н/п 1-кс/640/8443/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю потерпілої - ОСОБА_3 ,
представника потерпілої - ОСОБА_4 ,
встановив:
Вважає постанову про закриття кримінального провадження передчасною та незаконною, оскільки фактично підставою для закриття кримінального провадження стало лише пояснення ОСОБА_6 (особа у відношенні якої ОСОБА_3 звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення) та повторні покази свідка ОСОБА_7 від 09.12.2013 року, які різняться з її попередніми показами, наданими 22.11.2013 року.
Окрім цього, слідчим не допитано у якості свідків сусідів потерпілої ОСОБА_3 , що мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , не допитано ОСОБА_6 .
Вищеперераховане свідчить про односторонність та поверховість дослідження обставин події, що призвело до незаконного закриття кримінального провадження.
Окрім, цього скаржниця вказує, що була ознайомлена з матеріалами кримінального провадження та отримала копію постанови про закриття кримінального провадження від 09.12.2013 року, лише 12.11.2015 року, а тому просить суд відновити строк для подання скарги.
Адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали подану скаргу, просили її задовольнити.
Попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 125 КК України.
Згідно п. 1-3 висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , встановлено, що у громадянки ОСОБА_3 мають місце синці та садно на обличчі, садна на шиї, синець на правій молочній залозі, садна і синці на правій верхній кінцівкі, синці на лівій верхній кінцівці. Ці ушкодження утворилися в результаті впливів тупими твердими предметами, не відобразивши в даних ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей: синці - за механізмом удару - здавлення, садна - за прямим механізмом удару-тертя, і, враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані в строк, на який вказує оглянута. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження (п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р). Згідно п. 4 висновку показання громадянки ОСОБА_3 , на які вона посилається в протоколі слідчого експерименту, проведеного з її участю, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу спричинення і механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень. Згідно п. 5 висновку локалізація даних ушкоджень доступна для заподіяння їх власною рукою. Утворення їх при падінні на тверду поверхню, враховуючи характер і анатомічну локалізацію ушкоджень, можна виключити.
Дослідивши постанову про закриття кримінального провадження від 09.12.2013 року слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим при прийнятті вказаного рішення було взято, як за одну з підстав, тезисні речення викладені в п. 1-3 та п. 4 висновку експерта № 3374-ая/13 від 19.11.2013 року, а саме: « у громадянки ОСОБА_3 має місце крововилив та синець на обличчі, шиї, на правій молочній залозі, на правій верхній кінцівці та лівій верхній кінцівці. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Локалізація даних ушкоджень доступна для заподіяння їх власною рукою».
Таким чином, слідчий суддя вважає висновки слідчого не об`єктивними.
Окрім цього, під час досудового розслідування не встановлені та не допитані сусіди ОСОБА_3 , що мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , які можливо можуть надати свідчення, що мають доказове значення для встановлення істини у кримінальному провадженню, не допитаний ОСОБА_6 , не проведений одночасний допит ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
Також слідчим зовсім не взято до уваги, що при проведенні повторного допиту свідка ОСОБА_7 від 09.12.2013 року, її показання різняться з попередніми, наданими 22.11.2013 року.
При проведенні досудового розслідування органу досудового розслідування слід вжити заходів, щодо проведення допиту ОСОБА_6 , проведення одночасних допитів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , проведення повторного допиту ОСОБА_7 , з метою усунення протиріч у її показах від 23.11.2013 та 09.12.2013 року, а також в разі необхідності, в достатньому для встановлення об`єктивної інтини, в повному обсязі провести інші необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Скаржниця зазначає, що постанова слідчого від 09.12.2013 року була отримана нею лише 12.11.2015 року, про що ніким не оспорено в судовому засіданні, та не надано доказів, які б спростовували цей факт, а тому слідчий суддя вважає, що процесуальний строк для звернення до суду для оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження не пропущений.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1