Справа № 464/6509/15-к
пр.№ 1-кп/464/303/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному у провадженні № 0000084 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий 08.07.2004 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 129, ч. ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України до трьох років позбавлення волі; 07.06.2005 року Полтавським районним судом Полтавської області невідбуту частину покарання тривалістю 1 рік 5 місяців 7 днів замінено на виправні роботи на той самий строк з відрахуванням у дохід держави 20% заробітку покарання не відбув; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя за наступних обставин:

Будучи судимою особою, відносно якої постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.06.2005 року невідбуту частину покарання тривалістю 1 рік 5 місяців 7 днів, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2004 року, замінено на виправні роботи на той самий строк з відрахуванням на користь держави 20% заробітку, ОСОБА_4 навмисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді виправних робіт, 17.08.2005 року повідомив, що працевлаштувався на роботу до ПП «Юрмакс» (юридична адреса: м. Львів, пр-кт Ч.Калини, 55/36), однак на вказаному підприємстві не працював та не числився з квітня 2006 року, здійснивши при цьому виїзд за межі Львівської області до м. Києва, не повідомивши про виїзд належним чином кримінально-виконавчу інспекцію, в результаті чого не відбув покарання у вигляді виправних робіт строком 1 рік 5 місяців 7 днів з відрахуванням на користь держави 20% заробітку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту скоєння кримінального правопорушення проти правосуддя при вищезазначених обставинах. До таких обставин відносяться дата, час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, винуватість у скоєнні правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст ціх обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом раз`яснено, що участники провадження будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апелляційному порядку.

Провина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення підтверджується свідченнями самого обвинуваченого, який в судовому засіданні підтвердив, що дійсно знав про необхідність відбування покарання у вигляді виправних робіт і мав намір працевлаштуватися. Проте, фірма, в яку він працевлаштувався, припинила свою роботу. До іншої установи або підприємства ОСОБА_4 на роботу не ходив, до центру зайнятості не звертався та у квітні 2006 року виїхав до м. Києва на заробітки, де працював весь цей час, не оформлюючи трудові відносини належним чином. Про виїзд за межі Львівської області відповідним органам не повідомив, оскільки боявся.

Крім того, провина ОСОБА_4 повністю підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- копією вироку Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2004 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 129, ч. ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України до трьох років позбавлення волі;

- копією постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 07.06.2005 року, якою невідбуту частину покарання тривалістю 1 рік 5 місяців 7 днів замінено на виправні роботи на той самий строк з відрахуванням на користь держави 20% заробітку;

- копією підписки від 14.07.2005 року, в якій ОСОБА_4 зазначив, що ознайомлений з наслідками ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі;

- копією підписки від 17.08.2005 року, в якій ОСОБА_4 зазначив, що працює експедитором ПП «Юрмакс»;

- копією аркуша проведення профілактичних бесід, з якого вбачається, що ОСОБА_4 відвідував кримінально-виконавчу інспекцію в період з 17.08.2005 року до 06.04.2006 року;

- поданням інспектора КВІ Сихівського району від 30.11.2006 року про притягнення, в якому зазначено, що з липня 2006 року ОСОБА_4 перестав з`являтися на реєстрацію, а лист, направлений на ПП «Юрмакс», повернувся з відміткою, що такий адресат відсутній.

Проаналізуваши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення проти правосуддя.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи особою, засудженою до покарання у вигляді виправних робіт, ухилився від відбування цього покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Суд враховуює, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії правопорушень невеликої тяжкості. Суд враховує особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є судимим, судимість не знята та не погашена в передбаченому законом порядку. В той же час, суд враховує, що з дня, коли обвинувачений припинив відбувати покарання у вигляді виправних робіт й до часу розгляду обвинувального акту минуло 9 років. За цей час ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення не скоїв, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вирішуючи питання щодо остаточного покарання, суд виходить з правил, передбачених ст. 72 КК України, за якими при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи з того, що одному дню обмеження волі відповідають три дні виправних робіт.

Загалом ОСОБА_4 не відбуто 524 дня виправних робіт, які відповідають 174 дням обмеження волі, що становить 5 місяців 8 днів.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, суд вважає можливим виправлення обвинуваченного без ізоляції від суспільства. Суд вважає, що звільнення ОСОБА_4 від покарання із встановленням випробувального строку буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченого за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65-67, 72, 75,76, ч. 2 ст. 389 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 349, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України із застосуванням ст. 72 КК України шляхом частково приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2004 року, у вигляді одного року п`яти місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо він протягом випробувального строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не виїзджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буте скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: