Справа № 11-357 / 2007 р. Головуючий у 1 інстанції:
Категорія: ст. 115 ч. 1 КК Укр. Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
травня 2007 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Навозенко Л.С.

суддів: Кузюри
М. М. , Гром Л.М.

з участю
прокурора Басюка С. В.

адвоката ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

пред
ст. потерпілого ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора Срібнянського району
на постанову Срібнянського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2007 року.

Цією постановою
кримінальна справа по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, уродженця с. Бучки Новгород-Сіверського
району Чернігівської області, освіта
середня, одруженого, приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1,
раніше не судимого,
обвинуваченого за ст. ст. 15,
115 ч. 1
КК України, -

повернута
прокурору Срібнянського району на додаткове розслідування.

Органами
досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 25
січня 2006 року о 4 год. 30 хв. на ґрунті
тривалих особистих неприязних стосунків,
під час сварки з ОСОБА_2 -
головою правління З AT «Талалаївське АТП 17450», яка виникла з приводу з'ясування стосунків між пасажиро
перевізниками, збив потерпілого ОСОБА_2
з ніг, здавив шию краваткою, що була на шиї потерпілого. Від натягування
краватка розірвалась по шву і потерпілий зміг звільнитись. ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в цей час наносили ОСОБА_2 удари руками та ногами по різних частинах
тіла останнього.

Згідно
висновку комісійної судово-медичної експертизи у ОСОБА_2,
окрім інших
тілесних ушкоджень,
виявлено післятравматичний парез
лівої голосової

2

зв'язки, що
відноситься до категорії тілесних
ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу
здоров'я.

Зазначені
дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. ст. 15,
115 ч. 1
КК України, як замах на умисне
вбивство.

Направляючи
справу на додаткове розслідування, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
докази в справі свідчать про наявність підстав для притягнення до кримінальної
відповідальності інших осіб, окремий
розгляд справи щодо яких неможливий. ОСОБА_4,
на думку суду, необхідно збільшити
обсяг обвинувачення, так як в його діях
вбачаються і ознаки іншого злочину, а
саме, проти громадського порядку та
моральності. Також суд вважає, що діям
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в ході досудового слідства дана невірна
юридична оцінка щодо вчинення ними злочину проти громадського порядку та
моральності.

В
апеляції прокурор Срібнянського району просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в
іншому складі суду. Свої вимоги аргументує тим,
що при винесенні постанови про направлення кримінальної справи на
додаткове розслідування, судом допущено
неправильне застосування кримінального закону та істотні порушення
кримінально-процесуального закону. На думку прокурора, докази в справі достатньо свідчать про
відсутність складу злочину в діях ОСОБА_5
та ОСОБА_6 , тому ця обставина не
є підставою для повернення справи на додаткове розслідування. Вказує
також, що ніхто з учасників процесу не
ставив питання про направлення справи на додаткове розслідування з підстав
необхідності притягнути сім'ю ІНФОРМАЦІЯ_2 до кримінальної відповідальності за
злочин проти громадського порядку та моральності, а суд не вправі це робити за власною
ініціативою.

Заслухавши
доповідача по справі, пояснення
прокурора, який підтримав апеляцію та
просить її задовольнити, потерпілого та
його представника, які вважають
постанову суду законною та обґрунтованою,
адвоката ОСОБА_1, який, по
суті, не має заперечень щодо постанови
суду, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог ст. 281
ч. 1 КПК
України, справа повертається на
додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового
слідства тоді, коли ця неповнота або
неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

В ході
досудового слідства обвинувачення ОСОБА_4 пред'являлось двічі. Так, 27
червня 2007 року
ОСОБА_4 було пред'явлено обвинувачення за
ст. 122 ч. 1 КК України, де в мотивувальній частині зазначено, що поряд з ним, тілесні ушкодження в різні частини тіла
потерпілого ОСОБА_2 наносили і його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 (
а.с. 149 ).

3

25 вересня 2006 року ОСОБА_4
пред'явлено інше обвинувачення, яке за
фабулою таке ж як і попереднє, але
злочин скоєний без участі дружини та сина і дії обвинуваченого кваліфіковані
за ст.
ст. 15,
115 ч. 1
КК України ( а.с. 160
).

Щодо
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постановою слідчого від 25 вересня 2006 року відмовлено
в порушенні кримінальної справи як за
ст. ст. 15, 115 ч. 1 КК України, так і
за ст.
125 КК
України ( а.с. 155-156
).

Відповідно
до ст.
27 КПК
України, справи про злочини, передбачені
ст. 125 КК України, належать до категорії справ приватного
обвинувачення і порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить в такому разі право
підтримувати обвинувачення. Відповідно,
слідчий не вправі відмовляти в порушенні кримінальної справи за вказаною
категорією злочинів.

Відмовивши
в порушенні кримінальної справи за ст. 125 КК України, слідчий вийшов за межі своїх
повноважень, і таке порушення, за наявності нескасованої постанови, істотно порушує права потерпілого та
позбавляє його можливості захищати їх в подальшому, на що вказував також представник потерпілого
в своїх клопотаннях.

Крім
того, відмовляючи в порушенні
кримінальної справи щодо ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 , орган досудового слідства
виходив лише з наслідків скоєного ними,
а саме, заподіяння потерпілому
легких тілесних ушкоджень. Питання про те,
чи не були дії сім'ї ІНФОРМАЦІЯ_2 об'єднані єдиним умислом, оскільки вони діяли спільно і одночасно, взагалі не розглядалось.

Відповідно
до чинного законодавства, об'єднаність
умислу учасників злочину не передбачає обов'язкового виконання кожним з них
об'єктивної сторони злочину, тому, з врахуванням пред'явленого ОСОБА_4
обвинувачення, доводи апелянта про
непричетність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до скоєного діяння, є передчасними.

З
пред'явленого обвинувачення вбачається,
що ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому злочин на ґрунті особистих
неприязних відносин, що склалися
протягом тривалого часу, але матеріали
кримінальної справи вказують лише на один конфліктний випадок між сторонами, без належного обґрунтування доказами
наявності тривалих неприязних стосунків. Також обвинувачення стверджує, що ОСОБА_4 не довів злочинний намір до кінця
з причин, що не залежали від його
волі, оскільки порвалась краватка
потерпілого і він зміг звільнитися. При цьому,
досудовим слідством залишено без юридичного обґрунтування питання про
те, що саме завадило обвинуваченому
довести до кінця свій злочинний намір і чи вчиняв він після цього якісь
протиправні дії.

Крім
того, ст. 15
КК України передбачає закінчений та незакінчений замах на вчинення
злочину, що належить кваліфікувати за ч.
2 чи ч.3
відповідної статті.

4

Відсутність
кваліфікуючої ознаки, тобто, незастосування кримінального закону, який підлягає застосуванню, є, по
суті, його неправильним застосуванням.

Таким
чином, пред'явлене ОСОБА_4 обвинувачення
є неконкретним, неповним та
неправильним.

Твердження
прокурора в апеляції про те, що суд
вийшов за межі вимог потерпілого та спрямував справу на додаткове розслідування
з інших, ніж ним порушувались, підстав,
є необгрунтованими.

Як в
ході досудового слідства, так і
неодноразово під час розгляду справи,
потерпілим та його представником порушувалось клопотання про притягнення
до кримінальної відповідальності також ОСОБА_5
та ОСОБА_6 і суд вказав на
необхідність перевірки доказів у цій частині,
з чим погоджується колегія суддів.

Матеріали
кримінальної справи свідчать про те, що
вказана подія відбувалась у громадському місці,
в присутності сторонніх осіб, що
вказує на можливе порушення громадського порядку та моральності, але юридична оцінка органу досудового
слідства з цього приводу відсутня, тому
висновок суду про необхідність вирішення зазначеної обставини також є вірним.

Зазначені
недоліки досудового слідства є істотними і таким, що не можуть бути усунені в ході судового
розгляду, оскільки потребують проведення
ряду процесуальних дій, вчинення яких
можливе лише в ході додаткового розслідування справи, тому апеляцію прокурора слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.
ст. 365,
366, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Срібнянського району залишити без задоволення, а постанову Срібнянського районного суду
Чернігівської області від 27
лютого 2007 року про
направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за
ст. ст. 15, 115 ч. 1 КК України на додаткове розслідування - без змін.

Запобіжний
захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін - підписку про невиїзд.