Справа № 314/3859/15-к
Провадження № 1-в/314/841/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
представника установи: ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному засіданні заяву ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), 10.09.1978 року народження, громадянин України, українець, уродженець м.Дніпропетровськ, освіта середня, до засудження не працював. Мешкав за адресою : АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:
1.23.03.2012 року за ст.185 ч.2, 75,76 КК України до 3 року позбавлення волі з іспитовим строком 2 рік.

2.10.09.2012 року за ст.263 ч.2, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

По даній справі засуджений: 22.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривий ріг за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 10.09.2012 року та остаточно призначити покарання у вигляді 1року 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку: 21.01.2015 року Кінець строку: 21.02.2016 року

Вирок набрав законної сили: 21.08.2014 року

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), про можливість умовно-дострокового звільнення. В судовому засіданні представник адміністрації дану заяву не підтримав.

Під час тримання в установі виконання покарань м. Кривий Ріг УДПтС України Дніпропетровської області з 22.01.2015 року по 17.02.2015 року, характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 17.02.2015 року по 10.05.2015 року відбував покарання в Бердянський виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№77). За час відбування покарання характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 10.05.2015 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№55). За час відбування покарання характеризується посередньо. Заохочень та стягнень не має.

На виробництві установи не працевлаштований.

Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно,через особисту неорганізованість.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Іноді підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Розглядатимуться питання про можливість застосування заохочувальних норм:

-зміна умов тримання згідно ст.101 КВК України, настала по відбуттю 1/4 строку покарання, тобто 28.04.2015року. Рішенням комісією установи від 29.05.2015 року йому було відмовлено за станом здоров`я.

-заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно статті 82 КК України настає по відбуттю 1/3 строку покарання, тобто - 01.06.2015 року; Рішенням комісією установи від29.05.2015 року йому було відмовлено за станом здоров`я.

-умовно-дострокове звільнення, згідно статті 81 КК України, настає по відбуттю 1/2 покарання, тобто-06.08.2015 року. Рішенням комісії установи від 11.08.2015 року йому було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Адміністрація колонії та прокурор заяву не підтримали і вважають, що заяву не належить задовольняти, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, який не підтримав заяву засудженого, який просить суд застосувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, думку прокурора про заперечення, щодо задоволення подання, вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а отже в задоволені заяви про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1
23.09.2015