АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа: 11-кп/796/1919/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0011238 відносно -
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина
України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого,
неодруженого, без постійного місця проживання, раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Як встановив суд, ОСОБА_8 28.08.2014 року приблизно о 11 год. 10 хв., маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи біля будинку №8 по вул. Харківське шосе в м. Києві, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 , а саме схопив її за халат та шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок з хрестиком загальною вартістю 1000 гривень, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від послуг адвоката ОСОБА_9 , який був йому призначений Київським міським центром з надання вторинної правової допомоги та вніс зміни та доповнення до апеляційної скарги в зв`язку з тим, що він не згоден з позицією захисту цього адвоката.

В своїх доповненнях та змінах до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначивши новий судовий розгляд судом першої інстанції, звільнивши його з-під варти.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що судом першої інстанції було невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при цьому апелянт заперечує застосування до потерпілої ОСОБА_10 фізичного насильства, та вказує, що в ході судового розгляду не було здобуто доказів застосування з його боку насильства до потерпілої при заволодінні її майном, при цьому посилаючись на позицію потерпілої ОСОБА_10 в її заяві до ВССУ.

Серед іншого ОСОБА_8 зазначає, що його злочинні дії слід кваліфікувати через ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки він був затриманий з майном потерпілої, яким він не встиг розпорядитися, так як був затриманий сторонніми людьми, відразу після викрадення майна.

Також, апелянт вказує, на процесуальні порушення з боку суду першої інстанції, так як на його думку, судом було порушено його право на захист, оскільки в матеріалах провадження відсутній технічний запис судового засідання, в якому йому продовжено строк тримання під вартою без участі захисника, що на його думку є безумовною підставою для скасування вироку на підставі ст. ст. 412, 415 КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свої зміни та доповнення до апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну каргу обвинуваченого та просила скасувати вирок, справу повернути на новий судовий розгляд та змінити міру запобіжного заходу обвинуваченому, думку прокурора, який частково підтримав апеляцію, вказавши що на аудіо запису судового засідання відсутній запис останнього слова обвинуваченого та проголошення вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи викладені в доповненнях та змінах до апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за його згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки обвинувачений просив визнати недоцільним дослідження доказів, так як він повністю погоджується з обставинами скоєного ним злочину.

В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений не вправі оскаржувати їх та ставити під сумнів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст.. 409 ч. 1 п.3 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, є істотне порушення вимог КПК України.

Так апелянт вказує, на процесуальні порушення з боку суду першої інстанції, так як судом було порушено його право на захист, оскільки в матеріалах провадження відсутній технічний запис судового засідання, в якому йому продовжено строк тримання під вартою яке проводилося без участі його захисника, що на його думку є безумовною підставою для скасування вироку на підставі ст. ст. 412, 415 КПК України.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що в матеріалах справи відсутній технічний запис судового засідання під час останнього слова обвинуваченого та проголошення вироку, на що наголосив прокурор, як того вимагає ст.. 27 ч. 5 КПК України.

Крім того, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї статті, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором взагалі не висунуто обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені органами досудового розслідування.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 були допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, які є перешкодою для ухвалення судом законного та обґрунтованого вироку, та є підставою для скасування судового рішення, та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, колегія суддів враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення, так як він не має постійного місця проживання та роботи, взагалі його анкетні дані нічим не підтверджені, а тому вважає за необхідне продовжити міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на 60 діб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 404, 412, 413, 415, 407, 408, 415, 418, 376 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати.

Матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 повернути до Дніпровського районного суду для розгляду, зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, до 18. 02. 2016 р. до 11 год. 10 хв., включно.

Судді:

__________________ _________________ __________________