Справа №295/1074/16-к

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Тому з метою забезпечення кримінального провадження, просить накласти арешт на речі та документи, вилучені у ході проведення обшуків за адресами фактичного здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_5 , а саме комп`ютерну техніку, тютюнові вироби, документацію, касові книги, грошові кошти, Z-звіти відповідно до протоколів обшуків, наявних у матеріалах кримінального провадження.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Особа, в якої вилучено майно, ОСОБА_5 , її представник та представник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
За положеннями ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Аналіз змісту наведеної норми закону свідчить про те, що вилучені під час обшуку речі і документи, щодо яких в ухвалі слідчого судді про обшук надано дозвіл на їх відшукання, не відносяться до тимчасово вилученого майна, а має статус вилученого під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді майна.
З огляду на те, що вказані речі були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 29.09.2015 року, входять до переліку майна, на яке надано дозвіл на їх відшукання та вилучення, тому таке майно не є тимчасово вилученим у силу ч. 7 ст. 236 КПК України, а є вилученим під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді майна, що не потребує додаткового судового рішення для його утримання, зокрема щодо накладення на нього арешту, а також є речовим доказом у кримінальному провадженні.
У зв`язку з наведеним відсутні підстави для арешту вказаного у клопотанні майна.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 167, 170, 172, 173, 234, 236 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 09-45 год. 05 лютого 2016 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1