Талалаївський районний суд Чернігівської області
Справа№1-51/10
В И Р О К

Іменем України

13 серпня 2010 року Талалаївський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді - Тіщенко Л.В.

при секретарі - Зірка В.П.

з участю прокурора Розенка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, 26 квітня 1949 року

народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, пенсіонерки, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З січня по липень 2010 року жителька с. Грабщина Талалаївського району ОСОБА_1, в порушення вимог ч.ч. 1,2 ст. 4 Закону України «Про металобрухт», ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», не будучи субєктом господарської діяльності щодо здійснення операцій з металобрухтом, без відповідної державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, без наявності ліцензії на заготівлю брухту чорних та кольорових металів здійснювала незаконну заготівлю брухту чорного металу у населення. За місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 організувала пункт прийому та схову металобрухту, приймала у населення брухт чорного металу.

23 червня 2010 року підсудна прийняла у ОСОБА_2 в якості металобрухту поїлки, частину транспортеру, секцію з труб. Даний брухт вона зважила на власних вагах і розрахувалась з ОСОБА_2 грошима в сумі 322 гривні, з розрахунку 1,1 гривня за 1 кг брухту чорного металу. 07 липня 2010 року ОСОБА_1 прийняла у ОСОБА_3 металеві труби, за що йому заплатила 50 грн. В подальшому отриманий металобрухт підсудна збувала за більш високу ціну з метою отримання прибутку.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у предявленому їй обвинуваченні визнала повністю, та пояснила, що вона у власному господарстві в с. Грабщина здійснювала прийом брухту чорного металу. Ніяких дозволів та ліцензій на це вона не мала, субєктом підприємницької діяльності не була. 23 червня 2010 року вона придбала металобрухт у ОСОБА_2, заплатила йому за це 322 грн. Про те, що частина брухту була крадена, вона не знала. 07 липня 2010 року вона прийняла у ОСОБА_3 в якості брухту металеві труби, за що заплатила 50 грн.

Підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчинених діяннях визнала повністю, суду дала показання, що вчинила злочин саме при викладених обставинах, повністю погодилась з усіма доказами у справі, що були зібрані в ході досудового слідства і підтверджують її вину в інкримінованому злочині згідно предявленого обвинувачення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду, у вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не наказувати. Після розяснення їй суті обвинувачення за ч.1 ст. 213 КК України та змісту ст. 299 КПК України дала згоду на скорочене судове слідство.

Зясувавши правильність розуміння підсудною суті предявленого обвинувачення, не маючи сумнівів у добровільності та істинності позиції підсудної, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, так як підсудна не оспорює їх і її показання відповідають фактичним обставинам, а обмежився допитом підсудної та вивченням матеріалів справи, що характеризують її особу.

Суд встановив, що підсудна правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції. Підсудній ОСОБА_1 розяснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи та вирок у апеляційному порядку.

За вказаних обставин суд приходить до переконання про повну доведеність вини підсудної ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, здійсненні операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації і спеціального дозволу.

Призначаючи покарання підсудній суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

До обставин, що помякшують покарання підсудній ОСОБА_1 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття. За місцем проживання підсудна характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання підсудній ОСОБА_1, судом не встановлено.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе призначити підсудній покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст. 213 КК України, за якою кваліфіковано дії підсудної і яке на думку суду буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити їй покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 15 (пятнадцяти ) діб з моменту його проголошення.

Суддя Л.В.Тіщенко