Справа № 703/4512/15-к р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
законного представника потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
- за ч. 1 ст. 186 КК України, -
встановив:
ОСОБА_7 , 1 червня 2015 року, близько 21 год. 15 хв. біля подвір`я № 15 по вул. Мікояна в м. Сміла, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито заволоділа мобільним телефоном «Lenovo А-390», вартістю 1200 грн. в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайф» вартістю 15 грн., сім-карта оператора «Київстар» вартістю 15 грн. та карта пам`яті на 8 Гб марки «Кінгстон» вартістю 110 грн.. заподіявши власниці телефону ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1340 грн.
Обвинувачена своєї вини в скоєнні пограбування потерпілої не визнала та пояснила, що дійсно коли ввечері 1 червня 2015 року зустріла її поблизу свого будинку, то остання сама віддала їй свій мобільний телефон, оскільки була їй винна гроші в сумі 130 грн. Наступного дня мати потерпілої дійсно вимагала повернути телефон її доньці, але вона зробити це відмовилась. Після цього телефон потерпілої у неї вилучили працівники міліції. Про те, що потерпіла неповнолітня вона знала, оскільки вони давно проживають по сусідству.
Проте, незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини в скоєнні інкримінованого їй злочину її винність в скоєному стверджується доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що ввечері 1 червня 2015 року вона випадково зустрілась з обвинуваченою на вулиці і остання, побачивши у неї мобільний телефон «Lenovo А-390», вихопила його з рук і пішла до себе додому. На вимоги повернути телефон ОСОБА_9 не відреагувала. Її мати також просила обвинувачену повернути телефон, але остання зробити це відмовилась. Після цього телефон їй повернули працівники мілції. Ніякого боргу перед обвинуваченою вона не мала і жодних своїх речей ОСОБА_9 їй ніколи не давала;
- даними протоколу огляду місця події від 2 червня 2015 року про те, що працівниками міліції у ОСОБА_7 було вилучено сім-карту до мобільного телефону оператора «Лайф», сім-карту мобільного оператора «Київстар» та карту пам`яті «Кінгстон» на 8 Гб, які як вона пояснила, належать ОСОБА_4 ;
- даними протоколу огляду місця події від 10 червня 2015 року про те, що працівниками міліції у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон «Lenovo А-390» належний потерпілій ОСОБА_4 ;
- даними протоколів огляду речових доказів від 5 червня 2015 року та 10 червня 2015 року, а саме вилучених у ОСОБА_7 сім-карт, карти пам`яті та мобільного телефону «Lenovo А-390» належні потерпілій ОСОБА_4
- даними довідок з торгівельної мережі, які підтверджують вартість викраденого у потерпілої мобільного телефону «Lenovo А-390», карти пам`яті та сім-карт, які в ньому знаходились;
- даними акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 365 від 4.08.2015 року про те, що ОСОБА_7 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого їй діяння та на теперішній час, виявляє ознаки помірно вираженого компенсованого розладу особистості емоційно-нестійкого демонстративного типу, що не позбавляло і не позбавляє її на теперішній час здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Виходячи з сукупності зібраних в справі доказів суд вважає, що вина ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого їй злочину доведена повністю. Її ж заперечення своєї вини, посилання на те, що потерпіла сама віддала їй свій мобільний телефон за ніби-то наявний перед нею борг в сумі 130 грн., непослідовність і суперечливість таких показань суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне та як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Показання ж потерпілої про обставини скоєння щодо неї злочину суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджуються зібраними об`єктивними доказами вини обвинуваченої, є логічними і послідовними.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує характер і тяжкість вчиненого злочину та особу ОСОБА_9 , яка хоча і скоїла умисний корисливий злочин, проте за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, вважає, що вона може бути виправлена без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за її поведінкою, а тому покарання їй слід призначити у вигляді позбавлення волі з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити їй покарання 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбуття призначеного покарання, якщо вона протягом 2 - річного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.
Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: мобільний телефон «Lenovo А-390», сім-карту «Лайф», сім-карту оператора «Київстар» та карту пам`яті на 8 Гб марки «Кінгстон» - залишити у власності та користуванні потерпілої ОСОБА_4 , звільнивши її від зобов`язань по їх зберіганню.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 діб.

Головуючий: ОСОБА_1