В И Р О К
іменем України
"23" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0014203 від 17 вересня 2015 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 17 вересня 2015 року близько 04 години 00 хвилин, перебуваючи по місцю свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, вирішив вчинити таємне викрадення майна з автомобілів, що залишені власниками в нічний час на не охоронюваних стоянках. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 близько 05 години 30 хвилин, вийшов з приміщення квартири та направився в пошуках автомобіля, який залишений власником на не охоронюваній стоянці в нічний час доби, з метою скоєння з них крадіжок.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 17 вересня 2015 року близько 05 години 40 хвилин, ОСОБА_4 підійшов до будинку АДРЕСА_3 , де помітив біля вищевказаного житлового будинку, на не охоронюваній стоянці, автомобіль марки «Нісан Альмера», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з автомобіля марки «Нісан Альмера», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «Нісан Альмера», д.н.з. НОМЕР_1 , та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, умисно таємно викрав, а саме зняв з лобового скла автомобіля склоочисники, вартістю 200 грн., що належить ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 200 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 17 вересня 2015 року близько 04 години 00 хвилин, перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, вирішив вчинити таємне викрадення майна з автомобілів, що залишені власниками в нічний час на не охоронюваних стоянках. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 близько 05 годині 30 хвилин, направився на пошуки автомобілів, які залишені власниками на не охоронюваній стоянці в нічний час доби, з метою скоєння з них крадіжок.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, 17 вересня 2015 року близько 06 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , підійшов до буд. АДРЕСА_3 , де помітив біля вищевказаного житлового будинку, на неохоронюваній стоянці, автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна з автомобіля марки «Мітсубісі Лансер», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «Мітсубісі Лансер», д.н.з. НОМЕР_2 , та, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, умисно таємно викрав, а саме зняв з лобового скла автомобіля склоочисники, ТМ «Bosch», вартістю 213 грн., що належить ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 213 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розмір завданої шкоди.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, з урахуванням його особи, вважає за вірне обрати йому остаточне покарання у виді позбавлення волі, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, на підставі ст.70 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим, його щире каяття, беручи до уваги особу обвинуваченого, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені потерпілими не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази у кримінальному проваджені, а саме: CD-R «VS», ємністю 700 mb зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: