Єдиний унікальний номер № 285/3100/15-к
Провадження № 1-кп/0285/314/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баранівка, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця за контрактом, учасника бойових дій, мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
Військовослужбовець за контрактом солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу 18.04.2011 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира 8 Армійського корпусу військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2014 року № 7ПМ солдат ОСОБА_5 призначений на посаду водія 2 інженерно-саперного відділення 1 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону.
Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», наказом командира в/ч НОМЕР_2 №87 від 17.04.2014 року термін військової служби солдата ОСОБА_5 продовжений понад встановлені строки на період з 18.04.2014 року до оголошення демобілізації.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, солдат ОСОБА_5 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України, вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 без поважних причин в умовах особливого періоду.
Так, 17 червня 2015 року, близько 08 год., солдат ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем дислокації інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив місце несення військової служби в умовах особливого періоду, проводив час на власний розсуд. Станом на 15 липня 2015 року в розташування військової частини НОМЕР_2 він не повернувся, обов`язки по службі не виконував.
Під час судового провадження прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 26 серпня 2015 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно даної угоди умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.
Згідно даної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення вперше.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 6 місяців дисциплінарного батальону.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до категорії тяжких злочинів, потерпілі в кримінальному проваджені відсутні, а отже, угода відповідає вимогам КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Суд також бере до уваги те, що обвинувачений приймав беспосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, має статус учасника бойових дій. Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та переходу до іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді тримання в дисциплінарному батальоні військовослужбовця, як це і передбачено угодою.
Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 6 місяців дисциплінарного батальону.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.

Головуючий: