Справа № 183/954/15
№ 1-кп/183/232/15
В И Р О К
іменем України
28 травня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000297 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, холостого, маючого неповну середню освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , водія-слюсаря ремонтної роти, у військовому званні старший солдат, прож. АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

встановив:

17 квітня 2013 р. наказом № 81 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_4 17 квітня 2013 р. зараховано до списків особового складу частини. Тим же наказом, солдата ОСОБА_4 з 17 квітня 2013 року призначено на посаду водія-слюсаря ремонтної роти. 22 серпня 2013 р. наказом № 21-к (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом до Збройних Сил України з 22 серпня 2013 р. та присвоєно особистий номер за ідентифікаційним номером фізичної особи. Військовослужбовцю за контрактом солдату ОСОБА_4 наказом № 18-К (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2014 р. присвоєно чергове звання «старший солдат». Старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку. У ході контролю за несенням бойової служби у військовій частині НОМЕР_1 , під час шикування на 02.12.2014 р. о 8:30 год. виявлено відсутність старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 у подальшому до розташування військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 не повернувся.

Таким чином, 02 грудня 2014 р. старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконує, час проводить на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив про укладення угоди про визнання винуватості укладену 09.02.2015 р. між прокурором відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Дніпропетровської обл. ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку просить затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання шість місяців арешту з відбуванням арешту на гауптвахті.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає за можливе призначити покарання узгоджене між прокурором та обвинуваченим при укладанні угоди про визнання винуватості. Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання шість місяців арешту з відбуванням арешту на гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя