Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-1431/10 Головуючий в 1 інстанції: Таранцов С.П.
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач: Сажинов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 р. листопада місяця „16 дня

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Вороненко Т.В.

суддів: Калініченко І.С., Сажинова В.В.

за участі прокурора Литвиненко О.О.

потерпілих: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника потерпілих ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та апеляцією представника потерпілих адвоката ОСОБА_3 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 27 липня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою кримінальна справа щодо:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, направлена прокурору на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильність досудового слідства.

Міра запобіжного заходу обрана підписка про невиїзд.

ОСОБА_4 органами досудового слідства обвинувачується в тому, що він 30 квітня 2006 року близько 17 години, керуючи автомобілем „Шкода Супер Б Класик, державний номер НОМЕР_1 по автодорозі Каховка Таврійськ з боку м. Таврійська в напрямку м. Каховка і в районі с. М. Каховка, поблизу провулка Садовий при наявності в напрямку його руху дорожніх знаків 5.35.1 та 5.32.2 „Пішохідний перехід та ліній 1.14.1 горизонтальної розмітки (зебра), інформуючих водіїв про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, а також в порушення п. 12.1 цих же Правил, не прийняв мір гальмування з метою пропуска пішохода, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, який пересікав проїздну частину в групі пішоходів зліва направо по ходу руху автомобіля по пошохідному переходу, внаслідок чого спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя від яких наступила смерть потерпілого.

Спрямовуючи справу на додаткове розслідування, суд у постанові послався на неповноту та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, вказавши, що під час судового слідства встановлено протиріччя в показаннях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в протоколах допитів свідка від 05.12.2006 року та у протоколах додаткових допитів від 08.10.2008 року. Під час ВООП від 28.02.2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали обставини події, які підтверджували їх показання від 08.10.2008 року та мали розбіжності з показаннями від 05.12.2006 року. Під час ВООП від 13.07.2006 року та 28.02.2009 року потерпіла ОСОБА_8 вказала обставини події, які відрізнялися від її показань під час допиту потерпілої від 05.05.2006 року. Слідчий не усунув протиріч в показаннях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також потерпілої ОСОБА_8, і призначаючи автотехнічну експертизу зазначив вихідні дані тільки згідно протоколів ВООП від 28.02.2009 року. Слідчий не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9, наперед зробивши висновок, що їх свідчення є неправдивими, оскільки не збігаються з показаннями інших свідків та потерпілої, чим також допустив неповноту та неправильність досудового слідства. Також слідчий, маючи протилежні висновки двох автотехнічних експертиз, не дав цьому факту жодної оцінки і не вжив жодних заходів для усунення цих розбіжностей.

Крім того, суд зазначив, що органу досудового слідства необхідно виконати слідчі дії, а саме: провести ВООП за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з метою перевірки і уточнення результатів їх істотних розбіжностей в свідченнях, даних в ході досудового і судового слідства, провести додатковий огляд місця ДТП, з метою уточнення вихідних даних викладених в протоколах ВООП і прикладених схемах на міліметрівці, кольорових фотографій прикладених в ході допиту свідка ОСОБА_10, виходячи з суперечливих висновків двох автотехнічних експертиз, призначити і провести додаткову комплексну автотехнічну експертизу обставин ДТП, провадження якої доручити експертам в області судової медицини, автотехніки, трасології.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанії, не погоджуючись із постановою суду, просить її скасувати з мотивів необґрунтованості, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що вказівка суду про проведення додаткового огляду місця події через 4 роки після скоєння ДТП є надуманною; ВООП за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було проведено ще 28.02.2009 року; протиріччя в показаннях вказаних свідків від 08.10.2008 року, під час ВООП із показаннями від 05.12.2006 року були усунуті в судовому засіданні, а розбіжностям у висновках експертиз суд повинен був дати оцінку та вказати чому він не приймає до уваги висновки якоїсь з експертиз з наведенням своїх міркувань у вироку.

В своїй апеляції представник потерпілих адвокат ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду, викладеним в постанові, фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову суду, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав доводи апеляції державного обвинувача та представника потерпілих і вважав, що постанова суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд, потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи своєї апеляції та апеляцію прокурора, пояснення підсудного ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляцій та просив постанову суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції державного обвинувача і представника потерпілих підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про необхідність направлення справи на додаткове розслідування з підстав, викладених у постанові, є необґрунтованим, оскільки неповнота досудового слідства може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Зі змісту п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 р. Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування вбачається, що досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст. ст. 22, 64 КПК України не були дослідженні або були поверхово чи однобічно дослідженні обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, не були допитані певні особи, не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин, коли необхідність дослідження тієї чи іншої обставини випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді.

Якщо, суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК України).

Зазначені вимоги закону під час судового розгляду справи судом не виконані.

Так, відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 р. Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, відсутність доказів, які б підтверджували обвинувачення та їх недостатність, про що вказує суд у своїй постанові, не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування, оскільки за таких обставин, коли вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів суд має витлумачувати всі сумніви на користь підсудного та, виходячи з цього постановити вирок.

Суд, виходячи з того, що докази по справі подають сторони, мав продовжувати розглядати справу, а перед закінченням судового слідства відповідно до ст. 317 КПК України мав зясувати у сторін, чи всі докази на обґрунтування своїх доводів вони подали, після чого закінчувати розгляд справи по суті.

Не є підставою для дослідування наявність по справі доказів, які суперечать один одному, оскільки згідно зі ст. 334 КПК України зазначені протиріччя має вирішувати суд, постановляючи вирок, в якому повинен указати на докази, на яких ґрунтується висновок суду, із зазначенням мотивів, із яких суд відкидає інші докази.

Згідно з п. 13 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року, суд, повертаючи справу на додаткове розслідування, не вправі наперед вирішувати питання про доведеність обвинувачення, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими, що було зроблено судом у постанові про дослідування.

Окрім того, суд сам допустив однобічніть та неповноту судового слідства по справі.

Пославшись у своїй постанові на протиріччя в показаннях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, потерпілої ОСОБА_8 в протоколах їх допитів на досудовому слідстві, протоколах відтворення обстановки та обставин події, при зазначені вихідних даних при призначені автотехнічної експертизи, суд, як вбачається з протоколу судового засідання (том 2 а.с. 89-105), в порушення вимог ст. 314 КПК України не оголосив ряд документів, які є доказами в справі, а саме: протоколи огляду місця дорожньо-транспортної події зі схемами та фототаблицями, висновки експертиз, протоколи відтворення обстановки та обставин події.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що постанова суду про направлення справи на додаткове розслідування є незаконною і підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд, в ході якого суду належить перевірити зібрані по справі докази, дати їм належну оцінку в їх сукупності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та апеляцію представника потерпілих адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 27 липня 2010 року про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України на додаткове розслідування скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів із стадії судового розгляду.

Головуючий:

Судді: