Ухвала02 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2015 року щодо останнього,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 травня 2015 року касаційну скаргу захисника, у зв'язку з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 КПК України, залишено без руху та надано п'ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

21 травня 2015 року (в межах наданого судом строку) захисник надіслав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повторну касаційну скаргу, при цьому, зазначені недоліки усунув не в повному обсязі.

Як вбачається із змісту скарги, захисник зазначає про те, що його підзахисний ОСОБА_2 як на досудову так і на судовому слідстві визнав факт вчинення ряду крадіжок, проте останній не погоджувався лише із переліком викраденого майна у потерпілих. Водночас захисник у своїй скарзі зазначає, на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, оскільки вважає, що висновки судів у вчиненні ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтуються на недопустимих доказах, що судом першої та апеляційної інстанцій в порушення положень процесуального законодавства, не було доведено співучасть ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у вчиненні ряду крадіжок майна у потерпілих. Разом з цим ОСОБА_1 у своїй скарзі, зазначає про суворість призначеного ОСОБА_2 покарання.

Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, захисник зазначає про те, що судом жодним чином не проаналізовано обґрунтованість вимог цивільних позовів потерпілих. Проте вирішення розміру морального відшкодування не є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином захисник допускає суперечності у своїй касаційній скарзі, оскільки одночасно зазначає про винуватість засудженого у вчиненні злочину за який його засудженого, разом з цим посилається на порушення допущені судами при розгляді кримінального провадження та постановленні судових рішень.

Поміж іншого, у повторній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування ухвали апеляційного суду на підставі передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з врахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу, та не зазначено чому саме ухвала апеляційного суду має бути скасована судом касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. ст. 370, 419 КПК України.

Тому, відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2015 року, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6