Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 29 січня 2007 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

під головуванням - судді Бачинського В.Л.

за участю:
секретаря Письменної Н.П.

прокурора Ткачука М.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жителька АДРЕСА_1,
громадянка України, освіта середня, вдова, не працює, раніше не судима.

- у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 122
ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_2 16
серпня 2005 року в
період з 11 по 12
годину в ІНФОРМАЦІЯ_2 на
території свого домогосподарства, внаслідок конфлікту, який виник між нею та
потерпілим ОСОБА_3., заподіяла
останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні по суті пред'явленого обвинувачення підсудна
свою вину в інкримінованому їй злочині визнала частково, давши суду показання
про те, що дійсно 16 серпня 2005 року на
території належного їй домогосподарства, між нею та потерпілим виник конфлікт,
через вживання останнім спиртних напоїв. Вона дійсно наносила йому тілесні
ушкодження, а саме: штовхала, била долонею по обличчю, каблуком свого босоніжка
по спині. Після чого, зі слів дочки їй відомо, що чоловік біля 14-ї години пішов
з сусідом розпивати спиртні напої. Біля 18-ї
години того ж дня вона почала шукати
чоловіка і знайшла його в кінці городу. Він лежав та стогнав. Оглянувши
потерпілого фельдшер, який живе по сусідству, сказав, що той помер. Вину в
заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть
потерпілого не визнає, оскільки таких тілесних ушкоджень вона не заподіювала.

Винуватість підсудної у вчиненні встановленого судом
злочину стверджується:

показаннями допитаної в судовому
засіданні в якості свідкаОСОБА_4 про те, що дійсно 16
серпня 2005 року,
між підсудною, яка є її матір'ю, та потерпілим, який був їй вітчимом, виник
конфлікт. В процесі конфлікту підсудна наносила потерпілому тілесні ушкодження.
Після чого, потерпілий пішов на кухню їсти.
Біля 14-ї години того ж дня потерпілий з сусідом
ОСОБА_5 пішов в невідомому їй напрямку.

показаннями допитаного в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_5, з яких вбачається, що 16
серпня 2005 року він
біля 14-ї години
прийшов до свого сусіда ОСОБА_3. і вони пішли на берег річки, де випили пляшку горілки. Після чого, біля 18 години розійшлися. Під час розпивання спиртних напоїв,
потерпілий побитим не був, не скаржився на те, що в нього
щось болить, не розповідав про те, що його побила дружина.

показаннями допитаного в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6., про те,
що 16 серпня 2005 року біля 18-ї години бачив, як
потерпілий та ОСОБА_5 розпивали спиртні напої на березі. При цьому розмовляв з потерпілим. Останній з ним
пожартував. Ніяких тілесних ушкоджень на потерпілому він не помітив.

2

- Показаннями допитаного в
судовому засіданні в
якості свідка

ОСОБА_7., який вказав на те,, що 16 серпня 2005 року біля 21-ї години до нього прийшла ОСОБА_2, та повідомила, що її чоловік лежить на городі
синій. Коли потерпілого занесли додому він бачив як останній помер.

-
висновком додаткової комісійної
судово-медичної експертизи НОМЕР_1
відповідно до якого смертьОСОБА_3 настала від

травматичного шоку, до якого привела поєднана тупа травма
тіла з

множинними
пошкодженнями внутрішніх органів
та кісток скелету.

Вказані тілесні ушкодження могли утворитись за 2-6-8 годин до моменту

настання смерті, а смерть потерпілого настала за
максимальним часом о

18 год.30 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3.

З врахуванням
вищезазначених доказів досліджених в судовому засіданні

суд приходить
до висновку про
доведеність вини підсудної
у вчиненні злочину

передбаченого
ст. 122 ч.2 КК
України, тобто заподіяння умисного середньої тяжкості

тілесного ушкодження.

Суд не вбачає в діях підсудної складу злочину
передбаченого ст. 121
ч.1 КК України, оскільки з врахуванням вищезазначеного доказів її винуватості в
заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що
спричинили смерть потерпілого, як в судовому засіданні, так і в ході досудового
слідства не здобуто.

Обираючи
покарання підсудній суд враховує її особу, котра позитивно характеризується по місцю проживання. Вперше притягується до
кримінальної відповідальності, пом'якшуючу покарання обставину, якою суд
вважає щире каяття, обтяжуючих обставин суд не вбачає.

З врахуванням вищезазначеного суд
приходить до висновку про доцільність обрання підсудній покарання в межах
санкції статті за якою вона притягується
до кримінальної відповідальності, з іспитовим строком. Керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд
-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст.ст.75-76
КК України звільнити
засуджену від відбування призначеного покарання, якщо вона
протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і
виконає покладені на неї обов'язки:

не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання;

періодично, а саме: один раз в місяць, з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_2 залишити попереднім - підписку про
невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Волинської області, через Луцький
міськрайонний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.