УХВАЛА
16 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березники Пермської області Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 просять вирок змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного основного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
провадження № 11-кп/784/854/15 головуючий першої інстанції: ОСОБА_8
категорія: ч.3 ст.368 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту строком на 6 місяців, з спеціальною конфіскацією грошових коштів у сумі 3.250 грн. та позбавлненям права обіймати будь-які посади в органах місцевого самоврядування та державної влади строком на 3 роки, без конфіскації майна.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання у виді арешту, пославшись на те, що обвинувачений активно співпрацював із слідством та судом, давав правдиві свідчення, визнавав вину, щиро розкаявся, на даний час ніде не працює, характеризується з позитивної сторони, є учасником бойових дій в Афганістані, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає з сім`єю та має на утриманні неповнолітнього сина, хвору мати - пенсіонерку і є єдиним годувальником в сім`ї.

Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що наказом голови адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради № 35 від 26 січня 2011 року ОСОБА_6 був призначений на посаду заступника голови адміністрації Центрального району; розпорядженням Миколаївського міського голови № 162 рк від 12 вересня 2013 року йому був присвоєний 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування у межах 4 категорії посад.
За такого відповідно до розпорядження голови адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради № 25-р від 27 січня 2014 року він мав зокрема, з метою впорядкування об`єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва вживати заходи реагування на розміщення тимчасових споруд з порушенням встановленого законодавством порядку та прийнятих рішень міської ради.

Проте ОСОБА_6 з метою власного збагачення 14 серпня 2014 року досягнув домовленості з представником ОСОБА_9 . ОСОБА_10 про те, що він не вживатиме заходів реагування на розміщення пересувних тимчасових споруд задля надання послуг з поповнення рахунків мобільних операторів всупереч встановленого порядку за винагороду, розмір якої був визначений у сумі 500 грн. за одну споруду.
Відповідно до досягнутої домовленості ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_10 :

14 серпня 2014 року 1000 грн за невжиття заходів реагування на розміщення ОСОБА_9 двох пересувних тимчасових споруд задля надання послуг з поповнення рахунків мобільних операторів;
19 вересня 2014 року 2500 грн за невжиття заходів реагування на розміщення ОСОБА_9 п`яти пересувних тимчасових споруд задля надання послуг з поповнення рахунків мобільних операторів;
16 жовтня 2014 року 2500 грн за невжиття заходів реагування на розміщення ОСОБА_9 п`яти пересувних тимчасових споруд задля надання послуг з поповнення рахунків мобільних операторів;
Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційних скарг.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважає апеляційні скарги необґрунтованими і такими, які не підлягають задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за встановленими судом обставинами відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими та викладеними у вироку доказами і апелянтами не оспорюються.

Не оспорюється ними і правова кваліфікація дій за ч.3 ст. 368 КК України.

При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності із вимогами ст.ст.65-67 КК України врахував вчинення ним тяжкого злочину; обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилалися апелянти: щире каяття, вчинення злочину вперше, визнання вини; дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні хвору матір та неповнолітнього сина, є учасником бойових дій в Афганістані, має нагороди.

Врахувавши наявність пом`якшуючих покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також вищенаведені дані про особу і відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції із застосуванням ст. 69 КК України перейшов до більш м`якого виду основного покарання - арешту, не зазначеного у санкції ч.3 ст. 368 КК України.

На думку суду призначене ОСОБА_6 основне покарання за своїм видом та розміром відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З цих же підстав, з урахуванням також майнового та сімейного стану обвинуваченого суд першої інстанції обґрунтовано не призначив передбачене санкцією ч.3 ст. 368 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Що стосується прохання захисника та обвинуваченого про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання, то згідно вимогам ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, ОСОБА_6 не може бути звільнений з випробуванням від відбування призначеного покарання у виді арешту.

З огляду на наведене вирок суду є законним обґрунтованим, який слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3