ УДМС в Київській області гр.. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знятий з реєстрації місця проживання 31.03.2015 року згідно рішення суду. Попереднє місце реєстрації: АДРЕСА_1 . З 01.01.2015 по 15.09.2015 року ОСОБА_6 до Фастівського РВ УДМС в Київській області з письмовою заявою та іншими документами передбаченими порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні для реєстрації свого місця проживання чи перебування не звертався.

Разом з тим, той факт , що ОСОБА_6 не звернувся до Фастівського РВ УДМС в Київській області з заявою для реєстрації свого місця проживання чи перебування не свідчить про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_6 , як про це стверджує прокурор у клопотанні.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 поставлений на облік органу внутрішніх справ як особа, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою суду ОСОБА_6 встановлено заборону залишати місце проживання АДРЕСА_2 . цілодобово. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебуває під домашнім арештом цілодобово, щоденно здійснюють перевірку виконання обвинуваченим ОСОБА_6 встановленої судом заборони для чого відвідують вказане в ухвалі суду місце проживання ОСОБА_6 , а саме, АДРЕСА_2 .

Таким чином, будь-яких обставин, що перешкоджають органу внутрішніх справи виконувати ухвалу суду від 20 липня 2015 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 умови застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово не порушує, покладений на нього судом обов`язок, а саме, прибувати за кожною вимогою суду, виконує.

Що стосується інших доводів прокурора про наявність ризиків, визначених ст.. 177 КПК України, то дані ризики зазначались прокурором в обґрунтування клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 від 25 червня 2015 року та зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт від 07 липня 2015 року, на них звертав увагу прокурор у клопотанні про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці 20 липня 2015 року. Зазначені ризики були враховані судом при постановленні ухвал від 25 червня 2015 року , 10 липня 2015 року та 20 липня 2015 року.

З у рахуванням вищевикладеного, підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою відсутні, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст.184, 200, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою на строк 60 діб відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_11