Справа № 369/2834/14-к
Провадження № 1-кп/369/468/15
УХВАЛА
Іменем України
21.09.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженая м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 182 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою; АДРЕСА_3 , -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується: у зловживанні владою, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе використанні службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.364 КК України; у вимозі передати чуже майно з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілої чи її близьких родичів, а також розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці (вимаганні), вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а також у незаконному збиранні, зберіганні та використанні конфіденційної інформації про особу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.182 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вимозі передати чуже майно з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілої чи її близьких родичів, а також розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці (вимаганні), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Згідно обвинувального акту в період з березня по 06 грудня 2014 року, ОСОБА_7 , як інкасатор спеціального підрозділу служби інкасації охорони та перевезення валютних ціностей (на правах роти) Голосіївського відділу державної служби охорони (ВДСО) при ГУ МВС України в м. Києві, зловживаючи владою, тобто умисно, з метою одержання грошової неправомірної вигоди для себе та свого брата ОСОБА_8 , використав як службова особа владу всупереч інтересам служби для зібрання інформації про потерпілу та її близьких родичів, 19 липня 2013 року отримав у приміщенні Голосіївського ВДСО при ГУ МВС України в м. Києві за адресою: проспект Червонозоряний, 152 - А, м. Київ, у період з 10:51 до 10:53 конфіденційну інформацію з бази даних ППС «Армор», яку 20 липня 2013 року використав при вимаганні у потерпілої ОСОБА_9 грошових коштів, чим завдав істотної шкоди охоронюваним законом правам потерпілої та державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу державного органу виконавчої влади МВС України. Також, з березня по грудень 2013 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 висунули вимогу потерпілій ОСОБА_9 передати грошові кошти з погрозою насильства над нею та її близькими родичами, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілої чи її близьких родичів, а також розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці (вимаганні), будучи службовою особою з використанням свото службового становища, за попередньою змовою групою осіб. Крім того, ОСОБА_7 , з метою створення умов, за яких потерпіла ОСОБА_9 буде змушена передавати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошові кошти за нерозголошення конфіденційної інформації, яку вона бажає зберегти у таємниці, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, реалізовуючи умисел на незаконне збирання, зберігання і використання конфіденційної інформації, маючи досвід роботи з ППС «Армор», 19 липня 2013 року у приміщенні Голосіївського ВДСО при ГУ МВС України у місті Києві за адресою: проспект Червонозоряний, 152-А, м. Київ, у період часу з 10:51 години до 10:53 години, використовуючи ключ до бази даних ППС отримав письмове підтвердження того, що протягом 2011-2013 років ОСОБА_9 притягувалась до адміністративної відповідальності за зайняття і проституцією та 20 липня 2013 року використав вказану інформацію при вимаганні у потерпілої грошових коштів.

ОСОБА_8 з липня до грудня 2013 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , висунули вимогу передати чуже майно з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілої чи її близьких родичів, а також розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці.

Вивчивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до висновку, що під час підготовчого судового засідання встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а саме - про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України. Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачає, що формування обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України.

Проте, як вбачається з обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сформульоване не у відповідності з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, які прокурор вважає встановленими, не вбачається, в чому сааме полягає зміст висловлених обвинуваченими погроз насильства над потерпілою та її близькими родичами та обмеження їх прав, свобод та законних інтересів, а загальний розмір завданої потерпілій майнової шкоди, зазначений в кінці обвинувального акта, не відповідає встановленим прокурором фактичним обставинам кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що свідчить про порушення права останніх на захист від конкретного обвинувачення.

На вищевикладене було вказано і в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2015 року при скасуванні вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року, де зазначено, що за таких обставин, суд перешої інстанції не мав законних підстав для призначення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до судового розгляду.

Заявлені скарги на дії слідчого і прокурора захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_4 суд залишає без розгляду, оскільки вони не передбачені згідно ст. 314 КПК України при підготовчому судовому засіданні, а можуть бути розглянуті в ході досудового слідства по даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -

Ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 182 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, з матеріалами кримінального провадження - повернути прокурору прокуратури Київської області - для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення прокурором, представником потерпілої, обвинуваченими і захисниками.

Судді ОСОБА_1