У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.

суддів

Мороза М.А., Заголдного В.В.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 11 жовтня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на постановлені щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
судові рішення.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 13 жовтня 2005 року
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
не судимого, -

за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше
не судимого, -

за частинами 4, 5 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України
на 8 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

раніше
не судимого, -

за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК
України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

раніше
не судимого, -

за частинами
4, 5 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

раніше судимого
Бердянським міським

судом Запорізької
області:

1. 06.11.2001р. за
ст.ст. 185 ч. 2, 15 ч. 2, 185 ч. 2

КК України на 2 роки
позбавлення волі, на підставі

ст. 75 КК України
звільненого від відбування покарання

з іспитовим строком 2
роки;

2. 13.09.2002 року за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України

на 2 роки 3 місяці
позбавлення волі,
звільненого

08.11.2003 року
умовно-достроково на
1 рік 1 місяць 12 днів, -

за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України
йому призначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_9 39769
грн. матеріальної та 10000
грн. моральної шкоди.

Постановлено стягнути із
ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_10 2568 грн. матеріальної 200000 грн. моральної шкоди, на
користь Бердянського міськвиконкому за стаціонарне лікування ОСОБА_10 - 1026 грн. 24
коп.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11
січня 2006 року вирок змінено. Зменшено суму стягнення з ОСОБА_5 на користь
потерпілої ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди до 50 000 грн.

У решті цей вирок залишено без зміни.

Як визнав встановленим
суд, злочин, за який засуджено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був вчинений за таких обставин.

ОСОБА_1, знаючи, що до
кінця робочого дня на гуртовому складі "Браво", де він працював, накопичується велика сума грошей,
вирішив заволодіти ними, для чого розробив план, для виконання якого він та ОСОБА_2 через ОСОБА_3 домовилися з ОСОБА_4,
а той із ОСОБА_5та іншою особою, матеріали кримінальної справи щодо якої
виділені в окреме провадження, заволодіти зазначеним чужим майном.

Реалізуючи злочинний план, 3 серпня 2004
року, приблизно о 18 голині, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили відкрите викрадення грошей ОСОБА_9 в особливо
великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у
приміщення та сховище. При цьому ОСОБА_1 був організатором вчинення злочину,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - підбурювачами та пособниками, а ОСОБА_3 - підбурювачем.

У ході реалізації своїх
злочинних намірів ОСОБА_5 та інша особа, матеріали кримінальної справи щодо
якої виділені в окреме провадження, вийшли за межі домовленості і вчинили розбійний напад на
працівників офісу, заподіявши ОСОБА_10
тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а ОСОБА_4 - легкі тілесні ушкодження.

Внаслідок зазначених
злочинних дій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інша особа, матеріали
кримінальної справи щодо якої виділені в окреме провадження, заволоділи грошима потерпілого
на суму 46 899 грн.

У касаційних скаргах:

1
засуджений ОСОБА_1, посилаючись на неповноту,
однобічність і необ'єктивність
судового слідства, на те, що судом його дії були неправильно кваліфіковані та не були
враховані всі обставини, які пом'якшують покарання, оспорюючи суму цивільного позову та вказуючи на істотні
порушення кримінально-процесуального закону
апеляційним судом, просить постановлені щодо нього судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд;

2
засуджений
ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого і просить
судові рішення щодо нього скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд;

3
захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_2 також посилається на неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність призначеного
покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого і оспорює суму цивільного позову, яка, на її думку, не була підтверджена й просить вирок щодо ОСОБА_2 змінити:
перекваліфікувати його дії з ч. 5 ст.
186 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а в частині
вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 вирок скасувати;

- засуджений
ОСОБА_3, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування
кримінального закону та невідповідність
призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі, просить
судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд;

- захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_3
також посилається на істотні порушення кримінально-процесуального закону
та зазначає, що ОСОБА_3 необґрунтовано
засуджено, оскільки участі у вчиненні злочину
він не брав і достовірні докази вчинення ним злочину у справі відсутні, тому
просить, як убачається зі змісту скарги, скасувати постановлені щодо нього судові
рішення, а справу закрити;

- захисник
ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_4 зазначає, що судом не доведено вчинення останнім
інкримінованого йому злочину, він не мав умислу на заволодіння майном потерпілого
ОСОБА_9 шляхом грабежу, а тому його
дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України та з урахуванням обставин, які пом'якшують покарання,
стану його здоров'я просить пом'якшити обране йому покарання, застосувавши
ст.ст. 69, 75 КК України;

- засуджений
ОСОБА_5, посилаючись на неповноту, однобічність і необ'єктивність судового слідства, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, а також
оспорюючи суми цивільних позовів, просить вирок щодо нього змінити, пом'якшити покарання та зменшити суму відшкодування матеріальної шкоди потерпілому
ОСОБА_9 до 24680 грн., а в частині
відшкодування моральної шкоди - відмовити, в частині відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_10
вирок - також змінити, зменшити суму, або
у задоволенні позову в цій частині відмовити у зв'язку з недоведеністю.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні касаційних
скарг слід відмовити.

Як убачається з правильно встановлених судом
фактичних обставин справи, ОСОБА_1 у червні 2004 року ввів ОСОБА_2 в деталі розробленого ним злочинного плану
пограбування каси гуртового складу
"Браво" і схилив його до участі у вчиненні злочину. Після чого вони, через ОСОБА_3, домовилися із ОСОБА_4,
який мав знайти виконавців, які
повинні були у кінці робочого дня проникнути у приміщення офісу складу, де, при необхідності, застосувати
насильство, небезпечне для життя і здоров'я,
до співробітників бухгалтерії, заволодіти грошима.

Тобто, розроблений
ОСОБА_1им план передбачав застосування фізичного насильства. При цьому усі учасники
злочину як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні, визнавали, що
планувалося відкрите викрадення грошей.

Потерпілий ОСОБА_9
пояснив, що 3 серпня 2004 року, під кінець робочого дня ОСОБА_1 перебував у приміщенні офісу, де працювали касири
ОСОБА_10 та ОСОБА_4, і спостерігав за вмістом сейфу.

Аналогічні показання дали
ОСОБА_10 та ОСОБА_4. Крім того, потерпілі показали, що після того, як усі працівники
пішли зі складу, несподівано
у касу зайшло двоє чоловіків у масках і, застосувавши до них насильство,
небезпечне для життя і здоров'я, заволоділи грошима із сейфу.

Зазначені показання
потерпілих об'єктивно підтверджуються показаннями засуджених, які вони давали під час досудового слідства.

Так, ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 повідомив йому про потребу знайти людей, які
повинні будуть проникнути на територію складу та, одягнувши маски,
увійти в офіс, за допомогою газового балончика
знешкодити жінок, зв'язати їх, забрати готівку, а потім викрадені гроші поділити між усіма учасниками злочину. З цією
метою вони звернулися до ОСОБА_3, який звів їх із ОСОБА_4, а той знайшов
виконавців. Вони домовилися поділити
зазначені гроші наступним чином: одну половину - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а другу половину - безпосереднім виконавцям (т. 1 а.с. 141-144).

Аналогічні показання дав
ОСОБА_1 на досудовому слідстві і вони повністю співпадають з показаннями ОСОБА_2 (т. 1
а.с. 101-103).

ОСОБА_4 під час
досудового слідства дав показання про те, що в липні 2004 року він, ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 обговорювали
план нападу на гуртовий склад "Браво". Після вчинення нападу він
зустрівся із ОСОБА_3, якому повідомив, що хлопці вже пограбували склад, і
показав гроші - їх долю. Пізніше,
підрахувавши, що при поділі грошей їх обманули, ОСОБА_4 поставив вимогу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 сплатити їм ще
1000 грн. і 12 серпня останні
передали йому та ОСОБА_3 вказану суму. На викрадені гроші ОСОБА_4 з ОСОБА_3 придбали автомобіль на двох (т. 1
а.с. 203-207).

ОСОБА_5 під час досудового слідства
підтвердив показання ОСОБА_2, ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 та пояснив, що його знайомий ОСОБА_3 запропонував йому взяти участь у нападі на гуртовий склад,
пообіцявши за це частину викрадених
грошей. Він залучив до участі у справі свого знайомого ОСОБА_11, з яким вони разом підібрали
екіпірування і знаряддя злочину (т. 1 а.с.
228-229, 233-234).

ОСОБА_3 під час
досудового слідства теж, по суті, не заперечував, що від ОСОБА_2 йому стало відомо про те, що
на гуртовий склад "Браво" готується напад і він про це розповів ОСОБА_4
та познайомив їх зі ОСОБА_5(т. 1 а.с. 166).

Посилання у касаційних
скаргах засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_6, захисника
ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_4
на те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 були впевнені, що на складі "Браво" буде вчинено таємне викрадення
чужого майна, а не грабіж, а також посилання
у касаційних скаргах засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_9 про
те, що ОСОБА_3 необґрунтовано засуджено, оскільки участі у вчиненні зазначеного злочину він не брав, є
аналогічними за змістом твердженням
засуджених у судовому засіданні, які були перевірені судом і правильно були
визнані необґрунтованими.

Таким чином, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши усі докази по справі, обґрунтовано
дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 у вчиненні злочинних дій
за обставин, викладених у вироку.

Отже, правильність
кваліфікації дій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сумнівів не викликає.

Що стосується вирішення цивільного позову, то
судом правильно прийнято рішення про
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 матеріальної шкоди
солідарно на користь ОСОБА_9, оскільки відповідно до ст. 1190 ЦК
України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед
потерпілим, тому доводи у скарзі
ОСОБА_5 про незаконність рішення суду у частині вирішення цивільного позову є
безпідставними.

Що ж стосується
тверджень у скаргах засуджених та їх захисників про те, що судом необґрунтовано визначено
розмір стягнення на відшкодування матеріальної
шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9, то такого ж змісту доводи, які були викладені ними в апеляції, перевірялися
апеляційним судом і обгрунтовано були визнані безпідставними.

Посилання у касаційній
скарзі засудженого ОСОБА_1 на те, що апеляційний суд розглянув кримінальну справу щодо
нього, не викликавши його у судове
засідання, хоча він звертався з відповідним клопотанням, є необґрунтованим. У
матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що таке клопотання від засудженого надходило до суду
апеляційної інстанції.

Із матеріалів справи
вбачається, що судом досліджені
всі обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного вирішення справи. Проявів
упередженості щодо засуджених як під час
досудового слідства, так і судового розгляду справи перевіркою матеріалів
справи не виявлено.

Тому доводи у скаргах
про однобічність, неповноту і необ'єктивність дослідження обставин справи та
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

При призначенні
засудженим покарання суд відповідно
до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особу засуджених та обставини,
які пом'якшують та обтяжують покарання.

Призначене ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
і ОСОБА_5 покарання відповідає ступеню
тяжкості ними вчиненого та їх особам.

Тому твердження у
скаргах про те, що призначене засудженим судом покарання не відповідає тяжкості
вчиненого злочину і судом не було враховано усіх пом'якшуючих обставин є
безпідставними.

Вивченням матеріалів
справи не виявлено й порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування
або зміну постановлених у справі
судових рішень.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

У задоволенні касаційних скарг засуджених
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовити.

С
У Д Д І :

Верещак
В.М. Мороз М.А. Заголдний В.В.