Справа № 580/931/14-к
Номер провадження 1-кп/580/7/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника СКМСД Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області

ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей Лебединської міської ради ОСОБА_8 ,

представника ДПТНЗ «Лебединське ВПУ лісового господарства» педагога -
ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження за обвинуваченням

неповнолітнього ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця,
громадянина України, не одруженого, освіта -
неповна середня, учня 33 гр. ДПТНЗ «Лебе-
динське вище професійне училище лісового
господарства», мешканця
АДРЕСА_1 , раніше не
судимого;
за ч. 2 ст. 307 КК України;

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 о 18 год. 3 березня 2014 рокуна зупинці громадського транспорту, розташованій на початку вул. Гастелло в м. Лебедині Сумської області неподалік від ТОВ «Лебединський м`ясокомбінат», діючи умисно, незаконно, без передбаченого чинним законодавством дозволу, з метою збуту купив у свого знайомого неповнолітнього ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 80 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» вагою 0,8 грам, який в подальшому зберігав при собі та переніс домагазину «Орбіта», розташованого по вул. Леніна - 80 в м. Лебедині та о 19 год. того ж дня біля зазначеного магазину незаконно збув дану наркотичну речовину раніше знайомій йому ОСОБА_11 за 80 грн.

Крім цього, неповнолітній ОСОБА_4 о 14 год. 14 березня 2014 року, перебуваю-

чи неподалік зупинки громадського транспорту, розташованої в кінці вул. Гастелло біля входу до колишнього військового містечка в м. Лебедині Сумської області, діючи умисно, незаконно, з метою збуту, повторно, придбав у ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 160 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» вагою 1, 774 грам, який в подальшому зберігав при собі та перевіз до магазину «Шанс», розташованого по вул. Гудимівській - 2 в м. Лебедині, де о 14:10 год. того ж дня біля вказаного магазину, ОСОБА_4 повторно, незаконно збув дану наркотичну речовину ОСОБА_11 за 160 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину не визнав та пояснив суду, що близько 16 години 03.03.2014 року йому зателефонувала знайома ОСОБА_11 і попросила допомогти їй придбати «трави» на суму 80 грн., маючи на увазі наркотичний засіб, що вживається шляхом куріння. Оскільки він до цього тривалий час підтримував з ОСОБА_11 приятельські стосунки то погодився і з метою виконати її прохання вирішив зателефонувати своїм знайомим, які могли мати в своєму розпорядженні наркотичні засоби. Першим з них був ОСОБА_10 , який погодився продати «траву» і вони домовилися про місце і час зустрічі та про об`єм і вартість товару. Після цього обвинувачений зателефонував ОСОБА_11 , зустрівся з останньою, отримав від неї грошові кошти і ж дня близько 18-19 год. прийшов на автобусну зупинку по вул. Гастелло м. Лебедина біля м`ясокомбінату, де купив у ОСОБА_10 за 80 грн. паперовий згорток розміром близько сірникової коробки, який не розкриваючи переніс до магазину «Орбіта», розташованого по вул. Леніна - 80 в м. Лебедині ітого ж вечора передав ОСОБА_11 . Навіщо їй «трава» остання не казала, інших осіб на місці передачі він не бачив.

14.03.2014 року близько 14 години до нього знову з проханням придбати наркотичні речовини в кількості 2 згортків звернулась ОСОБА_11 , після чого він повторно зателефонував ОСОБА_10 , домовився про зустріч та ціну і кількість наркотичного засобу. Після цього обвинувачений в центрі міста зустрівся з ОСОБА_11 , отримав від неї 160 грн. і мопедом свого знайомого, який не був поставлений до відома про дійсну мету поїздки спочатку приїхав до зупинки біля м`ясокомбінату, де передав ОСОБА_10 160 грн., а потім за пропозицією останнього, висловленою по мобільному телефону по вул. Гастелло доїхав до військового містечка, де на обумовленому місці отримав від ОСОБА_10 два паперових згортки, розміром близько сірникової коробки кожен і не розгортаючи та не оглядаючи їх змісту перевіз до магазину «Шанс», розташованого по вул. Гудимівська в м. Лебедині, де передав ОСОБА_11 .

Претензій ні щодо кількості, ні щодо якості вмісту проданих згортків він ні від кого в подальшому не отримував.

При цьому ОСОБА_4 пояснив суду, що не визнає своєї вини у вчиненні злочину з тих підстав, що йому особисто наркотичні речовини потрібні не були; отримуючи їх від ОСОБА_10 та передаючи ОСОБА_11 він діяв не з власної ініціативи а на прохання останньої; не знав справжньої назви «канабісу»; не знав що за його збут передбачене суворе кримінальне покарання і не заглядав у пакунки, отримані від ОСОБА_10 тому не може стверджувати, що в них перебував саме «канабіс».

В той же час, він повідомив суду, що виконуючи прохання ОСОБА_11 -придбаваючи та збуваючи «траву» за грошові кошти, які становили значні суми він усвідомлював, що має справу з наркотичним засобом.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення стверджується показами свідків, матеріалами справи та поясненнями самого обвинуваченого.

Так, свідок ОСОБА_11 , допитана в судовому засіданні послалась на те, що внаслідок значного проміжку часу не пам`ятає подробиць події, проте показала, що в 2014 році навчалась в 11 класі Лебединської ЗОШ № 1 і після уроків 03.03.2014 року на прохання шкільної знайомої ОСОБА_12 придбати наркотичну речовину двоюрідному брату останньої ОСОБА_13 вона по мобільному телефону звернулась до ОСОБА_4 , з яким близько року підтримувала дружні стосунки і поцікавилась, чи не знає той, у кого можна придбати за 80 грн. згорток «трави», маючи на увазі рослини коноплі. Обвинувачений надав згоду вияснити це питання. Через кілька хвилин він зателефонував і вони зустрілися біля магазину «Жар-птиця» по вул. Леніна, де ОСОБА_4 повідомив, що зможе збути їй «траву», а вона передала йому гроші, отримані на покупку наркотиків від ОСОБА_14 . Після чого обвинувачений пішов за наркотичним засобом і повернувся до магазину «Орбіта» на тій же вулиці в м. Лебедині, де передав їй згорток з канабісом об`ємом близько однієї сірникової коробки. Цей згорток в подальшому вона віднесла до кафе-бару «МІХ-Клуб», розташованому також на вул. Леніна в м. Лебедині, де її чекали ОСОБА_15 і ОСОБА_14 і передала братові своєї знайомої.
14.03.2014 року вона за проханням ОСОБА_16 придбати наркотичну речовину для ОСОБА_14 знову звернулася до ОСОБА_4 . На цей раз мова йшла за два згортки і він погодився. Гроші на «канабіс» давав ОСОБА_14 . Частину з них - 160 грн. вона передала біля магазину «АТБ» ОСОБА_4 , який після цього вирушив за покупкою, а повернувся до мазину «Шанс», де передав їй два згортки. Ці згортки вона віднесла і віддала ОСОБА_14 , який чекав її з ОСОБА_17 біля кафе-бару «МІХ-Клуб» і особисто з ОСОБА_4 не спілкувався.
Свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні, показав, що в другій половині дня 03.03.2014 року до нього зателефонував знайомий ОСОБА_4 і попросив помогти купить «трави», маючи на увазі рослини коноплі на суму 80 грн. Свідок зателефонував іншому знайомому - ОСОБА_18 і домовився, що той продасть йому зазначений наркотичний засіб на вказану суму. Зустрівшись з ОСОБА_4 на зупинці по вул. Гастелло неподалік від м`ясокомбінату, свідок отримав від обвинуваченого 80 грн, відніс їх на вул. Фрунзе в м. Лебедині, де віддав гроші ОСОБА_18 , а у останнього взяв згорток з наркотичною речовиною, після чого повернувся на вул. Гастелло і збув згорток ОСОБА_4
14.03.2014 року близько 11-12 годин йому також зателефонував ОСОБА_4 і попросив продати два пакунки наркотичної речовини. Свідок знову зателефонував до ОСОБА_18 і той погодився продати «канабіс». На зупинці біля м`ясокомбінату свідок взяв у обвинуваченого 160 грн., відніс їх на вул. Фрунзе в м. Лебедині, передав ОСОБА_18 і отримав від нього два згортки наркотичної речовини об`ємом близько однієї сірникової коробки кожен, після чого в тому ж районі - неподалік військового містечка віддав їх обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_18 , допитаний в судовому засіданні, показав, що наркотичну речовину коноплю він випадково знайшов весною 2014 року у м. Лебедині на вул. Фрунзе, в покинутому господарстві, неподалік від місця свого проживання. Дану рослину він зірвав і поклав на горищі в нежилому будинку, де вона і перебувала до того часу поки ОСОБА_10 не зацікавився цією речовиною. Він пояснив свідку, що хоче вжити її шляхом куріння і придбав спочатку один паперовий пакунок об`ємом близько сірникової коробки за 80 грн., а потім 2 пакунки за 160 грн. Під час описаних подій з ОСОБА_4 свідок не спілкувався.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний в судовому засіданні, теж послався на те, що внаслідок значного проміжку часу не пам`ятає подробиць подій та показав суду, що є мешканцем м. Суми а взимку 2014 році він в особистих справах відвідував м. Лебедин і випадково познайомився з ОСОБА_11 та з подругою останньої, прізвища та імені якої не пам`ятає, повідомивши останнім номер свого телефону. Після знайомства, помітивши, що він палить цигарку ОСОБА_11 запропонувала йому придбати наркотичну речовину. Спочатку він відмовився, лише повідомив про розмову у Лебединський МРВ, а коли ОСОБА_11 стала телефонувати йому з конкретними пропозиціями про придбання наркотичної речовини він знову звернувся до міліції, де йому тричі надавали грошові кошти, які він передавав їх ОСОБА_11 . Остання телефонувала невідомим особам і через деякий час відлучалась з місця їхнього спілкування а повернувшись передавала йому згортки з речовиною, яку іменувала «травою». Двічі вона приносила йому по одному згортку речовини об`ємом близько сірникової коробки, а останнього разу два згортки. Ціну речовини 80 100 грн. за пакунок обумовлювала сама ОСОБА_11 .

Ці згортки він відносив до Лебединського МРВ і в присутності понятих передавав працівникам міліції.

У кого ОСОБА_11 придбавала наркотичні речовини свідку невідомо, чи згадувала вона ОСОБА_4 не пам`ятає, з ним особисто під час описаних подій свідок не спілкувався і його не знає. Одного разу він бачив, як вона розмовляла з невідомим хлопцем, якого впізнати не зможе.

З копії висновку експертизи № 346 та постанови (а.с. 82-84 т.1, 84, 128-130 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що подрібнена речовина рослинного походження в двох паперових згортках, яку добровільно видав ОСОБА_14 після проведення оперативної закупки 14.03.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить: 0,968 г та 0,806 г.

З копії висновку № 299 та постанови (а.с. 85-88 т.1, 83, 131-134 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що подрібнена речовина рослинного походження в одному паперовому згортку, яку добровільно видав ОСОБА_14 після проведення оперативної закупки 03.03.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить: 0,8 г.

З протоколу (а.с. 132-133 т.1), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 24.04.2014 року під час одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11 з приводу подій, які мали місце 03.03.2014 року та 14.03.2014 року ОСОБА_4 визнав свою участь у придбанні наркотичних засобів, зберіганні їх при собі, перевезенні з метою збуту та їх збут ОСОБА_11 , яка в свою чергу також підтвердила покази, дані ОСОБА_4 . Зауважень з приводу даної слідчої дії від її учасників не надходило.
З протоколу (а.с. 134-135 т.1), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 24.04.2014 року під час одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 з приводу подій, які мали місце 03.03.2014 року та 14.03.2014 року ОСОБА_10 показав, що він збував ОСОБА_4 наркотичні засоби, придбані в ОСОБА_18 а ОСОБА_4 проти показів свідка не заперечував. Зауважень з приводу даної слідчої дії від її учасників не надходило.
З протоколів-зведень (а.с. 136-137 т.1, 137-138 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 13 та 14 березня 2014 року між ОСОБА_19 та особою під літерами П.Ж.М. мали місце телефонні переговори щодо придбання двох сірникових коробок речовини під назвою «трава».

З протокола (а.с. 138-139 т.1), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 05.05.2014 року працівниками міліції в присутності понятих було оглянуто магнітний носій-оптичний диск з аудіозаписом розмови двох чоловіків, щодо визначення місця їх наступної зустрічі.

З довідки (а.с. 156-157 т.1), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що постановою слідчого СВ Лебединського МВ УМВС України в Сумській області від 19.03.2014 року було застосовано заходи безпеки до свідка ОСОБА_20 шляхом зміни його анкетних даних на псевдонім: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З вироку (а.с. 141 т.1), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 22.08.2014 року ОСОБА_18 був засуджений Лебединським райсудом за ч. 2 ст. 307 КК України за те, що в листопаді 2013 року незаконно придбав, виготовив і зберігав з метою збуту наркотичний засіб «канабіс», який 03.03.2014 рокуна вул. Фрунзе в м. Лебедині Сумської області незаконно збув ОСОБА_10 за80 грн. в розмірі 0,8 грам, а 14.03.2014 року в незаконно, повторно збув ОСОБА_10 за 160 грн. в розмірі 1, 774 грам.

З протоколів та постанов (а.с. 85-88, 135-136 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що громадянином ОСОБА_14 в м. Лебедині було добровільно видано працівникам міліції подрібнену речовину рослинного походження, придбану у ОСОБА_11 03.03.2014 року об`ємом близько половини сірникової коробки в паперовому згортку, а 14.03.2014 року об`ємом близько однієї сірникової коробки в двох паперових згортках.

Видана ОСОБА_14 речовина в паперових згортках визнана речовими доказами та приєднана до кримінального провадження № 000082.

З постанови та квитанції (а.с. 89-90 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що видані ОСОБА_11 14.03.2014 року працівникам міліції та оглянуті грошові кошти в сумі 20 грн. 30 коп. (купюрами: по 10 грн. 1 шт. № КП2516553; по 5 грн. 2 шт. № МА0725121, № ПЕ4111504) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000082 та приєднано до даного кримінального провадження.

З постанови та квитанції (а.с. 91-92 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що видані ОСОБА_18 14.03.2014 року працівникам міліції та оглянуті грошові кошти в сумі 50 грн. (купюрами: по 10 грн. 2 шт. № НИ1052207, № МЄ2465698; по 5 грн. 6 шт. № МЄ5063745, № ЗЦ4993646, №РВ5761994, № РВ5029941, № НД2431985, № ПЄ7097805) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000082 та приєднано до даного кримінального провадження.

З постанови (а.с. 93-94 т.2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 21.05.2014 року матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 19.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України щодо придбання, зберігання та збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів 14.03.2014 року та № 0000166 від 25.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України щодо придбання, зберігання та збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів 03.03.2014 року, об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під єдиним реєстраційним номером 0000151.

З протоколів (а.с. 95-96 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що

22.05.2014 року підозрюваний неповнолітній ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 були ознайомлені з матеріалами кримінального провадження № 0000151 в повному обсязі.

З витягів та повідомлення (а.с. 97-99 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що повідомлення про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України 14.03.2014 року було внесено до ЄРДР 19.03.2014 року, а злочину, вчиненого ним 03.03.2014 року було внесено до ЄРДР 25.03.2014 року,

З постанов (а.с. 103-106 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 19.03.2014 року з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000082 було виділено матеріали за фактом придбання, зберігання та збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів 03.03.2014 року, а 05.05.2014 року з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000167 було виділено матеріали за фактом придбання, зберігання та збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів 14.03.2014 року.

З рапортів (а.с. 115-116, 126-127 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що збут ОСОБА_4 наркотичних засобів 14.03.2014 року працівниками міліції виявлено 19.03.2014 року, а збут наркотичних засобів 03.03.2014 року виявлено 25.03.2014 року.

З витягу (а.с. 116 т.2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що відомості

до ЄРДР про збут ОСОБА_10 ОСОБА_4 наркотичних засобів 03.03.2014 року внесено 25.03.2014 року.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого

повністю доведена та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, факт вчинення ним злочину стверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , які в судовому засіданні показали, що ОСОБА_4 03.03.2014 року та 14.03.2014 року придбавав уОСОБА_10 наркотичний засіб та збував його в послідуючому ОСОБА_11 .

Також факт вчинення злочину підтверджується показами самого обвинуваченого, який в судовому засіданні надав детальні пояснення про те, як 03.03.2014 року та 14.03.2014 року звертався до ОСОБА_10 за придбанням «трави», купував її в паперових пакунках та збував в послідуючому ОСОБА_11 , усвідомлюючи при цьому, що має справу з наркотичним засобом.

Крім того, вина ОСОБА_4 стверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні - протоколами одночасних допитів між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , а також ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які проводились з участю захисника та законного представника обвинуваченого (а.с. 132-133, 134-135 т.1) під час яких і обвинувачений і свідки також детально розповіли як ОСОБА_4 03.03.2014 року та 14.03.2014 року придбавав у ОСОБА_10 та збував ОСОБА_11 наркотичні засоби. Ніхто із учасників даної слідчої дії при цьому зауважень не пред`являв.
Також вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину стверджується вироком Лебединського райсуду від 22.08.2014 року (а.с. 141 т.1), яким був засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_18 , який 03.03.2014 рокуна вул. Фрунзе в м. Лебедині Сумської області незаконно збув наркотичний засіб «канабіс» ОСОБА_10 за80 грн. в розмірі 0,8 грам, а 14.03.2014 року незаконно, повторно збув ОСОБА_10 «канабіс» за 160 грн. в розмірі 1, 774 грам.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину на думку суду стверджується копіями протоколів та постанов (а.с. 135-136 т.2), з яких вбачається, що ОСОБА_14 в м. Лебедині було добровільно видано працівникам міліції подрібнену речовину рослинного походження, придбану у ОСОБА_11 03.03.2014 року об`ємом близько половини сірникової коробки в паперовому згортку, а 14.03.2014 року об`ємом близько однієї сірникової коробки в двох паперових згортках.

Видана ОСОБА_14 речовина в паперових згортках визнана речовими доказами та приєднана до кримінального провадження.

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину на думку суду стверджується копіями постанов та висновків судових експертиз (а.с. 82-88 т.1, 83-84, 128-134 т.2), з яких вбачається, що подрібнена речовина рослинного походження в паперових згортках, яку добровільно видав ОСОБА_14 03.03.2014 року та 14.03.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 08 г. та 0,968 г і 0,806 г.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що йому особисто наркотичні речовини потрібні не були; отримуючи їх від ОСОБА_10 та передаючи ОСОБА_11 він діяв на прохання останньої, з якою до цього тривалий час підтримував приятельські стосунки; не знав справжньої назви «канабісу» та не знав що за його збут передбачене суворе кримінальне покарання і розцінює ці доводи як дані з метою зменшити свою відповідальність за скоєне, оскільки вони не суперечать показанням самого обвинуваченого та свідків і матеріалам справи в частині придбання, зберігання та збуту ним наркотичних засобів 03.03.2014 року та 14.03.2014 року, не спростовують факту вчинення злочину і вини ОСОБА_4 .

Також, суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника в тій частині, що отримуючи і передаючи гроші та пакунки, ОСОБА_4 достовірно не був обізнаний про те, що в них знаходиться, не розкривав цих пакунів і не досліджував їх зміст, що на їх думку не дає підстав вважати, що в зазначених пакунках перебував саме «канабіс» в розмірі, за дії з яким передбачено кримінальне покарання, оскільки в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 підтверджено, що паперові пакунки, отримані ОСОБА_11 від обвинуваченого були передані ОСОБА_14 , а останнім працівникам міліції.
В той же час, матеріалами, наданими стороною обвинувачення на думку суду було доведено, що зміст цих пакунків на досудовому слідстві було досліджено шляхом призначення і проведення судових експертиз та встановлено, що в них знаходиться наркотичний засіб «канабіс» вагою 08 г. та 0,968 г і 0,806 г. (а.с. 128-134 т.2)

При цьому суд не може взяти до уваги доводів захисника щодо визнання недопустимими висновків експертиз, з тих підстав, що вони отримані з іншої кримінальної справи, яка не є предметом розгляду і не вказані в реєстрі матеріалів досудового розслідування та не були відкриті стороні захисту під час досудового розслідування, так як в судовому засіданні було встановлено, що зазначені експертизи проводились в межах досудового розслідування кримінальної справи № 000082, з якої в послідуючому 19.03.2014 року та 05.05.2014 були виділені в окреме провадження, яке і є предметом даного дослідження (а.с. 93-94, 103-106 т.2).

Також суд не може взяти до увги доводів захисника в тій частині, що копії постанов про призначення експертиз та про долучення до справи речових доказів, квитанцій про зберігання речових доказів та протоколів про контроль над здійсненням злочину не можуть бути використаними в якості доказів згідно вимог ч.3 ст. 99 КПК України, оскільки вказана норма закону встановлює обов`язок сторони кримінального провадження надавати суду оригінали документів, проте не містить вимог про визнання копій цих документів недопустимим доказами.
Зазначені матеріали, незважаючи на те, що являються копіями, сумніву у суду не викликають, оскільки вони підтверджують існування обставин, які були доведені в судовому засіданні і іншими доказами і їх походження достовірно встановлено під час судового провадження.
Також на думку суду є необ`єктивними заперечення захисника в тій частині, що судом не повинні братись до уваги покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , виходячи з того, що вказані особи не допитувались по даній справі в ході досудового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Обмеження щодо допиту певної категорії осіб в якості свідків передбачені ч. 2 ст. 65 КПК України. Такі обмеження на ОСОБА_18 та ОСОБА_14 не поширюються.

Враховуючи те, що дані свідки викликалися до суду для давання показань в зв`язку з заявленим клопотанням з боку сторони обвинувачення, те, що таке клопотання сторони заявлене з метою обстоювання своїх правових позицій та реалізацією процесуальних прав, передбачених Кримінальним процесуальним законодавством України, та те що жодних обмежень щодо допиту даних осіб не встановлено, покази ОСОБА_18 та ОСОБА_14 суд вважає такими, що їх можливо врахувати при ухваленні рішення.
Не погоджуючись в цій частині з позицією захисника ОСОБА_4 , суд також звертає свою увагу й на те, що ОСОБА_18 та ОСОБА_14 згідно списку осіб, які підлягають виклику до суду (а.с. 17 т.1), доданого до обвинувального акту, заявлені як свідки у даному кримінальному провадженні, а тому підлягали виклику до суду та допиту в судовому засіданні.
Крім того, суд критично відноситься і до доводів захисника в тій частині, що показання ОСОБА_14 , допитаного різним складом суду відрізняються за змістом, оскільки в судовому засіданні цей свідок пояснив, що внаслідок значного проміжку часу не пам`ятає подробиць справи, а також тому, що вказані розбіжності, на які звертає увагу захисник стосуються подій, які мали місце під час спілкування ОСОБА_14 та ОСОБА_11 але не стосуються купівлі ОСОБА_4 наркотичних засобів у ОСОБА_10 та їх зберігання, перевезення і збуту обвинуваченим ОСОБА_11 .
Суд критично відноситься і до доводів захисника в тій частині, що показання ОСОБА_4 , дані під час досудового слідства (а.с. 133-135) не можуть бути використані як доказ, оскільки суперечать його показам в судовому засіданні, так як в судовому засіданні були досліджені не покази обвинуваченого, а протоколи вчинення процесуальних дій, які згідно ст. 99 КПК України є документами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також суд не може взяти до уваги доводів захисника в тій частині, що довідка прокурора (а.с. 156-157 т.1) має ряд недоліків і не містить інформації, зрозумілої захиснику та є недопустимим доказом по справі, так якп. а ч. 1 ст. 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» № 3782-ХІІ від 23.12.1993 року визначено, що постанова органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді, суду про зміну анкетних даних до матеріалів справи не приєднуються, а зберігаються окремо в органі, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Сумнівів щодо достовірності викладеної в довідці інформації та щодо особи ОСОБА_14 суд не має, а тому при постановленні вироку враховує покази даного свідка.

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи захисника і в тій частині, що

ОСОБА_10 не вчинив би злочину, якби його не просив ОСОБА_4 , ОСОБА_4 не вчинив би злочину, якби його не просила ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , не вчинила б злочину, якби її не просив та не фінансував ОСОБА_14 а останньому надавали вказівки і гроші працівники міліції, так як в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_14 підтримував стосунки з ОСОБА_11 .
Доказів того, що йому було відомо про безпосередні дії ОСОБА_21 , ОСОБА_10 чи ОСОБА_18 , що він просив ОСОБА_11 придбати наркотичні засоби саме в цих громадян та взагалі знав про існування вказаних осіб в судове засідання надано не було.
При цьому, на думку суду і 03.03.2014 року і 14.03.2014 року збут наркотичних речовин здійснювався не одній і тій же легендованій особі ОСОБА_14 , а й іншим учасникам описаних подій - спочатку ОСОБА_10 , потім ОСОБА_4 , в подальшому - ОСОБА_11 .
Також суд не може взяти до уваги і доводи про те, що кримінальну справу було порушено лише 19.03.2014 року, тобто після вчинення ОСОБА_4 обох епізодів збуту наркотичних засобів, поскільки в судовому засіданні було встановлено, що хоч злочин вчинявся під контролем співробітників міліції, проте цей контроль здійснювався не за діями ОСОБА_4 , які є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, а за діями іншої особи. З самим ОСОБА_4 . ОСОБА_14 знайомий не був і під час вчинення злочину не спілкувався.
Тому на думку суду провокації в діях співробітників Лебединського райвідділу внутрішніх справ при досудовому розслідування злочину, вчиненого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було.
На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані докази в їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого повністю доведеною в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 307 КК України, так як він вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стан здоров`я обвинуваченого, його матеріальний і сімейний стан та його позитивну характеристику.

Приймаючи до уваги наявність кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те що ОСОБА_4 сприяв розкриттю злочину, на час його вчинення був неповнолітнім і не мав достатнього життєвого досвіду, невеликий обсяг наркотичного засобу, який був предметом вчиненння злочину, врахувавши особу винного, суд вважає необхідним застосувати ст. 69 КК України і призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини Кримінального Кодексу, яка передбачає покарання за цей злочин а також звільнити його від додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Крім цього, суд бере до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, те що його можливо виправити і перевиховати без відбування покарання і вважає необхідним застосувати ст.ст. 75, 104 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речовий доказ - мопед марки «Мустанг», який належнить ОСОБА_22 і переданий йому на зберігання, на думку суду необхідно вважати повернутим власнику.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 472, 474, 475КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому покарання по цьому закону, застосувавши ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

Застосувати ст.ст. 75, 104 КК України і звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Застосувати п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України та покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місці проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ - мопед марки «Мустанг», який належить ОСОБА_22 і переданий йому на зберігання вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1