Справа № 11а-681/10 Головуючий у 1 інстанції Козюренко Р.С.
Доповідач: Партика І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого Перетятька В.О.

суддів: Макарова Ю.М., Партики І.В.

за участю: прокурора Малиш Н.С.

захисника ОСОБА_1,

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за апеляцією ОСОБА_3 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 8 червня 2010р.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_3, 30.03.1962р. народження, уродженка с. Зашків Золочівського району Львівської області, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, розлучена, не працююча, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_2, судимостей не має

засуджена за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст.. 76 КК України зобовязано ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженій до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Питання речових доказів вирішено відповідно з вимогами закону.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 844 грн. 09 коп. завданої злочином матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди та 1500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 22 344 грн. 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 за проведення ряду експертиз 3 548 грн. 52 коп.

За вироком суду ОСОБА_3 визнана винною у тому, що 12 листопада 2009 року близько 18 год., керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 по вул. Кульпарківській, 156 у м. Львові в напрямку до вул. Городоцькій у м. Львові, порушила вимоги п. 1.3, 1.5, 1.10, п. 2.3, „б, п. 12.3, п. 13.1, п.13.3 Правил дорожнього руху України, не стежила за дорожньою обстановкою, проявила неуважність та відповідно не відреагувала на зміну такої, при виникненні перешкоди для руху у вигляді пішохода, якого підсудна спроможна була виявити, не вжила негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дотрималась лівого бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд лівою передньою частиною свого автомобіля на потерпілого ОСОБА_4, котрий стояв на подвійній суцільній смузі руху та пропускав транспортні засоби, що рухались з права від нього, від чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя.

На вирок суду ОСОБА_3 подала апеляцію, у які зазначає, що вирок суду в частині цивільного позову і зокрема стягнення з неї моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. є неправильним, оскільки суд першої інстанції не навів мотивів задоволення позову, , зазначивши його підставним та обґрунтованим. Судом першої інстанції не взято до уваги, що вона розкаялась у вчиненому, після ДТП провідувала потерпілого у медичній установі, просила у нього вибачення, пропонувала відшкодувати потерпілому та його родичам витрати, понесені на лікування, моральну шкоду у розумних межах, однак потерпілі відмовились від запропонованої допомоги. Разом з тим визначаючи розмір моральної шкоди, суд 1 інстанції не врахував обставини, які мають істотне значення по справі, зокрема те, що розмір її доходів є невеликий, у неї на утриманні непрацездатна матір, а тому вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали подані апеляції, представника потерпілого, який заперечив проти поданої судом апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія вважає, що вирок суду в частині задоволення цивільного позову підлягає скасуванню з направленням справи в суд 1 інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи із наступного.

Так вирішуючи питання заявленого цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн. суд визнав такий підставним та обґрунтованим, при цьому свій висновок нічим не мотивував, а в ході судового розгляду не досліджував. Колегія судді вважає, що дана сума позову, визначена фактично представником потерпілого є надто високою і не відповідає загальним принципам розумності, виваженості та справедливості, нічим обєктивно не підтверджена, визначена без урахування даних про особу винної, зокрема її матеріальної спроможності та конкретних обставин по даній справі.

Покликання представника потерпілого на ту обставину, що дана справа розглядалась судом в порядку ст.. 299 КПК України, а тому підсудна не вправі оспорювати фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку не заслуговують на увагу. Як видно з протоколів судового засідання (а.с. 133, 143) справа в порядку ст.. 299 КПК України не розглядалась, а тому наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_3 (а.с. 140) про те, що їй розяснено змість ст.. 299 КПК України колегією суддів не приймається до уваги.

За таких обставин та відповідно до вимог ст.. 374 КПК України колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині розвязання цивільного позову скасувати та направити на новий судовий розгляд в суд 1 інстанції в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст..ст. 362, 366, 374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляцію ОСОБА_3 задоволити.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 8 червня 2010р. щодо ОСОБА_3 в частині розвязання цивільного позову скасувати та направити на новий судовий розгляд в суд 1 інстанції в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства..

У решті вирок залишити без змін.

Головуючий

Судді