Справа № 1-15/2008р.
В И Р О К

І м ' я м У к р а ї н и

24 червня
2008р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

Головуючого судді - Головченко М.М.

при секретарі Жегет Л.Г.

з участю прокурора Курило П.М.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Дзюбівка Ічнянського району, жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, освіта
середня, одруженого, працюючого завідуючим сховищем ПМС в/ч А-1479, раніше не
судимого, в
скоєнні злочину, передбаченого ст.. 195 КК України,

В С Т А Н О В И В:

4 січня 2008
року підсудний ОСОБА_2 будучи незадоволеним неодноразовим позбавленням його
протягом 2007 року премій та надбавок за підтримання боєготовності командиром
військової частини вирішив розв'язати питання необ'єктивного на його думку
ставлення до нього командира військової частини А-1479 шляхом погрози знищення
військового майна. З цією метою підсудний ОСОБА_2 заніс в службове приміщення
начальника складу паливно-мастильних матеріалів, яке знаходиться в
безпосередній близькості від пункту заправки та де встановлений особливий режим
забезпечення пожежної безпеки дві 20 літрові каністри з бензином і дві 1,5
літрові пластикові пляшки з бензином. Близько 14 години 10хв. ОСОБА_2
зателефонував командиру військової частини, повідомив останнього про свої
наміри і почав вимагати надати йому можливість особисто зателефонувати
командуючому сил підтримки ЗС України. Після прибуття командира військової частини ОСОБА_1 вилив на підлогу
приміщення, де він знаходився бензин з пластикових пляшок, взяв в руки сірники
та повідомив про свої наміри підпалити приміщення в зв'язку з чим в посадових осіб військової
частини виникли реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози. Після
переговорів по телефону з командуючим сил підтримки ЗС України ОСОБА_2 залишив
приміщення начальника складу паливно-мастильних матеріалів.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в пред'явленому обвинуваченні не
визнав і показав, що конфлікт з
командиром військової частини ОСОБА_3 виник в нього по поводу виконання
службових обов'язків. Останній пропонував написати йому заяву про звільнення,
не виплачував надбавку за напруженість в роботі, знімав з нього преміальні.
Дійсно 4 січня 2008 року він взяв з собою дві каністри та дві пластикові
бутилки з бензином і пішов до складу паливно-мастильних матеріалів. З метою
вирішення конфлікту він закрився в приміщенні, щоб йому надали можливість
переговорити по телефону з командуючим сил підтримки ЗС України та зустрітись з
командиром військової частини. По телефону розмовляв з командиром і повідомив
його про свої вимоги і сказав, що буде пожар на заправці. Коли до приміщення
прибув командир та інші військові він бензин з однієї пластикові бутилки вилив
на підлогу, спички були в нього в руках. Свої дії усвідомлював, мети підпалити
себе і приміщення в нього не було, також вважає, що не була реальною і його
погроза. Після того, як він переговорив по телефону з командиром сил підтримки,
то приміщення складу ППМ залишив і пішов додому.

Однак вина
підсудного ОСОБА_2 в інкримінованому злочині доведена в судовому засіданні
показами свідка ОСОБА_3, який показав, що 4 січня 2008 року о 14-й годині
знаходився в своєму службовому кабінеті в штабі військової частини. Йому
зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що він облив бензином заправку військової
частини та її підпалить. Він оголосив пожежну тривогу і пішов до складу ПММ.
Прийшовши до приміщення начальника сховища побачив, що двері в приміщенні були
закриті. Він запропонував ОСОБА_2 вийти з приміщення та припинити протиправні
дії, на що останній не погодився. Через вікно бачив, що в приміщенні
знаходяться дві каністри з бензином, а також дві пляшки з бензином, сірники
лежали на столі. З однієї пляшки ОСОБА_2 розлив бензин на підлогу і повідомив,
що все підпалить, якщо йому не нададуть зв'язок з командиром сил підтримки. Він
зрозумів, що ОСОБА_2 може реально підпалити приміщення, а тому пішов до себе в
кабінет і надав зв'язок з командуючим. Коли повернувся обратно, то ОСОБА_2 вже
пішов додому.

Свідки
ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що коли 4
січня 2008 року близько 14-ї години прибули до службового приміщення
завідуючого сховищем ПММ військової частини, то в середині приміщення
знаходився ОСОБА_1, двері були закриті. Бачили, що в приміщенні знаходяться
каністри і пластикові пляшки з бензином. ОСОБА_2 вимагав від командира
військової натини з'єднати його по телефону з командуючим сил підтримки.
ОСОБА_2 розлив з пляшки бензин на підлогу, говорив, що підпалить і брав в руки
сірники. Його погрозу вони сприйняли як реальну і на жарт це не було схоже.
Після того як ОСОБА_2 поспілкувався з командуючим сил підтримки він залишив
службове приміщення.

Доказами
вини підсудного також є:

- протокол огляду місця події від 4 січня 2008 року
(а.с.12-130 із якого вбачається, що в службовому приміщенні завідуючого
сховищем ПММ військової частини на підлозі виявлені сліди розливу бензину і
відчувається стійкий, сильний його запах;

- згідно повідомлення Міністерства оборони України від 8.01.2008 року (а.с.25)
військова частина А-1479 являється об'єктом підвищеної вибухопожежонебезпеки та відноситься до
об'єктів першої категорії згідно
переліку затвердженого начальником Управління пожежної безпеки Збройних Сил України;

- протоколи відтворення обстановки та обставин події від 23
січня 2008року (а.с. 44-53, а.с. 108-117, а.с. 121-130) за участю свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_5,ОСОБА_6 із яких
вбачається, що свідки розповіли і показали, де знаходився підсудний ОСОБА_2
коли погрожував спалити службове приміщення, а також де знаходились каністри і
пластикові бутилки з бензином і яким чином він розлив бензин погрожуючи
підпалити приміщення і їх покази при цьому співпадають з доказами вини
підсудного добутими в судовому засіданні.

Таким чином,
проаналізувавши вище наведені докази разом з матеріалами справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена вина
підсудного ОСОБА_2 в погрозі знищення чужого майна шляхом підпалу, якщо були
реальні підстави побоюватися здійснення
цієї погрози і його дії суд кваліфікує за ст.. 195 КК України.

При виборі
виду і міри покарання підсудному суд
враховує, що він раніше не судимий, вину не визнав, за місцем роботи
характеризуються з негативної сторони не беручи до уваги характеризуючи дані,
оскільки суд вражає, що характеристика є не об'єктивною в зв'язку з конфліктною ситуацією і що тяжких наслідків
від злочину не наступило.

З урахуванням
викладеного, суд приходить до висновку, що підсудному ОСОБА_2 слід призначити
покарання у вигляді штрафу в межах санкції ст.. 195 КК України.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України

З А С У Д И В:

ОСОБА_2
визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.. 195 КК України і призначити
покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 ( п'ятсот десять)грн.

Міру
запобіжного заходу осудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили
залишити у вигляді підписки про невиїзд.

На вирок на
протязі 15 діб може бути подана апеляційна скарга в Чернігівський апеляційний
суд.

Суддя:
М.М. Головченко