Провадження №1-кп/761/1208/2015
В И Р О К
іменем України
24 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190, ст..395 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

сторони захисту адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_2

в с т а н о в и в :
Так, ОСОБА_2 25.05.2015, приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходячись на території баскетбольного майданчика СШ № 139 м. Києва, розташованого по пров. Татарському, 1 в м. Києві шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_6 .
Так, ОСОБА_2 25.05.2015, приблизно о 18 годині, перебуваючи на території баскетбольного майданчика СШ № 139 м. Києва, розташованого по пров. Татарському, 1 в м. Києві вирішив повторно, шляхом зловживання довірою заволодіти мобільним телефоном неповнолітнього ОСОБА_6 .
З метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_2 25.05.2015, приблизно о 18 годині 30 хвилин попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон щоб погратися ним, пообіцявши останньому повернути даний мобільний телефон, хоча в дійсності не мав наміру виконувати обіцяне. Не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_2 неповнолітній ОСОБА_6 передав йому свій мобільний телефон марки «Nokia 220» вартістю 800 гривень, в корпусі якого знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Life» вартістю 25 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 12 гривень, флеш-карта об`ємом 2 гігабайта вартістю 80 гривень та захисна плівка на дисплеї телефону ціною 140 гривень, а всього майна на загальну суму 1057 гривень.
Заволодівши повторно шляхом зловживання довірою майном неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_2 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім цього ОСОБА_2 28.06.2015, приблизно о 16 годині, знаходячись неподалік від будинку № 1 по вул. Мельникова в м. Києві, шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_2 28.06.2015, приблизно о 16 годині перебуваючи неподалік від будинку № 1 по вул. Мельникова в м. Києві вирішив повторно, шляхом зловживання довірою заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_7 .
З метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_2 28.06.2015, приблизно о 16 годині попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон щоб ніби-то зателефонувати, пообіцявши останньому повернути даний мобільний телефон, хоча в дійсності не мав наміру виконувати обіцяне. Не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_2 , ОСОБА_7 передав йому свій мобільний телефон марки «Lenovo A398t», вартістю 1500 гривень, в корпусі якого знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Life», вартістю 25 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 50 гривень, флеш-карта об`ємом 1 гігабайт, вартістю 30 гривень та захисна плівка на дисплеї телефону, ціною 100 гривень, а всього майна на загальну суму 1705 гривень.
Заволодівши повторно шляхом зловживання довірою майном ОСОБА_7 , ОСОБА_2 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім цього ОСОБА_2 03.07.2015, приблизно о 07 годині, знаходячись неподалік від будинку № 1 по вул. Мельникова в м. Києві, шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_8 .
Так, ОСОБА_2 03.07.2015, приблизно о 07 годині перебуваючи неподалік від будинку № 1 по вул. Мельникова в м. Києві вирішив повторно, шляхом зловживання довірою заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_8 .
З метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_2 03.07.2015, приблизно о 07 годині попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон щоб ніби-то зателефонувати, пообіцявши останньому повернути даний мобільний телефон, хоча в дійсності не мав наміру виконувати обіцяне. Не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_2 , ОСОБА_8 передав йому свій мобільний телефон марки «Fly IQ4491 Era Life 3 Black», вартістю 1298 гривень 97 копійок, в корпусі якого знаходилася флеш-карта об`ємом 8 гігабайт, вартістю 100 гривень та захисна плівка на дисплеї телефону, ціною 74 гривні 79 копійок, а всього майна на загальну суму 1473 гривні 76 копійок.
Заволодівши повторно шляхом зловживання довірою майном ОСОБА_8 , ОСОБА_2 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_2 перебуваючи під адміністаривним наглядом самовільно залишив місце свого проживання та на реєстрацію до ОВС не являється, чим порушив встановлені правила адміністративного нагляду.
Так, 02.08.2012 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнився із Житомирської виправної колонії № 4 по відбуттю строку покарання призначеного вироком Оболонським районним судом міста Києва від 02.07.2008 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі.
Прибувши за місцем свого проживання - в квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та систематично порушував положення ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».
В зв`язку з цим, згідно подання начальника Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2014 року відносно ОСОБА_2 був встановлений адміністративний нагляд терміном на один рік з наступними обмеженнями: заборонити йому виїзд за межі м. Києва без дозволу ОВС; зобов`язати його з`являтися на реєстрацію до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві щомісяця кожного першого та третього четверга місяця з 16 до 18 години; заборонити вихід з квартири АДРЕСА_2 з 22 години до 06 години; заборонити відвідування барів, ресторанів, кафе та інших місць, де спиртні напої продаються на розлив.
Після встановлення адміністративного нагляду з ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і залишення місця проживання без дозволу керівництва ОВС.
Однак, ОСОБА_2 , незважаючи на це, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, в період з 16.06.2015 року, самовільно залишив місце проживання - квартиру АДРЕСА_2 , не повідомивши про це Шевченківський РУ ГУМВС України в м. Києві, чим порушив правила адміністративного нагляду.
Окрім цього, ОСОБА_2 02.10.2014, 18.12.2014, 01.01.2015, 15.01.2015, 05.02.2015, 04.06.2015, 02.07.2015, 16.07.2015, 06.08.2015, 20.08.2015 до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві на реєстрацію не з`являвся.
При перевірці працівниками міліції місця проживання ОСОБА_2 13.06.2015 року о 22 годині 30 хвилин, 18.06.2015 року о 22 годині 08 хвилин та 26.06.2015 року о 22 годині 00 хвилин, було встановлено, що останній був відсутній без поважних причин, про що були складені акти перевірки про відсутність піднаглядного, тим самим було підтверджено самовільне залишення ОСОБА_2 місця свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, розмір шкоди, вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.2 ст. 190, ст. 395 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_2 , в судовому засіданні надав показання, що дійсно, він в указані в обвинувальному акті дні та час вчиняв шахрайські дії щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також самовільно залишав місце проживання незважаючи на встановлений щодо нього адміністративний нагляд.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 також підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, щодо скоєння відносно нього кримінального правопорушення. Просив застосувати до обвинуваченого середню міру покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, розміру шкоди за кримінальними правопорушеннями, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів у правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, у заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та вчинення самовільного залишення особою місця проживання, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, передбаченого ст.. 395 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, є особою засудженою. Тому, суд приходить до висновку, про необхідність застосування міри покарання у вигляді позбавлення волі. Враховуючи, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, а також, що він був засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, то остаточне покарання слід призначити з урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Судових витрат по справі не має.

Речових доказів по справі не має.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:

ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Остаточне покарання ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України враховуючи засудження ОСОБА_2 вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2015 року остаточне покарання призначити шляхом часткового складання призначеного покарання за попереднім вироком та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з 16 вересня 2015 року.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9