Номер провадження: 11-кп/785/178/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2016 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2015 року про відмову у задоволенні клопотання начальника Чорноморської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№74) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженої ОСОБА_7 ,
встановив:
Начальник Чорноморської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№74) ОСОБА_9 звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_7 , посилаючись на те, що засуджена, за час відбування покарання довела своє виправлення. На день подачі клопотання, ОСОБА_7 відбула 4 роки 8 місяців і 3 дні з призначеного їй вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2011 року покарання у вигляді семи років позбавлення волі.
За час відбування покарання вона працювала на різних роботах, має заохочення, вину визнає, позитивно характеризується, тому заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Зазначеною ухвалою суду першої інстанції, у задоволенні клопотання відмовлено.
Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що позитивна характеристика засудженої свідчить лише про ставлення її до конкретної ситуації (відбування покарання), а не про виправлення і перевиховання в цілому, тому звільнення засудженої від відбування покарання умовно достроково, не буде відповідати засадам призначення покарання.

У апеляційній скарзі засуджена зазначила, що не погоджується з ухвалою суду, оскільки, на її думку, суд першої інстанції не врахував її позитивну характеристику, сумлінне ставлення до роботи, наявність чотирьох заохочень, повне усвідомлення своєї вини. Вона вважає, що ці обставини свідчать про її виправлення, тому вона заслуговує на умовно дострокове звільнення.
Посилаючись на зазначені доводи, засуджена просить прийняти рішення про її умовно дострокове звільнення.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, засуджена змінила свою апеляційну скаргу, доповнивши її вимогою про звільнення з місць позбавлення волі у зв`язку з повним відбуттям нею покарання, на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 24.12.2015 року, а захисник ОСОБА_8 подала клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у співвідношенні: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з урахуванням доданих до неї змін, підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів справи, начальник Чорноморської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№74) ОСОБА_9 звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_7 , посилаючись на те, що засуджена, за час відбування покарання довела своє виправлення, а на день подачі клопотання, відбула 4 роки 8 місяців і 3 дні з призначеного їй вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2011 року покарання у вигляді семи років позбавлення волі.
Відповідно до приписів ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_7 була засуджена за умисний тяжкий злочин і на день подачі клопотання, відбула більш ніж дві третини строку покарання, тобто вона має право, за законом, на умовно дострокове звільнення.
Зі змісту характеристики на засуджену випливає, що адміністрацією виправної установи вона характеризується виключно позитивно, а довідкою про заохочення підтверджено, що ОСОБА_7 , на теперішній час має чотири заохочення, а з липня 2012 року не має стягнень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду клопотання засудженої, його висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, суперечать матеріалам справи, а формулювання відмови у задоволенні клопотання є надуманим і безпідставним.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Окрім того, відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
З довідки, складеної адміністрацією Чорноморської виправної колонії УДпТС України в Одеській області (№74), видно, що ОСОБА_7 знаходилась під вартою під час попереднього ув`язнення: з 01.12.2010 року по 19.07.2012 року та з 31.08.2012 року по 01.03.2013 року.
Відповідно до припису ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З матеріалів справи випливає, що засуджена ОСОБА_7 перебувала в режимі попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду справи з 26.11.2010 року (дата фактичного затримання) по 10.07.2012 року (дата набрання вироком суду першої інстанції законної сили) один рік сім місяців і чотирнадцять днів.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зарахування у строк попереднього ув`язнення підзахисної також строку перебування її у Одеському слідчому ізоляторі з 31.08.2012 по 31.03.2013 року колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що перебування ОСОБА_7 в Одеському слідчому ізоляторі з 31.08.2012 по 31.03.2013 року було викликано не проведенням слідчих дій чи судовим розглядом у даному кримінальному провадженні, а мало місце за її ініціативою, у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи для подачі касаційної скарги, тому не може бути зараховане їй у строк попереднього ув`язнення.
Відповідно до припису абзацу першого частини п`ятої статті 72 КК України, у разі зарахування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк перебування ОСОБА_7 у режимі попереднього ув`язнення, з урахуванням зазначеної норми закону становить три роки два місяці і двадцять вісім днів.
Строк відбутого засудженою покарання з дня набрання вироком законної сили по день розгляду апеляційної скарги, становить три роки шість місяців і два дні.
З огляду на те, що за таких розрахунків строк відбутого засудженою покарання становить шість років і дев`ять місяців, не відбутий строк покарання у вигляді позбавлення волі, встановленого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2011 року (сім років позбавлення волі), складає, на день апеляційного розгляду справи, - три місяці.
Отже, засуджена підлягає умовно достроковому звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на не відбутий строк три місяці.
Відповідно до припису п. 4 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали.
У такому випадку, клопотання начальника Чорноморської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№74) ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, підлягає задоволенню з підстав, наведених вище у мотивувальній частині ухвали.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, керуючись ст.ст. 404, 405, п. 4 ст. 407, 409, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2015 року про відмову у задоволенні клопотання начальника Чорноморської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№74) ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, - скасувати та постановити нову ухвалу, якою:
Зарахувати засудженій ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду справи з 26.11.2010 року (дата фактичного затримання) по 10.07.2012 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджену ОСОБА_7 звільнити з Чорноморської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№74) від відбування покарання, у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2011 року умовно достроково на три місяці.
Засуджену ОСОБА_7 звільнити з під варти негайно у залі судових засідань Апеляційного суду Одеської області.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4