Справа № 738/474/15-к
№ провадження 1-кп/738/56/2015
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року місто Мена
Менський районний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мена кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2015 року за № 0000038, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Роздольне Каланчацького району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2011 року за ч.1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2012 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, вироком Менського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2014 року за ч.2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2012 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку та невідбутого покарання за цим вироком, вчинив нові умисні злочини при наступних обставинах.

Так, 28 січня 2015 року близько 08-00 год. ОСОБА_3 , прибув до господарства ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю господаря, шляхом зриву прибою навісного замка на вхідних дверях літньої кухні, проник в приміщення літньої кухні, звідки умисно, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_5 велосипед марки «Аист» з рамою закритого типу рами вартістю 400 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Повторно, 27 лютого 2015 року близько 11-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав потративний «DVD» програвач, вартістю 333,81 грн., чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні крадіжок велосипеда у потерпілого ОСОБА_5 та портативного «DVD» програвача у потерпілої ОСОБА_7 визнав, фактичні обставини вчинення цих злочинів, що викладені в обвинувальному акті, та правову кваліфікацію дій не оспорював.

Під час судового розгляду по епізоду вчинення крадіжки велосипеда у потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений показав, що точних дати та часу вчинення злочину не пам`ятає, але не заперечує, що 28 січня 2015 року близько 08-00 год. прийшов до господарства ОСОБА_5 , відірвав прибій із вхідних дверей літньої кухні, зайшов в літню кухню, звідки викрав велосипед, скобу вставив назад, велосипед продав ОСОБА_8 за 200 грн., гроші витратив на горілку. Раніше бував у господарстві ОСОБА_5 і бачив, що у літній кухні зберігається велосипед.

По епізоду вчинення крадіжки потративного «DVD» програвача у потерпілої ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3 показав, що точних дати та часу не пам`ятає, але не заперечує, що 27 лютого 2015 року в обідню пору прийшов до потерпілої ОСОБА_7 , привіз їй продукти харчування з м. Мени, зайшов у одну з кімнат будинку, взяв зі столу «DVD» програвач, сховав за пазухою і вийшов з будинку. Викрадений «DVD» програвач відніс ОСОБА_8 в рахунок відшкодування йому боргу за велосипед, який вилучили у нього працівники міліції. 05 березня 2015 року його мати та співмешканка позичили 200 грн. і віднесли ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 повернув їм «DVD» програвач.

Обвинувачений ОСОБА_3 жалкує з приводу того, що вчинив, просив не призначати суворе покарання.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки велосипеда у потерпілого ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду показав, що у кінці січня 2015 року він поїхав на декілька днів до родичів у м. Новгород-Сіверський й попросив сусіда приглянути за його господарством. Через деякий час йому зателефонував сусід і повідомив, що з вхідних дверей літньої кухні зірваний замок і зник велосипед. Повернувшись додому, про крадіжку велосипеда повідомив міліцію, й про те, що у крадіжці підозрює ОСОБА_3 . При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 під час судового розгляду показав, що точних дати та часу не пам`ятає, але не заперечує, що у кінці січня 2015 року у вечірню пору доби, ОСОБА_3 запропонував купити у нього велосипед, при цьому повідомив, що велосипед належить йому, на що він погодився, за велосипед заплатив 200 грн.. Через декілька годин до нього прийшли працівники міліції й повідомили, що велосипед крадений, і вилучили його. Через місяць ОСОБА_3 запропонував купити за 200 грн. «DVD» програвач, гроші за «DVD» програвач він обвинуваченому не платив, оскільки він заборгував йому 200 грн. за велосипед. Через 4 дні мати та співмешканка обвинуваченого принесли йому 200 грн. і він повернув їм «DVD» програвач.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 лютого 2015 року вбачається, що слідчим прийнято усну заяву від ОСОБА_5 про вчинення з його господарства крадіжки велосипеду марки «Аист» червоного кольору чоловічого типу, у вчиненні крадіжки підозрює ОСОБА_3 (а.п.44).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000038, відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, з фабулою щодо обставин проникнення ОСОБА_3 до приміщення літньої кухні та вчинення ним крадіжки велосипеда були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2015 року (а.п. 45, 77).

Під час огляду господарства, належного ОСОБА_8 та розташованого по АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено велосипед «Аист» червоного кольору з чоловічим типом рами, про що зафіксовано у протоколі огляду місця події від 01 лютого 2015 року (а.п.49-50).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 28 березня 2015 року вбачається, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин вчинення ОСОБА_3 крадіжки велосипеда, було проведено слідчий експеримент з його участю із застосуванням технічного засобу фіксації цифрової відеокамери «Canon. Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту з участю ОСОБА_3 , який міститься на диску «СD», доданому до протоколу. Відомості щодо обставин встановлених слідчим експериментом, які зазначені в протоколі повністю відповідають відеозапису слідчого експерименту та узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , наданими під час судового розгляду, а саме щодо часу, місця та способу вчинення злочину (а.п.78-80).

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 17 лютого 2015 року № 118 середня ринкова вартість велосипеда «Аист» з урахуванням зносу, виходячи з режиму вільного ціноутворення на території України станом на 28 січня 2015 року, може складати 400 грн. (а.п. 54-55).

Вина ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки «DVD» програвача у потерпілої ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

05 березня 2015 року ОСОБА_7 звернулася до Менського РВ УМВС України в Чернігівській області з письмовою заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який викрав у неї з будинку «DVD» програвач. На підставі даної заяви 05 березня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000086 (а.п. 47, 77).

У протоколі огляду місця події від 05 березня 2015 року зафіксовано, що під час огляду господарства по АДРЕСА_3 в одній з кімнат будинку було встановлено місце, де знаходився «DVD» програвач, та звідки його було викрадено (а.п.59-62).

Як вбачається з протоколу адміністративного затримання від 05 березня 2015 року, у ОСОБА_9 , затриманої у зв`язку із вчиненням правопорушення, було виявлено та вилучено до Менського РВ УМВС України в Чернігівській області «DVD» програвач та диск, під час зовнішнього огляду «DVD» програвача встановлено, що він видимих пошкоджень немає та візуально знаходиться у справному стані (а.п. 64, 65-67).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що на фототаблицях, доданих до протоколу огляду від 13 березня 2015 року, зображений «DVD» програвач, який він викрав у ОСОБА_7 ..

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 30 березня 2015 року № 180 ринкова вартість «DVD» програвача «Mustek MP 76 E» станом цін на 27 лютого 2015 року, може складати 333,81 грн. (а.п. 70-73).

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обвинувачення висунуте ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження під час судового розгляду у повному обсязі, його дії за сукупністю вчинених злочинів правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно, та за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням в приміщення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

В обвинувальному акті обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 зазначено щире каяття, про наявність та необхідність врахування цієї обставини при призначенні покарання зазначав прокурор та захисник.

Проте, вирішуючи питання про наявність чи відсутність щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, що така обставина відсутня, виходячи з наступного.

Щире каяття, відповідно до ст. 66 КК України, є обставиною, що пом`якшує покарання, та перш за все характеризує посткримінальну поведінку особи, що вчинила злочин, тобто поведінку після вчинення злочину. Така поведінка повинна бути позитивною, суспільно корисною, свідчити про усвідомлення винним протиправності вчиненого ним діяння, а тому знижує ступінь суспільної небезпечності особи винного.

В судовому засіданні обвинувачений відмовився вибачатися перед потерпілим ОСОБА_5 , пояснюючи тим, що в цьому немає сенсу. Судом не встановлено факторів, які б об`єктивно підтверджували щирість каяття обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду. Визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину не може свідчити про його щире каяття. За таких обставин суд не може врахувати щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, лише на основі голослівної заяви прокурора та захисника обвинуваченого, оскільки нічим не підтверджено шкодування обвинуваченим про вчинене.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом також не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він вчинив умисні середньої тяжкості та тяжкий корисливі злочини протягом короткого проміжку часу один за одним та в період іспитового строку та невідбутого покарання за попереднім вироком, що свідчить про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, за місцем тимчасового проживання у с. Ушня зарекомендував себе негативно, за місцем проживання у м. Мена характеристика відсутня, з 26 листопада 2013 року перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з діагнозом F10.2, після амбулаторного лікування знаходиться в ремісії, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, його вік, матеріальний стан, відсутність постійної роботи, соціальні зв`язки та схильності, відношення до вчиненого, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання, та з урахуванням обставин справи вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України, та відповідно до ст. 70 КК України, визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, а саме крадіжку велосипеда у потерпілого ОСОБА_5 28 січня 2015 року, тобто в період іспитового строку, визначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2012 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року засуженому ОСОБА_3 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене вказаним вироком. Після чого, 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 вчинив кадіжку «DVD» програвача у потерпілої ОСОБА_7 , а тому суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами, передбаченими статтею 71 КК України, та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків шляхом частково складання призначених покарань.
За правилами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Визначаючи невідбуту частину покарання ОСОБА_3 за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2012 року суд виходить з такого.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року при вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2012 року обчислюється з 05 березня 2015 року, а саме з часу затримання в порядку виконання ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року, що вбачається з протоколу затримання від 05 березня 2015 року та повідомлення Менського РВ УМВС України в Чернігівській області від 19 травня 2015 року № 5652.

Ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2015 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Отже, на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, тобто станом на 06 березня 2015 року, ОСОБА_3 відбув один день покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2012 року, а невідбута частина строку покарання за цим вироком становить 3 роки 11 місяців 29 днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання необхідно обчислювати з 06 березня 2015 року.
Речові докази: велосипед марки «Аист» з рамою закритого типу, переданий на зберігання ОСОБА_5 ; портативний «DVD» програвач, переданий на зберігання ОСОБА_7 вважати такими, що повернуті законним володільцям;

CD диск з файлами відеозйомки слідчого експертименту від 28 березня 2015 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів в загальній сумі 687,60 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні потерпілими не заявлені.
Суд приходить до висновку про необхідність до набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2012 року та остаточно визначити покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з 06 березня 2015 року.
Речові докази: велосипед марки «Аист» з рамою закритого типу, переданий на зберігання ОСОБА_5 ; портативний «DVD» програвач, переданий на зберігання ОСОБА_7 вважати такими, що повернуті законним володільцям;

CD диск з файлами відеозйомки слідчого експертименту від 28 березня 2015 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів у сумі 687,60 грн..

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1