11-кп/775/328/2015(м)
264/2500/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0003532 за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 червня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого: 13 червня 2006 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст.ст.186 ч.2, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном строком на 1 рік; 17 вересня 2009 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст.ст.185 ч.2, ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном строком на 3 роки; 18 листопада 2009 року Першотравневим районним судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 8 вересня 2010 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст.ст.185 ч.2, ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 22 квітня 2015 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст.ст.15 ч.1, ч.3, 185 ч.3, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 24 квітня 2015 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст.190 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання невідбутих покарань за вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2015 року та вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2015 року остаточно призначене покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. З ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди - 1410 гривень, на користь ОСОБА_8 - 1471 гривню, на користь ОСОБА_9 5525 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 23 грудня 2014 року, у період часу з 15-00 год. до 16-00 год., діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, незаконно проник до приміщення бані цеху ЕРЦ ПАТ «ММК імені Ілліча», розташованого в Іллічівському районі міста Маріуполя, де з особистого ящику для одягу, таємно викрав мобільний телефон марки «ЕLЕРНONЕ G4» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1400,00 грн., з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 10,00 грн., на рахунку якої грошей не було, що належить ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 1410,00 грн.

Також у цей же час, знаходячись у вказаному приміщенні, з особистого ящика для одягу, таємно викрав мобільний телефон «Nokia С 5-00» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_4 , вартістю 1400,00 грн., який знаходився у чохлі, що матеріальної цінності не представляє, з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_5 , вартістю 10,00 грн., на рахунку якої грошей не було, гаманець зі шкіряного замінника коричневого кольору, в якому знаходився пропуск до ПАТ «ММК імені Ілліча», банківська платіжна картка ПАТ «ПУМБ», та картка на отримання молочних продуктів ПАТ «ММК імені Ілліча» на ім`я потерпілого, що матеріальної цінності не представляють, грошові кошти в сумі 61,00 грн., які належать ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 1471,00грн.

Він же, 25 січня 2015 року, приблизно о 17-00 год., діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник у кімнату № НОМЕР_6 гуртожитку, розташованому в будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав ключі від кімнати та дочекавшись, коли потерпілий вийде з кімнати, відкрив викраденим ключем двері вказаної кімнати, незаконно проник у жиле приміщення, звідки викрав ноутбук марки «Lenovo В 570» в корпусі чорного кольору, вартістю 5200,00 грн., зарядний пристрій для ноутбука, вартість якого входить у вартість ноутбука, сумку для ноутбука чорного кольору, вартістю 300,00 грн., комп`ютерну мишку в корпусі чорного кольору, вартістю 25,00 грн., ключі від квартири, які матеріальної цінності не представляють, що належать ОСОБА_10 , чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 5525,00 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 та кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що суд, при призначенні покарання, в порушення вимог ч.4 ст.70 КК України правильно встановив підстави для призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, але застосував принцип призначення покарання передбачений ст.71 КК України, тобто шляхом часткового приєднання покарання, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, був зроблений на підставі його свідчень, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ч.2 ст.394, ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, то вони заслуговують на увагу.

Вимогами ч.4 ст.70 КК України передбачено, що якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку у першій справі. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за першим вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначається судом на основі одного із трьох принципів: поглинення менш суворого покарання більш суворим; повного або часткового складання призначених покарань.

Таким чином суд першої інстанції помилково призначив покарання за принципом, який застосовується при призначенні покарання за сукупністю вироків, а тому вирок суду підлягає зміні в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання за сукупністю злочинів змінити.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_6 остаточно вважати засудженим за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 червня 2015 року, з покараннями призначеними вироками Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2015 року та Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2015 року до чотирьох років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області