Справа №1-230/12р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Губко А.О.

при секретарі Сітовської А.О.

за участю прокурора Білошицького М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2

області, Росія, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3середня, не одруженого, дітей немає, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ніде не зареєстрованого, раніше судимого:

1). 27.09.1996 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст.ст. 140 ч. 3, 145 ч. 1, 86-1, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

2). 08.06.2004 року Подільським районним судом м. Києва за ст.395 КК України до 5 місяців арешту;

3). 27.09.2004 року Подільським районним судом м. Києва за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

4). 26.02.2008 року Подільським районним судом м. Києва за ст.309 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

5). 07.05.2008 року Апеляційним судом м. Києва за ст.ст.309 ч.1, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.08.2009 року з місць позбавлення волі умовно-достроково на 3 місяці 3 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, звільнившись 12.08.2009 року з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин.

Так, 27.10.2011р., приблизно о 20 год. 25 хв. ОСОБА_1, перебуваючи біля будинку № 35 по бул. Чоколівський в м. Києві, помітив раніше невідому гр.-ку ОСОБА_2 з сумкою на плечі, яка йшла в напрямку вулиці Пітерської в м. Києві, вирішив відкрито заволодіти цією сумкою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 27.10.2011 приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 пішов слідом за гр.-кою ОСОБА_2 і, наздогнавши її біля будинку № 2 по вул. Пітерській в м. Києві, наблизився з правої сторони до неї і правою рукою, схопивши за ручку сумки, ривком потягнув її на себе, однак гр.-ка ОСОБА_2 не відпускала сумку, утримуючи її в своїх руках.

ОСОБА_1 же, продовжуючи свої злочинні дії направлені на відкрите викрадення чужого майна, не відпускаючи сумку, став виривати її з рук гр.-ки ОСОБА_2, внаслідок чого остання впала на асфальтоване покриття колінами, отримавши фізичний біль, і відпустила з рук свою сумку.

Застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої та подолавши таким чином волю потерпілої до опору, заволодівши відкрито чужим майном, яке належить гр.-ці ОСОБА_2Ю, а саме жіночою шкіряною сумкою, вартістю 500 гривень, в якій були: шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 800 гривень, жіноча парасолька, вартістю 100 гривень, гроші в сумі 50 гривень, ОСОБА_1 після цього з місця вчинення злочину втік, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1450 гривень.

Однак через деякий час він був затриманий, а викрадена ним сумка вилучена у нього та передана останній під зберігальну розписку.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, підтвердив факт скоєного ним 27.10.2011 року у вечірній час біля будинку №35 по Чоколівському бульвару в м. Києві відкритого викрадення у раніше незнайомої гр.-ки ОСОБА_2 сумки, зірвавши силою у неї з плеча, оскільки вона не випускала її з рук, при цьому підтвердив також факт падіння потерпілої на асфальт. У скоєному щиро кається.

Згідно ч.3 ст.299 КПК України суд при дослідженні доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежився допитом підсудного та дослідив документи, які характеризують його як особу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає підсудного ОСОБА_1 винним у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя в здоровя потерпілої, вчиненими повторно скоїв злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України.

Органи досудового слідства в обвинуваченні ОСОБА_1 зазначили обставину, яка обтяжує його покарання - вчинення злочину повторно.

Разом з тим, інкримінована ОСОБА_1 при предявленні йому обвинувачення у вчиненні грабежу повторність, передбачена диспозицією самої ч.2 ст.186 КК України і при призначенні йому покарання за вказаною статтею не може повторно враховуватися судом як обставина, яка відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання.

За таких обставин, суд вважає необхідним виключити із обвинувачення ОСОБА_1 ознаку повторності, яка обтяжує його покарання.

Призначаючи підсудному ОСОБА_1 покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу, раніше неодноразово судимого, в тому числі і за аналогічні злочини, який тривалий час ніде не працює, ніде не зареєстрований і не має постійного місця проживання, конкретні обставини скоєного підсудним злочину та факт повернення працівниками міліції потерпілій викраденого у неї майна, молодий вік підсудного, його відношення до скоєного, щире каяття і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливі без ізоляції від суспільства, але не на максимальний строк.

Суд не знаходить підстав для застосування до підсудного ст.75 КК України та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням, враховуючи особу підсудного, який неодноразово судимий, не має постійного місця реєстрації та проживання, а також обставини скоєного ним злочину.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, в силу ст.66 КК України, судом визнається щире каяття.

Обставиною, що обтяжуює покарання підсудного, в силу ст. 67 КК України, судом визнається рецидив вчиненого ним злочину.

Речові докази: Речові докази: жіночу сумку та портмоне чорного кольору, грошову купюру номіналом 50 грн., парасольку світло-фіолетового кольору, паспорт громадянина України, виданий на імя ОСОБА_2, передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_2, суд вважає необхідним залишити у її розпорядженні. (а. с. 18-19)

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити - тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 відраховувати з 28.10.2011 року.

Речові докази: жіночу сумку та портмоне чорного кольору, грошову купюру номіналом 50 грн., парасольку світло-фіолетового кольору, паспорт громадянина України, виданий на імя ОСОБА_2, передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_2, - залишити у її розпорядженні. (а. с. 18-19)

Цивільний позов по справі не заявлений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання ним його копії.

Суддя: