Справа №487/4981/15-к 15.09.2015 15.09.2015 15.09.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 року м.Миколаїв
апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 20 липня 2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ст. 185 ч.3 КК України,
Цим же вироком засуджено
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ст. 185 ч.3 КК України, відносно якого вирок не оскаржується,
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить змінити вирок суду та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Провадження № 11-кп/784/675/15 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеності винуватості, кваліфікацію дій та призначене покарання, просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вказує, що він проходить лікування у офтальмолога та невропатолога, оскільки має лише 2% зору. Зазначає, що відбування покарання у місцях позбавлення волі призведе до повної втрати зору.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.05.2015 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою між собою, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшли до ОКП «Миколаївобтеплоленерго» за адресою м.Миколаїв, вул. Лазурна, 18-а. Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , через отвір у паркані проникли на охоронювану територію ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звідки таємно викрали майно підприємства (4 листа жесті) на загальну суму 423 грн. 48 коп., чим спричинили ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» матеріальну шкоду у вказаному розмірі. З викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з місця злочину зникли.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника на підтримку апеляційної скарги; думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушеня, у якому він обвинувачується, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 апелянтом не оскаржується. Судове провадження здійснювалось в порядку ст. 349 ч.3 КПК України.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, а також даних про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, за місцем проживання характеризується негативно. При цьому судом також врахована обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, призначивши йому покарання в мінімальних межах санкції ст. 185 ч.3 КК України.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів. При цьому сам обвинувачений в своїй апеляції також не оспорює вид та розмір призначеного покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Так, в матеріалах кримінального провадження містяться дані про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з якими, останній дійсно має захворювання зору та потребує лікування. При цьому даних про те, що з вказаним захворюванням ОСОБА_4 не може утримуватись в місцях позбавлення волі, в матеріалах кримінального провадження, немає.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 раніше двічі судимий, в тому числі за скоєння корисливого злочину, після дострокового звільнення з місць позбавлення волі 02.07.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», на шлях виправлення не став та знову менше ніж за рік вчинив новий корисливий злочин, характеризується негативно, схильний до вживання спиртних напоїв, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом, який пов`язаний із вживанням стимуляторів зі шкідливими наслідками, то апеляційний суд приходить до висновку про неможливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 20 липня 2015 року відносно ОСОБА_4 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3