Справа №592/6057/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/796/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002896 від 06 травня 2015 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2015 року, якою до

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, учня 8 класу, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно-небезпечні діяння, передбаченого ч.2 ст.186, ч.1 ст.190 КК України, застосований примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері до досягнення ним повноліття, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 , в якій він, посилаючись на допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу суду щодо ОСОБА_9 в частині вирішення питання щодо стягнення з матері малолітнього ОСОБА_10 матеріальної шкоди, змінити та вказати в мотивувальній та резолютивній частині ухвали про залишення цивільного позову потерпілого без розгляду.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2015 року застосовано до неповнолітнього ОСОБА_9 примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_10 до досягнення ним повноліття, до 24 березня 2020 року.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 891 грн.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_8 зазначає, що у суду не було законних підстав до задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , оскільки згідно ст.ст.127, 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлений лише до підозрюваного чи обвинуваченого, статусу яких неповнолітній ОСОБА_9 не набував та не міг набути.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Відповідно до ухвали, 06 лютого 2015 року, близько 14.45 год. ОСОБА_9 , разом з іншою неповнолітньою особою, знаходячись біля ветеринарної аптеки, яка розташована на вул. Курській, 133, м. Суми, шляхом обману малолітнього ОСОБА_11 заволоділи його мобільним телефоном «Нокіа 220» вартістю 872 грн. з сім-карткою оператора МТС, на рахунку якої знаходилося 19 грн., спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 891 грн.

Крім того, 07 березня 2015 року, близько 11.00 год. ОСОБА_9 , разом з іншою неповнолітньою особою, біля будинку №1/2 по вул. Новомістенській м. Суми, відкрито заволоділи мобільними телефонами: «Samsung Galaxy Star GT-S7262» вартістю 1615 грн. з сім-карткою оператора МТС та сім-карткою оператора «Київстар», на рахунку якої було 20 грн. заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 1635 грн.; та мобільним телефоном «Нокіа Х2-02» вартістю 451 грн., з сім-карткою оператора МТС, на рахунку якої було 50 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 501 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Правильність встановлення фактичних обставин вчинення суспільно-небезпечних діянь та кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.190 КК України, а також строк та вид примусових заходів виховного характеру в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи цивільний позов в даному кримінальному провадженні допустив порушення кримінального процесуального законодавства, як про це обґрунтовано зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор.

Так, застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_9 , який не досяг віку кримінальної відповідальності примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері до досягнення ним повноліття, суд першої інстанції також ухвалив стягнути з ОСОБА_10 ( матері неповнолітнього) на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 891 грн.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування у даному провадженні здійснювалося відповідно до ст.ст.498, 499 КПК України.

До суду прокурором було направлено клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 900 грн., заявлений ним під час досудового розслідування (а.п.1-9, 16).

Відповідно до ст.127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.1178 ЦК, шкода завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років) відшкодовується її батьками або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи ,- якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Зокрема, кримінальний процесуальний кодекс передбачає оголошення цивільного позову в судовому засіданні, встановлення думки обвинуваченого (цивільного відповідача) щодо заявленого позову, дослідження позову та доказів наданих на його підтвердження, тощо.

Разом з тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження, а саме журналу судового засідання від 02.11.2015 року та звукозапису, в дане судове засідання потерпілий ОСОБА_11 не з`явився і клопотання про розгляд позову за його відсутність не надав. Заявлений потерпілим цивільний позов на суму 900 грн., не був досліджений в судовому засіданні, і суд без дослідження та обґрунтування своїх висновків, вирішив стягнути з матері малолітнього на користь потерпілого 891 грн.

Також в матеріалах провадження відсутні дані про визнання матері малолітньої особи ОСОБА_9 ОСОБА_10 цивільним відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.326 КПК України якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, суд залишає цивільний позов без розгляду

За таких обставин ( неявки потерпілого) суд першої інстанції повинен був в даному випадку застосувати наслідки передбачені ч.1 ст.326 КПК України і залишити цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 без розгляду.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а саме положення ст.127 КПК та ст.1178 ЦК України колегія суддів вважає помилковими твердження прокурора в його апеляційній скарзі про те, що у суду не було законних підстав до задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , оскільки згідно ст.ст.127, 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлений лише до підозрюваного чи обвинуваченого, статусу яких неповнолітній ОСОБА_9 не набував та не міг набути.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про стягнення із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 891 грн., та задоволення таким чином цивільного позову останнього, було прийнято з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвала суду, на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає зміні в цій частині, оскільки така зміна не погіршує становища неповнолітнього ОСОБА_9 .

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в ухвалі від 02 листопада 2015 року суду про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 891 грн. скасувати, вказавши про залишення позову без розгляду.

Також з метою захисту цивільних прав потерпілого колегія судді зазначає, що залишення цивільного позову без розгляду не позбавляє потерпілого права пред`явити такий позов в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2015 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру - змінити.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 891 грн скасувати.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоду залишити без розгляду.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4