ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/795/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" листопада 2015 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001861 від 05.02.2013 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадження Дарницького районного суду м. Києва з Апеляційного суду м. Києва надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки вказаний процесуальний документ відповідає вимогам кримінально процесуального закону. Також, прокурором заявлено клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 вважав, що обвинувальний акт вимогам КПК України не відповідає, що підтверджено ухвалою Апеляційного суду м. Києва, а тому його необхідно повернути прокурору. Також, захисник з урахуванням тривалості перебування обвинуваченого під вартою, просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. Обвинувачений ОСОБА_5 позицію захисника підтримав.

Заслухавши сторони кримінального провадження щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та можливості призначення судового розгляду, клопотання сторін щодо запобіжного заходу, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, й прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Згідно з приписами ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини) статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82,). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94; п. 58 рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94; п. 34 рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98).
Проте, всупереч вказаним нормам закону, практиці Європейського суду з прав людини обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України, взагалі не містить формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, а в ньому тільки відображений виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, чим порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України, викладено фактичні обставини, зазначена правова кваліфікація дій обвинуваченого, але в порушення закону, не сформульовано обвинувачення.

Не може вважатись формулюванням обвинувачення зазначене слідчим словосполучення: «Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується…» без посилання на фактичні обставини, об`єктивні та суб`єктивні ознаки інкримінованих злочинів.

Крім цього, при викладені фактичних обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 містяться посилання на докази, а саме висновок експерта № 1150/Е від 16.08.2011 р., що суперечить вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки будь-які докази можуть надаватись та досліджуватись лише під час судового розгляду кримінального провадження.

На відсутність формулювання обвинувачення, невідповідність обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_5 вимогам ст. 291 КПК України, вказав і Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 25 вересня 2015 р., скасовуючи вирок Дарницького районного суду м. Києва та призначаючи новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

З урахуванням наведеного, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України, не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.

Розв`язуючи клопотання сторін кримінального провадження щодо запобіжного заходу, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, відповідно до якої під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України»).

Колегія суддів враховує, що в судовому засіданні, новим складом суду, не допитана потерпіла та свідки, не досліджені речі та документи. Вказані обставини з урахуванням тяжкості, характеру та підвищеної суспільної небезпеки інкримінованих обвинуваченому злочинів, дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, колегія суддів враховує обставини встановлені ст. 178 КПК України в їх сукупності, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів; те, що у випадку доведеності винуватості йому загрожує покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, дані про особу обвинуваченого, ОСОБА_5 , який на час вчинення злочинів не працював, його віку та стану здоров`я, розміру майнової шкоди.

Наведені обставини, на думку суду, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи обвинуваченого, а тому, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахування того, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, вчиненому із застосуванням насильства, суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави, вважаючи, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Також, в зв`язку із наведеним клопотання захисту щодо зміни запобіжного заходу задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 314, 315, ч. 2 ст. 369, 372, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001861 від 05.02.2013 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України повернути прокурору прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_6 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши термін дії цього запобіжного заходу до 30 грудня 2015 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий-суддя:
СУДДІ: