Справа № 1-12/11
Провадження №1/149/2/15
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
14.07.2015 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підсудного ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , циган, громадянин Молдови, освіта неповна середня, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-
в скоєнні злочину передбаченого ст. 149 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2007 року підсудний ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконну угоду, об`єктом якої є людина, з корисливим мотивом, спрямованим на одержання незаконних джерел збагачення, використовуючи обман, завербував та з метою трудової експлуатації перемістив через державний кордон України до Російської Федерації в м. Москву громадянина ОСОБА_7 інваліда 1-ї групи, де в останнього були відібрані документи і він був примушений жебракувати з метою особистого збагачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з яким діяли в групі.

Вину свою в скоєнні вказаного злочину підсудний ОСОБА_4 визнав повністю і показав, що постійно проживає в с. Вулканешти Ниспоренського району Республіка Молдова. Займається торгівлею по Україні та Росії. Знає ОСОБА_6 , який родом з його села і підтримує з ним дружні відносини. На початку 2007 року він з ОСОБА_6 були на Україні і вирішили знайти інваліда, щоб разом з ним виїхати в м. Москву так як ОСОБА_6 займається торгівлею і йому потрібний був інвалід, щоб оформити на нього патент, а також щоб він міг займатися жебрацтвом.

Коли ОСОБА_6 торгував в м. Хмільнику Вінницької області, незнайомі люди повідомили, що в с. Митенці Хмільницького району є інвалід - афганець без обох ніг ОСОБА_7 . ОСОБА_6 розповів йому про це і вони вдвох розшукали в с. Митенці ОСОБА_7 , який проживав з дружиною та двома дітьми, запропонували йому роботу на платній автостоянці в м. Києві, запевнили, що він буде там сидіти, за допомогою кнопки буде закривати та відкривати ворота і отримуватиме зарплату не менше 1000 гривень в місяць. ОСОБА_8 спочатку не погоджувався, але потім погодився в присутності дружини. Вони сіли в автомобіль та поїхали в м. Кривий Ріг, де по дорозі ОСОБА_7 пояснили, що поїдуть в м. Москву, де він буде проживати і займатися жебрацтвом. Оскільки в м. Кривий Ріг на залізничному вокзалі квитків на Москву не було тому вони поїхали в м. Кіровоград, звідки потягом вони втрьох приїхали на Київський залізничний вокзал м. Москви. З Київського вокзалу він разом з ОСОБА_7 поїхали на квартиру. Потерпілий ОСОБА_7 три дні займався жебрацтвом на переході по вул. Комсомольській, отримані ним гроші вони зі ОСОБА_6 у ОСОБА_7 забирали собі і використовували на свої потреби. В місці де ОСОБА_7 займався жебрацтвом він зустрів свого однополчанина, переговоривши з яким, вирішив повернутись додому і тому через деякий час вони зі ОСОБА_6 побачили, що ОСОБА_7 зник. Вдвох зі ОСОБА_6 вони приїхали на Київський вокзал де побачили ОСОБА_8 , пропонували йому повернутись, але він відмовився і поїхав на Україну. Він щиро розкаюється в скоєному, просить суворо його не карати, та провести судовий розгляд справи за правилами ст. 299 КПК України (в редакції 1960 року).

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_9 в судове засідання не з"явились, надали суду завірену сільською радою заяву про розгляд справи у їх відсутність, будь-яких претензій до підсудного ОСОБА_4 вони не мають та просять обрати йому міру покарння не пов"язану з позбавленням волі.

Вироком Хмільницького міськрайонного 23 липня 2008 року, ОСОБА_6 засуджений за ст. 149 ч.2 КК України до 5-ти років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового терміну на 1 рік 6 місяців.

Суд вважає можливим на підставі ст. 299 КПК України (в редакції 1960 року) та прохання підсудного ОСОБА_4 визнати недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються і проти цього не заперечують всі учасники судового розгляду.

Дії підсудного ОСОБА_4 слід кваліфікувати по ст. 149 ч.2 КК України, оскільки він за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконний договір щодо людини шляхом обману, використовуючи уразливий стан особи, завербував, та з метою трудової експлуатації перемістив через державний кордон України інваліда 1 групи ОСОБА_7 , змушуючи його займатися жебрацтвом з метою особистого збагачення.
При обранні виду та міри кримінального покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує те, що обставин, що обтяжують його покарання не встановлено, також суд враховує те, що він повністю визнав свою вину і щиро розкаюється в скоєному, сприяв розкриттю злочину, відшкодував заподіяну шкоду і потерпілий та його законний представник просять не позбавляти його волі, позитивно характеризується по місцю проживання, що він не був ініціатором вчиненого злочину і тому вважає можливим його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства застосувавши до нього ст. ст. 75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним по ст. 149 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п"ять років.

В силу ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

В силу ст. 76 КК України зобов"язати засудженого ОСОБА_10 не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд з місця постійного проживання.

Вирок можна оскаржити до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1