Справа № 405/5839/15-к
УХВАЛА
17 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засіданя ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про призначення комплексної психолого-психіатричної екпертизи в кримінальному провадженні № 0004749 за ОСОБА_10 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
в судовому засіданні потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заявлено клопотання про призначення комплексно психолого-психіатричної експертизи в кримінальному провадженні з метою визначення моральних страждань, обставин події по справі як на особистість потерпілих, так і можливого орієнтованого розміру грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволені вказаного клопотання, оскільки доведеність заподіяної моральної шкоди покладається на самих потерпілих та КПК України не передбачає проведення такої експертизми.

Обвинувачений та його захисник висловили свою думку на розсуд суду.

Заслухавши думку з цього приводу учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягають задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні, крім питань, визначених ст. 368 КПК України, судом також будуть з`ясовуватися чи були спричинені моральні страждання потерпілим, а також психотравмуючі фактори.

Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно ч.2 ст. 242 КПК України обов`язковим є призначення та проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 5) встановлення статевої зрілості потерпілої особи в кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених статтею 155 Кримінального кодексу України.

Вказаний перелік випадків обов`язкового проведення експертизи не містить вказівки на обов`язкове проведення експертизи для визначення психологічного стану потерпілого та визначення розміру завданої злочином моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Згідно із п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначає саме суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З`ясування судом таких обставин свідчить про їх правову природу, а тому ці питання не можуть вирішуватися шляхом проведення певних судових експертиз, що передбачено і ч. 1 ст. 242 КПК України, яка вказує, що не допускається проведення експеритизи для з`ясування питань права.

З урахуванням викладеного вище в сукупності, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи, після повного з`ясованя обставин вчинення кримінального правопорушення, психотравмуючих факторів стосовно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 , суд матиме можливість на підставі аналізу діючого закону визначити питання як наявності чи відсутності заподіяння потерпілим по справі моральної шкоди, так і наявності чи відсутності підстав для її відшкодування обвинуваченим ОСОБА_10 .

Суд констатує, що ніякі докази не мають для суду наперед визначеної сили. Висновок експертизи щодо орієнтовного розміру грошової компенсації моральних страждань потерпілих не матиме для суду приюдиційного значення, цей висновок є лише одним із доказів обґрунтованості позовних вимог потерпілих, обов`язок подачі яких покладається саме на потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 350, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
у задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали суду можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3