№621/1273/13-к
Пр. 1-кп/621/98/2013
ВИРОК

Іменем України

19.06.2013 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Зубенко Л.С.,

прокурора Гетьман С.А.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000253, яке надійшло з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, судимого:

1) вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2010 року за ч. 1 ст. 309 КК україни до 2 років обмеження волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) вироком Ленінського районного суду м. Харків від 10 лютого 2011 року за ч. 2 ст. 309 КК України, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.Звільнений умовно-достроково постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2012 року на невідбуту частину строку покарання - 1 рік 22 дні.

3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12 березня 2013 року за ч. 2 ст. 309 КК України, в силу ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі.

у злочині, передбаченому ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2012 року постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відносно ОСОБА_1 було встановлено адміністративний нагляд строком 1 рік з обмеженнями: - реєстрації в підрозділі МВС України за місцем проживання три рази на місяць у дні, які будуть визначені ОВС; - знаходження за місцем мешкання щоденно з 22 години до 05 години ранку наступного дня; - забороною перебування у барах, кафе, ресторанах, магазинах та інших громадських місцях, де продаються спиртні напої на розлив, а також на вокзалах, аеропортах, без спеціального дозволу органів внутрішніх справ.

У кінці березня 2012 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_1, який був ознайомлений з правилами та обмеженнями встановленими відносно нього адміністративним наглядом, самовільно покинув місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1, оскільки був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 309 КК України, 13 лютого 2013 року був затриманий у м. Київ, де проживав у період з березня 2012 року самовільно залишивши місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Своїми умисними діями ОСОБА_1, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1, визнав себе винним, розкаявся і показав, що кримінальне правопорушення вчине ним при вищевикладених обставинах.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, які ніким не оспорюються.

З'ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз'яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1, відповідно до п. 1 ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно до п. 1 ст. 67 КК України, визнається рецидив злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. ст. 64-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості; обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання; особу винного, який неодноразово судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував, за місцем проживання скарг на нього немає, дійшов висновку, що достатнім для його виправлення і перевиховання є покарання у виді арешту, в межах санкції ст. 395 КК України.

Враховуючи, що вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_1, вчинив до постановлення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 12 березня 2013 року, при призначення покарання необхідно застосувати правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Строк покарання за даним вироком необхідно зарахувати до строку покарання призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12 березня 2013 року за ч. 2 ст. 309 КК України, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі та відраховувати, починаючи з часу затримання - 13 лютого 2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (тьох) місяців арешту.

В силу ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12 березня 2013 року, остаточно належить призначити покарання у виді 3 трьох років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 відраховувати з 13 лютого 2013 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: