Справа № 1-1/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2010 року. ОСОБА_1

. Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Соболевському Т.В.,

з участю прокурора Кругліцької В.М.,

захисника адвоката ОСОБА_2,

законного представника потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_3,

представника потерпілої, цивільного позивача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу по обвинуваченню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, приватного підприємця, потерпілої від аварії на ЧАЕС 4-ої категорії, раніше не судимої, на утриманні 2-є неповнолітніх дітей -

за ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом, допустила порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто скоїла злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України при наступних обставинах.

Так, 04 листопада 2006 року, біля 15 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Стара Рафалівка Суховоля Полиці в напрямку м.Кузнецовськ, невірно оцінила дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із зустрічним легковим автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 В результаті дорожньо транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ-111307» ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, малолітня ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Інші пасажири цього автомобіля та водій ОСОБА_6 отримали легкі тілесні ушкодження, а автомобілі «ГАЗ-2752» та «ЗАЗ-111307» отримали механічні пошкодження. У прямому безпосередньому причинному зв»язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і шкідливими наслідками, що настали, перебуває порушення водієм ОСОБА_5 наступних пунктів ОСОБА_9 дорожнього руху, які вимагають:

п.12.1 під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об»єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди.

Підсудна ОСОБА_5 як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні повністю заперечила свою вину у скоєному, і пояснила, що 04 листопада 2006 року вона на власному автомобілі «ГАЗ-2752» біля 15 години поверталась до м.Кузнецовськ, її автомобіль був загружений товаром, в салоні крім неї знаходився її чоловік ОСОБА_10 Дорожні умови були поганими, йшов мокрий сніг, дорожнє покриття було покрите вкатаним снігом, слизьким. У зв»язку з цим її автомобіль рухався з невеликою швидкістю 30-35 км/год в колоні інших машин. Коли проминули лісовий масив, в районі дачних ділянок автомобіль, що їхав попереду на відстані 14-17 м., різко прийняв вправо до узбіччя, після чого повернувся на свою смугу руху. Тоді вона побачила на проїзній частині на своїй смузі руху темний предмет. Можливості уникнути наїзду на цей предмет в неї не було, у зв»язку із чим автомобіль під її керуванням наїхав лівим переднім колесом на цей сторонній предмет. Від наїзду автомобіль занесло і винесло на зустрічну смугу руху передньою частиною. З метою уникнути зіткнення із автомобілем «ЗАЗ» червоного кольору, який рухався по зустрічній смузі, вона вирівняла автомобіль, спрямувала його на ліве узбіччя, де і зупинилась. В той же час водій автомобіля «ЗАЗ» також з»їхав на узбіччя, де і вдарився до її стоячого автомобіля. Вважає, що 04.11.2006 року вона діяла правильно, у відповідності до дорожньої обстановки, будь-якої її вини у заносі немає. У зв»язку з цим просила виправдати її за ст.286 ч.2 КК України.

Незважаючи на невизнання вини підсудною, її вина повністю доведена зібраними та дослідженими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_11, покази якої оголошено в судовому засіданні, будучи допитаною в ході досудового слідства, пояснила, що 04.11.2006 року, вона з членами своєї сімї їхала з м.Кузнецовськ автомобілем «ЗАЗ», яким керував її зять, вона особисто знаходилась на передньому пасажирському сидінні. В районі дачних ділянок автомобіль зіткнувся з автомобілем «Газ-Соболь», який рухався по їх смузі руху прямо на автомобіль «ЗАЗ», від зіткнення вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час проходила лікування, залишилась інвалідом.

Крім показань потерпілої, вина підсудної ОСОБА_12 доведена наступними доказами.

-показаннями свідка ОСОБА_6, який пояснив, що 04.11.2006 року під час руху по автодорозі Стара Рафалівка Суховоля Полиці з м.Кузнецовськ до с.Суховоля він керував автомобілем «ЗАЗ-111307», рухався зі швидкістю до 40 км/год, оскільки дорога була вкрита вкатаним снігом. Неподалік дачних ділянок він побачив, що по його смузі руху назустріч рухається автомобіль «ГАЗ», цей автомобіль несло по проїзній частині дороги прямо на автомобіль «ЗАЗ». Щоби уникнути зіткнення, ОСОБА_6 намагався з»їхати на узбіччя, однак відстань між автомобілями була невеликою і автомобілі зіткнулись, від удару їх винесло на узбіччя. Всі пасажири його автомобіля отримали тілесні ушкодження, їх на попутних машинах відвезли до лікарні в м.Кузнецовськ. Автомобілі отримали пошкодження, при цьому автомобіль «ЗАЗ» практично не підлягає відновленню.

- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_13, які підтвердили факт зіткнення автомобілів «ГАЗ» під керуванням ОСОБА_5 та «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_6 на смузі руху автомобіля «ЗАЗ»;

-висновками судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортних засобів №399 від 11.12.2006 року та №400 від 11.12.2006, з яких вбачається, що перед ДТП робоча гальмівна та рульова системи автомобілів «ГАЗ-2752» та «ЗАЗ-111307» знаходились в працездатному стані (т.1 а.с.57-62, а.с.66-71);

-висновками транспортно-трасологічної експертизи №432 від 29.12.2006 р. та повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №0482/0483 від 09.12.2008 р., в ході яких встановлено, що місце зіткнення автомобілів НОМЕР_3 та «ЗАЗ-11307», номерний знак НОМЕР_4 знаходиться на правій смузі руху проїзної частини автодороги Стара Рафалівка Суховоля - Полиці в напрямку с.Суховоля біля правого краю проїзної частини (т.1 а.с.85-86, т.2 а.с.72-90).

-висновками цих же експертиз, з яких вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_5 повинна була діяти згідно пп..12.6, 2.3, 12.1 ОСОБА_9 дорожнього руху, а саме стежити за дорожньою обстановкою та рухатись з такою безпечною швидкістю руху в межах 90 км/год і застосовувати такі прийоми керування, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним. В даній дорожній обстановці причиною ДТП з технічної точки зору став виїзд автомобіля «ГАЗ-2752» під керуванням ОСОБА_5 на зустрічну смугу руху, що створило для автомобіля «ЗАЗ-111307» під керуванням ОСОБА_6 небезпеку для руху на відстані, яка була недостатньою для уникнення зіткнення останнім (т.1 а.с.85-86, т.2 а.с.72-90);

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що керуючи автомобілем НОМЕР_5, ОСОБА_5, невірно оцінивши дорожню обстановку та стан дорожнього покриття, допустила порушення ОСОБА_9 дорожнього руху, а саме не обрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратила контроль над автомобілем та виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-111307», номерний знак НОМЕР_4.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №13 від 15 січня 2007 року, потерпіла ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді політравми закритого перелому вертлужної западини зліва з центральним вивихом лівого стегна, закритого перелому ребер зліва, забою лівої легені, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою правої гомілки, травматичного шоку П ступеню. Вказані ушкодження могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, по часу відповідають 04.11.2006 року. В момент травмування потерпіла могла знаходитись в салоні автомобіля, в якості пасажира (т.1 а.с.48-49).

Середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою та набряку головного мозку, закритого перелому правої велико-гомілкової кістки, саден лівої скулової кістки та височної ділянки, отримані малолітньою ОСОБА_8, виникли від дії тупого предмету, можливо, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідають по терміну 04.11.2006 року. В момент травмування потерпіла могла знаходитись в салоні автомобіля в якості пасажира. (висновок експерта № 12 від 15 січня 2007 року, т.1 а.с.53).

Таким чином, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.11.2006 року, і ці ушкодження перебувають у прямому причиновому звязку із порушенням підсудною ОСОБА_9 дорожнього руху та експлуатації транспорту, які призвели до зіткнення автомобілів.

Покази підсудної ОСОБА_5 про те, що вона наїхала на сторонній предмет на своїй смузі руху, що послужило причиною заносу автомобіля, а також про те, що зіткнення автомобіля «ГАЗ» під її керуванням із автомобілем «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_6 сталось на узбіччі дороги, коли її автомобіль зупинився, суд оцінює критично, як такі, що давались підсудною з метою уникнути кримінальної відповідальності, оскільки такі покази ОСОБА_5 спростовані сукупністю інших доказів по справі.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона в складі слідчо-оперативної групи проводила огляд місця події, а саме місця ДТП 04.11.2006 року. В ході огляду місця події будь-яких сторонніх предметів на проїзній частині дороги, лівому та правому узбіччях не було виявлено, і підсудна ОСОБА_5, яка приймала участь в огляді місця події, про наїзд на сторонній предмет членам слідчо-оперативної групи не повідомляла.

Аналогічні показання дав суду експерт-криміналіст ОСОБА_15, який заперечив наявність на дорозі або узбіччях поблизу місця ДТП будь-яких сторонніх предметів.

Свідок ОСОБА_16 показав суду, що 04.11.2006 року біля 15 год. він їхав автомобілем до м.Кузнецовськ, попереду них їхав автомобіль «ГАЗ-Соболь», цей автомобіль почало заносити на зустрічну смугу руху. Було видно, що водій намагається вирівняти автомобіль, однак його занесло на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «ЗАЗ». Від удару автомобіль «ЗАЗ» винесло на узбіччя. Занос автомобіля «ГАЗ» почався на відстані 10-15 м. до місця зіткнення. ОСОБА_16 разом з іншими людьми надавав потерпілим з автомобіля «ЗАЗ» допомогу. Будь-яких сторонніх предметів на дорозі він не бачив.

З протоколу огляду місця події (т.1 а.с.3-10) та акту обстеження дорожніх умов місця скоєння ДТП від 04.11.2006 року (т.1 а.с.11) вбачається, що будь-які сторонні предмети чи перешкоди на дорожньому покритті відсутні.

При цьому суд не приймає до уваги показань свідків ОСОБА_17, який є чоловіком підсудної, та ОСОБА_18, який є її рідним братом, оскільки вказані покази не являються неупередженими і безсторонніми, і суперечать іншим зібраним по справі доказам.

З висновку повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №0482/0483 від 09.12.2008 року вбачається, що в момент зіткнення автомобілів НОМЕР_3 та «ЗАЗ-11307», номерний знак НОМЕР_4 автомобіль «ГАЗ» рухався в стані заносу, а саме здійснював обертально-поступальний рух даного автомобіля. З цього ж висновку вбачається, що наявність скла та уламків пластмаси на узбіччі дороги не свідчить про неможливість зіткнення автомобілів на проїзній частині ближче до правого узбіччя в напрямку с.Суховоля. (т.2 а.с.80).

Наведене, на думку суду, спростовує показання ОСОБА_5 про те, що в момент зіткнення її автомобіль знаходився на узбіччі дороги та стояв.

Враховуючи сукупність наведених доказів, які є логічними, послідовними, не суперечать один одному, суд вважає, що наявність на дорозі на смузі руху автомобіля «ГАЗ-2752» 04.11.2006 року стороннього предмету обєктивно не підтверджена, і не може прийматись до уваги як фактор дорожньої обстановки, який вплинув на обставини дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з цього, суд не приймає до уваги висновок експертизи №8303/8304 від 10.06.2010 року, оскільки при її проведенні експерт виходив із наявності на дорозі стороннього предмету, який послужив перешкодою для руху автомобіля «ГАЗ-2752» і став причиною його заносу. В той же час, як вже зазначалось, наявність такого предмету повністю спростована сукупністю досліджених по справі доказів.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудної повністю доведена в судовому засіданні і її дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки 04.11.2006 року, керуючи автомобілем НОМЕР_6, та рухаючись по автодорозі Стара Рафалівка Суховоля Полиці, зі сторони с.Суховоля в напрямку м.Кузнецовськ, ОСОБА_5 порушила правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

При обранні міри покарання підсудній суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винної, обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

Так, ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності (т.1 а.с.169), є постраждалою від аварії на ЧАЕС 4 категорії (т.1 а.с.174), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (т.1 а.с.172,176), є інвалідом 3-ої групи (т.1 а.с.175).

Обставин, що помякшують і обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення підсудної від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.ст.75, 76 КК України.

З приводу цивільних позовів, заявлених потерпілими, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.11.2006 року, потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження, які потягнули за собою лікування та матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування, , а також моральну шкоду.

У відповідності до ст.ст.1195, 1201 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, або смертю зобовязана відшкодувати витрати потерпілого на лікування, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків.

Потерпілими надано суду належні та достатні письмові докази, які підтверджують розмір та характер заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Так, потерпілою ОСОБА_11 понесено матеріальні витрати у звязку із лікуванням від отриманих нею тілесних ушкоджень, з урахуванням індексації, в сумі 2888,6 грн. (т.1. а.с.225-241, т.2 а.с.113-118).

Законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 понесено витрати на лікування доньки в сумі 398 грн. (т.1 а.с.210-223).

Крім того, ОСОБА_3, як власнику автомобіля НОМЕР_7 заподіяно матеріальну шкоду в сумі 33170 грн., що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи (т.2 а.с.127-139).

Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 є належним відповідачем по даній справі як власник джерела підвищеної небезпеки.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_5 слід стягнути в користь позивача ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 2888, 6 грн., в користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в загальній сумі 33568 грн.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, при наявності вини. При відсутності вини моральна шкода відшкодовується, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як вбачається з Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у втраті здоровя, душевних стражданнях та болю, пригніченні, втраті часу, порушенні звичного життя, відносин з оточуючими та в сімї, необхідності затрачання зусиль для відновлення здоровя та звичних життєвих звязків. Аналогічно, моральну шкоду внаслідок травмування доньки заподіяно законному представнику малолітньої потерпілої ОСОБА_3

Разом з тим, розмір, визначений позивачами, не відповідає реальним обставинам справи, глибині та інтенсивності душевних страждань та ступеню порушення звичайних для позивачів життєвих звязків. При визначенні розміру шкоди суд враховує тривалість та інтенсивність обмеження життєвої активності потерпілих, ступінь порушення звичних для них життєвих звязків та зусилля по їх відновленню, стан здоровя потерпілої ОСОБА_11, а також поведінку підсудної ОСОБА_5

Враховуючи викладене та виходячи з вимог розумності, справедливості та виваженості, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в користь ОСОБА_3 в сумі 2000 грн., в користь малолітньої ОСОБА_8 5000 грн., в користь ОСОБА_11 15000 грн.

Керуючись ст..ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши однорічний іспитовий строк.

У відповідності до пп.3, 4 ст.76 КК України покласти на засуджену такі обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписку про невиїзд з місця постійного проживання.

Речові докази: автомобіль «ЗАЗ-111307» - повернути ОСОБА_3; автомобіль « ГАЗ-2752» - повернути ОСОБА_5.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_11 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн. 60 коп, моральну шкоду в сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн., а всього стягнути 17888 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_3 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь малолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в сумі 5000 (пять тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_3 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, заподіяну витратами на лікування доньки ОСОБА_8 в сумі 398 (триста девяносто вісім) грн.., матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля в сумі 33170 (тридцять три тисячі сто сімдесят) грн., моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн., а всього стягнути 35568 (тридцять пять тисяч пятсот шістдесят вісім) грн.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту проголошення до апеляційного суду Рівненської області через районний суд.

СУДДЯ: Іванків О.В.