ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/2381/15-к
Провадження № 1-кп/483/26/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000813 від 29 липня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
14 грудня 2015 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт, складений та затверджений прокурором ОСОБА_3

12 січня 2016 року на адресу суду від представника потерпілого надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його не відповідності вимогам ст. 291 КПК України, оскільки акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання висунутого ОСОБА_4 обвинувачення. Крім того, в діях обвинуваченого безпідставно відсутній факт крадіжки грошових коштів в сумі 400 грн та 1300 дол. США, а тому фактичний розмір шкоди, завданої потерпілому, є більшим від вказаного в обвинувальному акті. В клопотанні адвокат також посилається на те, що потерпілому не були відкриті матеріали досудового розслідування. Коли 15 грудня 2015 року потерпілий та його представник прибули до слідчого для ознайомлення із зібраними матеріалами, то дізналися, що обвинувальний акт напередодні вже був направлений до суду.

Обвинувачений проти задоволення клопотання представника потерпілого не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні визнав, що потерпілому не були відкриті матеріали досудового розслідування. Так, потерпілий та його представник прибули до м. Очакова 15 грудня 2015 року, а 14 грудня 2015 року обвинувальний акт був переданий до суду. Крім того, органом досудового розслідування не було встановлено місце вчинення злочину.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що він підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до змісту обвинувального акта, порядок його складання та затвердження, а також перелік документів, які долучаються до нього, визначені ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Суд зазначає, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 викладені лише анкетні данні обвинуваченого, зміст підозри, а також фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його правова кваліфікація.

Між тим, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_4 , за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного.

При цьому у викладі фактичних обставин вчинення злочину, які прокурор вважав встановленими, відсутня така істотна обставина як місце вчинення злочину. Так, в обвинувальному акті немає вказівки на населений пункт, район та навіть область, на території якої був вчинений злочин.

За правилом територіальної підсудності, визначеним у ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинене кримінальне правопорушення.

Відтак, не встановлення такої обставини як місце вчинення злочину унеможливлює визначення підсудності кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо дотримання прокурором вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акта, суд враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, ЄСПЛ у п.п.34, 35 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті, фактичні обставини викладені неповно, і після їх зазначення відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає, що є обставини, які перешкоджають судовому розгляду кримінального провадження на підставі цього обвинувального акта.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_4 фактично висунуте не було у встановленому законом порядку, оскільки воно, всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.

Крім того, з обвинувального акта вбачається, що прокурор, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що обвинувачений його вчинив, що є безпідставним та недопустимим.

Вказівка в обвинувальному акті на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення - є порушенням однієї із загальних засад кримінального провадження, а саме презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, передбаченої ст.62, п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст. 17 КПК України. Зазначені засади, в свою чергу, випливають з п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відсутність висунутого обвинувачення та визначення процесуального статусу особи як обвинуваченого у вчиненні злочину, а також не встановлення обставин вчинення інкримінованого особі злочину є порушенням принципу правової визначеності як елементу верховенства права та порушенням права на ефективний захист.

Перевіряючи доводи представника потерпілого, суд звертає увагу, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування 10 грудня 2015 року потерпілого було повідомлено про завершення досудового розслідування. Того ж дня його було повідомлено про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів. Наступного дня, тобто 11 грудня 2015 року складений обвинувальний акт і 14 грудня 2015 року обвинувальний акт надійшов до суду. 15 грудня 2015 року потерпілий та його представник прибули до Очаківського відділу поліції та виявили, що обвинувальний акт вже переданий до суду.

При цьому, за змістом обвинувального акту потерпілий ОСОБА_5 проживає в с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області, тобто в населеному пункті, достатньо віддаленому від м. Очакова Миколаївської області.

Ненадання слідчим потерпілому та його представнику доступу до матеріалів досудового розслідування є порушенням принципу рівності сторін, яке свідчить про істотне порушення процесуальних прав потерпілого під час здійснення досудового розслідування.

З огляду на викладене, суд вважає, що є підстави для повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_4 прокурору для усунення недоліків в розумні строки.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.370-372 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000813 від 29 липня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з додатками до нього повернути прокурору для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Миколаївської області.

Головуючий: