Справа № 1309/1-326/11 Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 11/783/902/13 Доповідач: Макойда З. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді: - Макойди З.М.

суддів: - Кобзара В.М., Михалюка В.О.

з участю прокурора : - Добровольського П.О., Шведуна С.В.

при секретарі: - Матейко Ю.М.

захисників: - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10, ОСОБА_11

засуджених : - ОСОБА_12, ОСОБА_13,

ОСОБА_14, ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора Топія Т.В., захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_15, засудженого ОСОБА_15, засудженого ОСОБА_12, засудженого ОСОБА_13, засудженого ОСОБА_14, на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком :

ОСОБА_12,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого: 24.03.2008 року апеляційним судом Львівської області та з призначенням покарання відповідно до ухвали Верховного Суду України від 23.09.2008 року за ч.2 ст.189, ст.70 КК України на чотири роки позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні злочинів передбачених п.7, п.12 ч.2 ст.115 КК України, ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання:

- за п.7, п.12 ч.2 ст.115 КК України 12 (дванадцять) років та 6 (шість) місяців позбавлення волі,

- за ч.2 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 визначено покарання за сукупністю злочинів - 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком апеляційного суду Львівської облості від 24 березня 2008 року ОСОБА_12 визначено остаточне покарання - 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_13,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.7, п.12 ч.2 ст. 115 КК України, та призначено покарання - 11 (одинадцять) років 6 (місяців) позбавлення волі.

ОСОБА_14,

ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше судимого: 09.02.2005 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.7, п.12 ч.2 ст. 115 КК України, та призначено покарання - 10 (десять) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2005 року у виді 6 місяців позбавлення волі і визначено остаточно покарання - 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

ОСОБА_15,

ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, раніше судимого: 09.02.2005 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.7, п.12 ч.2 ст. 115 КК України, та призначено покарання - 10 (десять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2005 року у виді 6 місяців позбавлення волі і визначено остаточно покарання - 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_12 рахується з 12 жовтня 2005 року, тобто з часу його затримання, згідно з протоколом затримання.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14 рахується з 13 жовтня 2005 року, тобто з часу їх затримання, згідно з протоколами затримання.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишено тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_16 150 грн. відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_16 200 грн. (двісті гривень) відшкодування майнової шкоди, 100 000 грн. (сто тисяч гривень) відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено за безпідставністю.

По справі вирішено питання речових.

За вироком суду ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 засуджені за те, що 07 жовтня 2005 року приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та знаходячись біля будинку за адресою: м.Львів, вул. Виговського, 29-А, безпричинно, нехтуючи загальнолюдськими правилами, нормами поведінки та моралі, маючи спільний намір на спільне протиправне вчинення насильницьких дій щодо життя та здоров'я особи, спільно стали провокувати конфлікт із ОСОБА_17, який у той час повертався додому, у процесі чого засуджений ОСОБА_12, зневажливо ставлячись до громадського порядку, всупереч існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, безпричинно, спільно із іншими засудженими став ображати ОСОБА_17, утримувати йото руками, не дозволяючи потерпілому уникнути конфлікту та чинити опір. В той час, коли засуджений ОСОБА_13 утримував руками ОСОБА_17 за одяг, перешкоджаючи останньому чинити опір їхнім спільним протиправним діям, засуджений ОСОБА_12 діючи у складі групи та вчиняючи за попередньою змовою групою осіб, спільні протиправні насильницькі дії щодо життя та здоров'я ОСОБА_17, умисно застосувати до потерпілого ОСОБА_17 небезпечне для життя фізичне насильство, пов'язане із позбавленням його життя, у процесі чого засуджений ОСОБА_12 тримаючи у руках скляну пляшку від пива, умисно та з метою вчинення умисного вбивства завдав цією пляшкою удар у життєво важливий орган - голову. Від одержаного удару ОСОБА_17 втратив рівновагу та впав на землю. Усвідомлюючи, що злочинний намір щодо позбавлення життя ОСОБА_17 до кінця не доведений, засуджені ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою у складі групи осіб, будучи об'єднаними єдиним умислом щодо умисного вбивства ОСОБА_17, використовуючи безпорадний стан потерпілого, неприязнь до нього, безпричинно, з хуліганських спонукань, спільно застосували до потерпілого небезпечне для життя фізичне насильство, стали вчиняти у складі групи узгоджені спільні дії, спрямовані на позбавлення життя потерпілого, а саме: наносити лежачому на землі ОСОБА_17 удари нотами і руками у життєво важливі ділянки його тіла: голови, грудей та живота, незважаючи на те, що потерпілий не чинив жодного опору. При цьому засуджені ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_18 зневажливо ставлячись до громадського порядку, вчиняючи за попередньою змовою умисні дії, спрямовані на умисне позбавлення життя ОСОБА_17, не звертали жодної уваги на прохання присутньої поблизу події неповнолітньої ОСОБА_19 щодо припинення їх протиправних дій і лише, коли потерпілий не подавав ознак життя, то їх протиправні дії були припинені.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи: "- смерть ОСОБА_17 наступила у результаті тупої закритої черепно-мозкової травми, яка виразилась переломом кісток склепіння черепа (тім'яні кістки), крововиливами під оболонку і в речовину головного мозку, набряком мозку. Цей підсумок про причину смерті підтверджується судово-медичними даними дослідження трупа та результатами судово-гістологічного дослідження згідно якого виявлені крововиливи в м'яких тканинах являються прижиттєвими, а також виявлені крововиливи в оболонках і речовині головного мозку, набряк головного мозку при відсутності інших будь-яких ознак причини смерті. При експертизі трупа ОСОБА_17 виявлена тупа закрита травма голови у вигляді лінійного перелому склепіння черепа через тім'яні кістки, крововиливів під оболонками і в речовині мозку, підшкірних крововиливів у правій скронево-тім'яній ділянці, лівій чоловій ділянці, колосовидного крововиливу тім'яних ділянках голови; забійними ранами в правій потиличній ділянці голови, множинними поверхневими лінійними ранами тім'яних ділянках голови, саднами і лінійними ранами в правій завушній ділянці, саднами і підшкірними крововиливами в правій навколоорбітальній ділянці з раною біля кута ока, синцем на верхній повіці правого ока, саднами на чолі і в правій виличній ділянці, переломом кісток носа. Крім того, виявлено садно на обох ліктях, рана на великому пальці лівої руки з пошкодженням нігтьової фаланги. Вказана травма голови являється прижиттєвою, про що свідчать дані судово-гістологічного дослідження - крововиливи в м'яких тканинах та шкіри голови з судинною (спазм), клітинною та тканинною реакцією. Вищевказана травма могла бути спричинена в результаті неодноразової дії тупих предметів, від ударів кулаками, ногами у взутті, іншими тупими предметами. Ліній перелом склепіння черепу через тім'яні кістки міг утворитися від дії тупого продовгуватого предмету, найбільш вірогідною могла бути пляшка, про що можуть свідчити лінійні рани на шкірі тім'яної ділянки голови і в правій завушній ділянці, очевидно від уламків скла. Тупа травма голови у вигляді перелому склепіння черепу, крововиливів під оболонку і в речовину мозку, перелому кісток носа, множинних підшкірних крововиливів і саден у різні ділянки голови і лицевого черепу по сукупності наявних ушкоджень являються небезпечною для життя на момент заподіяння і по цій ознаці у живої особи відноситься до тяжкого ступеню тілесного ушкодження і в даному випадку перебуває в прямому, причинному зв'язку з настанням смерті потерпілого ...". В результаті вищевказаних умисних, спільних дій засудженого ОСОБА_12, ОСОБА_20, ОСОБА_14, ОСОБА_15 потерпілий ОСОБА_17 помер на місці події.

Крім цього, засуджений ОСОБА_12 знаходячись поблизу будинку №29-А по вул. Виговського у м. Львові, вчинивши за попередньою змовою групою осіб умисне вбивство з хуліганських мотивів ОСОБА_17, після чого 07.10.2005 року близько 00 год. 50 хв. повторно, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_17, яке останній мав при собі. З цією метою засуджений ОСОБА_12 в присутності засуджених ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 почав обшукувати кишені одягу потерпілого, звідки таємно викрав його майно, а саме: мобільний телефон "Нокіа -6020" вартістю 1000 гри., грошові кошти у сумі 150 грн., п'ять ключів - вартість одного становить 5 грн. (вартість п'яти ключів - 25 грн.), ламіновану картку з "Приватбанку" вартістю 10 грн., на якій були грошові кошти у сумі 1965 грн. 38 коп., а всього на суму 1185 грн.

На вказаний вирок суду прокурор Топій Т.В. подав апеляцію, в якій просить скасувати вирок в частині призначеної міри покарання ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого п.7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_13, у вчиненні злочину, передбаченого п.7, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_14, у вчиненні злочину, передбаченого п.7, 12 ч.2 ст. 115 КК України - у зв'язку із м'якістю та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених.

Постановити стосовно засуджених новий вирок, обравши підсуднім більш суворе покарання, а саме призначити покарання:

- ОСОБА_12 за п.7, 12 ч.2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 визначити покарання за сукупністю злочинів - 14 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно визначити покарання - 14 років позбавлення волі;

- ОСОБА_15 за п.7, 12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання - 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2005 року, остаточно призначивши покарання ОСОБА_15 - 13 років позбавлення волі;

- ОСОБА_13 за п.7, 12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання - 12 років позбавлення волі;

- ОСОБА_14 за п.7, 12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання - 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2005 року, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі терміном 13 років.

В решті вирок залишити без змін.

Мотивує це тим, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м'якості. Зазначає, що відповідно до вимог ст. 65 КК України засудженому має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів з урахуванням особи, ступеня тяжкості вчинених ним злочин6ів та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Вказує, що ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14 вчинили особливо тяжкий злочин, який потягнув настання тяжких наслідків. Слід взяти до уваги спонукання, з яких вчинено злочин, поведінку засуджених після їх вчинення, які вини не визнали та не розкаялись. Необхідно врахувати й думку потерпілої, яка втративши сина, домагається найсуворішого покарання для ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Крім цього, при призначенні покарання ОСОБА_15 та ОСОБА_14, судом не взято до уваги те, що злочин ними скоєно в період іспитового строку. Вважає, що судом при визначенні покарання було недостатньо враховано наведені обставини.

На вирок суду захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_15 подали апеляцію, в якій просять вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2013 року, яким ОСОБА_15 засуджено за вчинення злочину, передбаченого п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України скасувати, а справу закрити за відсутністю в діянні складу злочину. Мотивують це тим, що вирок суду підлягає скасуванню із закриттям справи у зв'язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Зокрема, висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності.

На вирок суду засуджений ОСОБА_12 подав апеляцію, в якій просить вирок суду відносно нього змінити, пом'якшивши покарання. Мотивує це тим, що досудове та судове слідство проведено однобічно та неповно, висновки суду ґрунтуються на суперечливих показах і не відповідають фактичним обставинам справи та з явними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що до нього були застосовані недозволені методи досудового слідства (побої та психологічний тиск) працівниками міліції, внаслідок чого він обмовив себе та інших засуджених у вчиненні злочинів, яких фактично вчинено ними не було. Крім цього вказує, що суд взяв до уваги і зіслався у вироку, як на докази його вини у вчиненні злочинів винятково первинні покази засуджених та його явку з повинною. Вважає, що дані докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, так як здобуті незаконним шляхом. Зазначає, що у справі містяться інші докази, які судом не взяті до уваги, які суперечать його та інших засуджених показам на попередньому слідстві. Вказує, що доказів його вини не здобуто, він цього злочину не вчиняв.

На вирок суду засуджений ОСОБА_13 подав апеляцію, в якій просить вирок суду відносно нього змінити, пом'якшити покарання, призначивши йому покарання у виді 10 років позбавлення волі. Мотивує це тим, що вирок суду ґрунтується на суперечливих показах, оскільки як досудове так і судове слідство проведено не повно та однобічно, з порушенням його прав захищених Конституцією України, Кримінально-процесуальним кодексом України, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, з явним порушенням кримінально-процесуального закону. Зазначає, що суд зіслався у вороку на докази його вини у вчиненні злочинів винятково первинні покази засуджених. Вважає, що дані покази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, так як здобуті незаконним шляхом. Зазначає, що у справі містяться інші докази, які судом не взяті до уваги, які суперечать його та інших засуджених показам на попередньому слідстві.

На вирок суду засуджений ОСОБА_14 подав апеляцію, в якій просить скасувати вирок суду та постановити об'єктивний і справедливий вирок. Мотивує це тим, що як досудове так і судове слідство проведено однобічно і неповно, висновки суду ґрунтуються на суперечливих показах і не відповідають фактичним обставинам справи та з явними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

На вирок суду засуджений ОСОБА_15 подав апеляцію, в якій просить винести справедливе рішення. В апеляційній скарзі зазначає, що з вироком суду незгідний, оскільки даного злочину не вчиняв і участі в ньому не брав. Вирок суду постановлений на перших визнавальних показах здобутих незаконними методами.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_15 та виступ засудженого ОСОБА_15, які підтримали свої апеляції та заперечили апеляцію прокурора, виступ захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_12 та виступ засудженого ОСОБА_12, на підтримку своєї апеляції та заперечення апеляції прокурора, виступ захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_13 та виступ засудженого ОСОБА_13, на підтримку своєї апеляції та заперечення апеляції прокурора, виступ захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_14 та виступ засудженого ОСОБА_14, на підтримку своєї апеляції та заперечення апеляції прокурора, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію та заперечив зазначені апеляції, вивчивши матеріали кримінальної справи та дослідивши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вказані апеляції до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_12 на початку судового слідства відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України, при закінченні судового слідства та на запитання учасників процесу ОСОБА_12 пояснив, що вини у скоєнні злочинів щодо вбивства ОСОБА_17 та викрадення його майна він не визнає, оскільки злочинів він не вчиняв. На досудовому слідстві явку з повинною він давав під впливом психологічного та фізичного тиску працівників Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області та написав її під диктовку працівників міліції, які придумали обставини вбивства та змусили його зізнатися у вчиненні злочинів. Дійсно 06.10.2005 року він зустрічався з ОСОБА_14 інших засуджених він не бачив і в цей день він прийшов додому о 20 год. При відтворенні обстановки та обставин місця події, яке проводилося з його участю працівники міліції підготували його та наказали розповісти про те як він вчиняв злочини та показати на місці події всі дії які були ним вчиненні. Протокол допиту його як обвинуваченого від 21.10.2005 року він також підписав, оскільки працівниками міліції йому були спричиненні тілесні ушкодження, про що зазначено в медичних документах. Крім цього, хоче пояснити, що мобільного телефону "Нокія-6020" він ОСОБА_22 не продавав. Додатково хоче пояснити, що при відтворенні обстановки обставин події він вказав інше місце знаходження трупа, ніж зазначено в протоколі відтворення. Крім того, в протоколі відтворення обстановки та обставин події зазначення місце розпиття спиртних напоїв та місце знайдення залишків їжі, які не співпадають. При відтворенні обстановки обставин події є три невеликі перерви, які експерти нічим не можуть пояснити і він хоче підтвердити, що при зазначених перервах працівники міліції вказували йому, де він повинен показувати місце скоєння злочину. Крім того, просить суд прийняти до уваги, що свідок ОСОБА_23, яка на даний час є покійною при дачі пояснень в апеляційному суді Львівської області не впізнала їх як таких осіб, що купували в неї спиртні напої та їжу напередодні скоєння злочину.

Засуджений ОСОБА_15 на початку судового слідства відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України, а при закінченні судового слідства та на запитання учасників процесу пояснив, що вини у скоєнні злочинів щодо вбивства ОСОБА_17 він не визнає. 06.10.2005 року близько 16-17 год. він дійсно зустрічався з ОСОБА_19, а пізніше поїхав на призивний пункт, пізніше зустрічався з братами ОСОБА_24 та знову зустрічався з ОСОБА_19 та провів ОСОБА_19 близько 22 год. додому, після цього відразу пішов додому. О 23 год. додому повернулась його мама, і він відчинив їй двері, вона може підтвердити, що він в цей час вже був вдома. 13.10.2005 року його забрали в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області і відразу почали застосовувати щодо нього фізичний та психологічний тиск і він змушений був визнати себе винним у скоєнні вбивства і підписав пояснення. Адвокат ОСОБА_25 прибула після того як він почав вже давати пояснення. Крім цього, хоче пояснити, що працівники міліції приковували його до батареї, роздягали його, хоч на вулиці було вже холодно. Під впливом фізичного та психічного насилля він спочатку змушений був визнавати себе винним, однак він відмовляється від того, що скоїв вбивство потерпілого ОСОБА_17, оскільки такого не вчиняв.

Засуджений ОСОБА_13 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину не визнав, цивільний позов не визнав, відмовився давати пояснення на підставі ст.63 Конституції України на запитання учасників процесу відповів, що 14.10.2005 року працівники міліції застосовували до нього фізичну силу, а тому пояснення які написані в протоколі допиту як підозрюваного від 14.10.2005 року є неправдивими. Протокол його допиту він змушений був підписати під психологічним тиском. Відтворення обстановки та обставин події від 03.03.2006 року він підписав, але це примусили його зробити працівники міліції. Просить суд не брати до уваги первинні покази свідка ОСОБА_26, а брати до уваги покази свідка ОСОБА_26 дані в судовому засіданні.

Засуджений ОСОБА_14 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину та цивільний позов не визнав, від дачі пояснень щодо обставин по справі відмовився підставі ст.63 Конституції України, а на запитання учасників процесу пояснив, що 06.10.2005 року він ходив на призивний пункт проводжати в армію свого знайомого ОСОБА_27. Однак, в той день ОСОБА_27 в армію не взяли, і вони пішли в парк та розпивали там пиво. Покази викладені в протоколі його допиту як підозрюваного від 14.10.2005 року він не давав. Протокол допиту та уточнення до нього він підписав тому, що його били.

Незважаючи на невизнання своєї вини засудженими, факт вчинення ними злочинів підтверджується наступними доказами у справі, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_28, яка пояснила, що 06.10.2005 року в її сина ОСОБА_17 був день народження - йому виповнилось 31 рік; зранку вона пішла на роботу, оскільки працювала кондуктором та мусіла йти дуже рано і не привітала сина. Планувала купити торт та привітати сина вже після роботи. Додому вона повернулася о 18 год., оскільки знала, що син повертається з роботи о 19 год. Знає, що в той день на мобільний телефон її сина зателефонував його товариш ОСОБА_29 та попросив, щоб син допоміг скласти йому шафу, а тому її син ОСОБА_30 після роботи одразу пішов до ОСОБА_29, оскільки останній проживав недалеко біля їхнього будинку. Вона зателефонувала до сина на мобільний телефон і син пояснив, що він в ОСОБА_29 складає шафу і скоро буде. Також пояснив, що дружина ОСОБА_29 зготувала вечерю. Вона залишалася вдома одна і чекала сина. Прокинувшись зранку побачила, що сина вдома немає, вона відразу зателефонувала до ОСОБА_29, який пояснив, що її син ОСОБА_30 пішов від нього о 23 год. Вона відразу зателефонувала в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області і повідомила про те, що син не повернувся додому, на той час їй було вже відомо, що недалеко біля магазину "Чайка" вбили людину. Вона пішла разом зі своїм знайомим в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській, їй показали фотокартку з моргу для впізнання і вона впізнала, що це був її син. Коли син виходив з дому він мав при собі ламіновану карту "Приватбанку" для отримання заробітної плати, посвідчення з місця праці, ключі від робочого кабінету, портмоне з грошима, мобільний телефон "Нокія-6020" чорно-сірого кольору;

- показами свідка ОСОБА_31, яка ствердила, що 06.10.2005 року в неї було день народження. 15-20 хв. по 23 год. вона вже була вдома, її син ОСОБА_32 відчинив їй двері. Після того вона поралася по господарству і лягла спати біля 2 год. ночі. Вона працювала в вечірню зміну і не знала, де був її син ввечері, але о 23.20 год. він вже був вдома і спав. Син раніше судимий і вона контролювала його, щоб він не повертався додому пізніше 22 год. вечора. Працівники міліції не повідомили її, що забрали сина. До вчинення даного злочину вона не знала свідка ОСОБА_19, вона не заставляла писати ОСОБА_19 заяву в прокуратуру, а лише сказала їй, щоб вона написала заяву в прокуратуру про те, що її там не було, оскільки вона розповіла їй про все. Її син ОСОБА_32 знав лише ОСОБА_14, її сина ОСОБА_32 та ОСОБА_14 було разом засуджено та потрібно було відшкодувати кошти потерпілим. Вважає, що брати ОСОБА_24 оговорили її сина, оскільки сподівалися, що вона викупить їх від покарання та відшкодує завдані збитки від попереднього злочину;

- показами свідка ОСОБА_33, який ствердив, що дана справа порушена в 2004-2005 року, точно не пригадує. Він не вів слідство по даній справі, однак його включили в групу слідчих по розслідуванню даної справи, яка була порушена за ст. 121 ч.2 КК України. Дану справу розслідувала інші слідчі. По даній справі було встановлено винних, яких було затримано та згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова їм було обрано запобіжний захід - взяття під варту. В одного з підсудних було вилучено телефон потерпілого. Усі покази засуджені давали в присутності адвокатів; спочатку усі засуджені визнавали свою вину у вчиненні злочинів. Засуджені ОСОБА_14, та ОСОБА_15, визнавали свою вину у вчиненому та добровільно давали пояснення, в яких йшлося про те, що підсудні перед злочином розпивали спиртні напої, що з ними в той вечір, ще до події злочину знаходилась ОСОБА_19, яка в подальшому проходила свідком по даній справі, а також пояснювали про те як вони наносили удари потерпілому ОСОБА_17 Він не бачив слідів побиття ОСОБА_15, його мама особисто оглядала ОСОБА_15 в його кабінеті. Засуджений ОСОБА_15 спілкувався з своїм захисником ОСОБА_25. По даній справі він проводив ряд слідчих дій, однак на даний час він вже не пригадує, які саме. Він також допитував свідка ОСОБА_19, яка давала покази в присутності своєї бабці, або в присутності представника відділу у справах неповнолітніх Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради;

- показами свідка ОСОБА_25, яка пояснила, що по даній справі вона багато вже не пам'ятає, оскільки пройшло багато часу. Вона пам'ятає, що її за призначенням попросили взяти участь у кримінальній справі в порядку ст. 47 КПК України. Вона пригадує, що це було 14.10.2005 року, в п'ятницю. Вона була адвокатом ОСОБА_15 і ОСОБА_14 Допит проводився з її участю, вона б не поставила свій підпис під протоколом допиту, на якому не було присутня. Також пояснила, що допити підозрюваних проводились у відповідності з вимогами кримінально-процесуального законодавства, жодних порушень не було. Ознайомившись із змістом протоколів допитів, підозрювані підписали їх. З жодними скаргами підозрювані ОСОБА_14 і ОСОБА_15, а також їхні батьки, стосовно неправомірних дій працівників міліції до неї не зверталися. В її присутності ніякого тиску на підсудних ніхто не чинив, всі покази вони давали добровільно. Вона запитувала підозрюваних чи їх били, на що вони відповіли, що їх ніхто не бив. Їх допит проводився в службовому кабінеті в приміщенні Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області. Все в протоколі допиту підозрюваних відповідало дійсності. Конфіденційна розмова з підзахисними в неї була однозначно, вона завжди просить підзахисних підняти верхній одяг для проведення нею поверхневого огляду на предмет відсутністю синців;

- показами свідка ОСОБА_34, яка ствердила, що з жовтня 2005 року вона працювала о/у ВКМСК Залізничного РВ у відділі неповнолітніх. В цей день її попросили здійснити допит неповнолітньої дівчини. Вона піднялась в кабінет начальника карного розшуку, на той час це був ОСОБА_35 В дверях вказаного кабінету стояла бабуся неповнолітньої, а сама неповнолітня сиділа на стільці в кабінеті. Пройшовши в кабінет, вона запросила бабцю ОСОБА_19 сісти біля внучки, а сама сіла навпроти ОСОБА_19 і почала записувати дані ОСОБА_19, потім ОСОБА_19 почала розповідати про події того дня, а саме про те, що вони цілий день гуляли, пили пиво. Під час того, як ОСОБА_19 розповідала бабця неодноразово втручалася у її розповідь, а я її заспокоювала. Бабця плакала, завжди повторювала, що вони з порядної сім'ї, а ОСОБА_19 є ще неповнолітньою дівчиною, часто дорікала ОСОБА_19, як вона могла зв'язатися з такими людьми. Під кінець розповіді ОСОБА_19 розплакалась. В неї склалось враження, що ОСОБА_19 дуже боїться свою бабцю. Після відібрання пояснень мною був складений протокол, який підписала бабця. В бабці не було претензій щодо складеного протоколу. Бабця неповнолітньої була присутня від початку допиту і до кінці, поки вона не вийшла з кабінету. Аня розповідала, що вони гуляли цілий день, а ввечері пішли купувати пиво. Хтось з хлопців відвів її в сторону, бо вже був вечір, в той момент вона почула звук розбитої пляшки, крик і повернулася до хлопців. Повернувшись вона побачила бійку, розбиту пляшку з-під пива, побачила, що хлопці б'ють чоловіка по голові, вона кричала, проте на неї ніхто не реагував, після чого її відвели додому;

- показами свідка ОСОБА_36, яка пояснила, що про вбивство вона дізналася від працівників міліції на наступний день, оскільки останні опитували мешканців сусідніх будинків, де сталося вбивство. На той час вона проживала АДРЕСА_4, це поруч з місцем вбивства. В цей день 06.10.2005 року вона поверталась додому біля 24 год. 00 хв. зі знайомим ОСОБА_37, з яким на той час працювала. Коли вона піднімалась на другий поверх будинку, то зауважила, що за нею став підніматись незнайомий чоловік. Вона швидко зайшла в квартиру і зачинила двері, проте цей чоловік став стукати у вхідні двері моєї квартири, вона налякалась та зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_37 та попросила приїхати до неї, оскільки в її квартиру намагається увірватися незнайомий їй чоловік. Близько 01 год. 00 хв. до неї приїхав ОСОБА_37, невідомий чоловік накинувся на ОСОБА_37 і тому ОСОБА_37 був змушений забігти до неї в квартиру. Після чого чоловік пішов. Через декілька хвилин ОСОБА_37 вийшов з її квартири проте швидко повернувся назад та пояснив, що його автомобіль обікрали вони викликали працівників міліції та разом з ОСОБА_37 та їх знайомим ОСОБА_38 самостійно шукали викрадені у ОСОБА_37 речі;

- показами свідка ОСОБА_39, який ствердив, що на момент вчинення даного злочину, він працював о/у ВКР Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВСУ У Львівській області. Засуджені йому знайомі, оскільки він їх затримував та доставляв в Залізничний РВ, за підозрою у вчиненні злочину. Він відбирав пояснення у когось з засуджених, проте не пригадує в кого конкретно. Пояснення підсудні давали добровільно, він усе записував зі слів засуджених. Він пригадує, що відбирав в когось з засуджених пояснення без батьків, хоча засуджений був на той момент неповнолітній. Він затримував ОСОБА_12 Він не застосовував фізичної сили до ОСОБА_15 Можливо він і давав затриманим підзатильники, а можливо і не давав. Він повністю підтримує свої покази, які давав під час проведення слідчих дій, зокрема ставках віч-на-віч;

- показами свідка ОСОБА_29, який пояснив, що потерпілий ОСОБА_17 був його шкільним товаришем, вони разом служили в армії, підтримували з ним дружні відносини. З 20 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв. потерпілий перебував у нього, оскільки допомагав скласти шафу, яку він придбав. Вони повечеряли з ОСОБА_17, випили по 100 грам горілки, п'яним ОСОБА_17 не був. Близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_17 пішов додому. Про те, що ОСОБА_17 вбили він дізнався від дружина, яка зателефонувала йому наступного дня. Вони з ОСОБА_17 жили неподалік один від одного. В той день ОСОБА_17 з собою мав гроші та мобільний телефон;

- показами свідка ОСОБА_40, який ствердив, що в 2005 році по даній справі його було залучено як спеціаліста для проведення відеозапису слідчої дії, проте в деталях не може пригадати як все відбувалося, оскільки пройшло багато часу. Може сказати лише, що вони виїжджали на вул. Виговського у м. Львові, біля Укртелекому. По даній справі зі ним разом їздив експерт ОСОБА_41 Перерви у відеозаписі відбувалися з ініціативи працівників міліції, в зв'язку із переїздом з місця на місце. Такі перерви здійснювались не навмисно. Вони переїжджали з вулиці Виговського на вулицю Городоцьку у м. Львові. З усіх засуджених йому знайомий лише ОСОБА_12 В момент коли виключалась камера він не бачив, щоб працівники міліції показували засудженому, що і де саме він має показувати. Працівники міліції не підказували засудженому куди їхати і що показувати. На той час техніка була не досконалою, може і тому збивалась дата на відеокасеті. Все знімалось однією відеокамерою. Після проведення даної слідчої дії був складений протокол, проте він не пригадує, коли і де він його підписував;

- показами свідка ОСОБА_42, яка ствердила, що вона не знає засуджених. П'ять років тому разом з чоловіком вона придбала в ОСОБА_15 квартиру, в якій вона зараз проживає. Колись ще давно до неї додому зателефонував слідчий і запитав, чи в даній квартирі не зареєстрований ОСОБА_15, вона відповіла, що такий не зареєстрований, тоді він повідомив їй, що ОСОБА_15 перебуває в тюрмі;

- показами свідка ОСОБА_43, який пояснив, що в 2005 році він працював в Залізничному РВ, ЛМУ ГУ МВС у Львівській області. В жовтні 2005 року по АДРЕСА_5 було виявлено труп чоловіка - ОСОБА_17, з ознаками насильницької смерті. Внаслідок оперативно-розшукових заходів було затримано чотирьох осіб, одного з них він опитував, а саме ОСОБА_13, дослівно показів не пригадує. Він пам'ятає, що ОСОБА_13 пояснював, що вони святкували день народження ОСОБА_12, пили пиво, сиділи на сходах біля «Будинку побуту», повз них проходив чоловік і зробив їм зауваження, слово за слово і почалась бійка. ОСОБА_13 добровільно давав покази. Він не застосовував відносно нього ніяких заходів впливу, а також не чинив на нього жодного тиску. Під час допиту ОСОБА_13 в кабінеті не було нікого. Пояснення він писав особисто зі слів ОСОБА_13, після того як ОСОБА_13 перечитав написане жодних претензій до викладених пояснень в нього не було;

- показами свідка ОСОБА_44, який ствердив, що йому відомо, що у м. Львові по вул. Виговського було виявлено труп ОСОБА_45 Підозрюваними по даній справі були затримані ОСОБА_24, ОСОБА_15 та ОСОБА_24, їх затримували працівники розшуку, він не пригадує деталей по справі, які були при затриманні, засуджених так як пройшло багато років. Особисто участі у затриманні засуджених він не брав. На той момент він був начальником розшуку Залізничного Р.В. ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області. Засуджені опитувались в кабінетах Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, він не був постійно присутнім при їх опитуванні, підсудні добровільно давали покази. Під час того, як підсудні давали покази, він не бачив, щоб до них застосовувались заходи фізичного чи психологічного тиску. По даній справі жодних слідчих дій він не проводив. Він не пригадує чи всі підсудні були доставлені разом чи окремо. Він особисто не опитував підсудних, однак він приходив в кабінети, де проводились допити підсудних. Коли він заходив в кабінети, де проводився допит підсудних ніяких фізичних катувань до підсудних не застосовувалось;

- показами свідка ОСОБА_19, яка ствердила, що вона познайомились з засудженими у 2005 році, вони разом гуляли. Найбільше вона дружила з ОСОБА_15 Вона знає, що хлопців обвинувачують у вбивстві людини. 06.10.2005 року в неї померла тітка, в цей день вона знаходилась на похоронах своєї тітки, цілий день вона провела з бабусею, була в кафе, під вечір вона зустрілась з ОСОБА_15 о 20 год. 00 хв., вони трошки погуляли, оскільки мати ОСОБА_15 не дозволяли йому довго гуляти і вона пішла додому. Вона не була присутня при вбивстві ОСОБА_17 Всі перші покази були дані нею під тиском, їй все розказали працівники міліції, вона все знає зі слів працівників міліції, хто саме з працівників міліції залякував її вона не пам'ятає. Коли її допитували нікого з дорослих не було, вже після того, як вона підписала всі документи, покликали бабусю. Її допитували без участі бабусі, вона залишалась в коридорі, мама ОСОБА_15 попросила написати заяву в прокуратуру на працівників міліції про те, що її заставили дати такі пояснення. В цей вечір 06.10.2005 року вона не пригадує чи зустрічалися з ОСОБА_12 і ОСОБА_24. Покази, які вона давала на досудовому слідстві вона не пригадує, здається вона пояснювала, що гуляла в парку, по вул. Виговського та почула звук розбитої пляшки, вона кричала ОСОБА_15 не йди, а ОСОБА_15 побіг здається туди, а вона побігла додому, ОСОБА_15 наздогнав її і мовчки провів до будинку. ОСОБА_34 не чинила на неї тиску, вона давала їй пояснення після того, як працівники міліції їй все розповіли, назвали прізвища засуджених і сказали, що вони вбили людину. Вона не пам'ятає скільки разів її допитували. Її залякували, що вона піде як співучасник, якщо все не підпише. Вона розказувала працівникам міліції про те, як вони гуляли з засудженими, оскільки в інші дні вони дійсно разом гуляли, однак це не було 06.10.2005 року. Її не було на місці вбивства;

- показами свідка ОСОБА_46, який пояснив, що 05.10.2005 року він зустрівся з ОСОБА_12 о 21 год. біля будинку № 9 по вул. Патона у м. Львова, вони грали в карти, дивились телевізор. Всіх підсудних знає візуально. Вони посиділи кілька годин і він пішов додому біля 23 год. 00 хв.;

- показами свідка ОСОБА_47, яка пояснила, що вона знає засуджених давно, познайомились з ними на вул. Патона, у м. Львові, за бібліотекою. 06.10.2012 року вона не виходила гуляти і ОСОБА_19 не бачила, оскільки в той день відбувався похорон її тітки. Так як в той час вона з ОСОБА_19 дружила, то без неї вона не виходила гуляти. Вони дійсно всі разом гуляли, однак це не було 06.10.2005 року, а в якийсь інший день. Вона розповідала працівникам міліції не про конкретний день, а про то, як вони проводили час. Бабця ОСОБА_19 була в коридорі під час допиту ОСОБА_19, її батьків слідчий взагалі не викликав, її батько приїхав після того як вона вже дала покази, його ознайомили з її показами. Коли їх забрали працівники міліції, вони поїхали на місце де вони гуляли і коли працівники міліції вийшли з машини то вона запитала в ОСОБА_19, що робиться і ОСОБА_19 відповіла, що їх друзі вбили людину, звідки вона про це знала вона її не розпитувала;

- показами свідка ОСОБА_26, який пояснив, що він перебував в ІТТ в одній камері з ОСОБА_13, коли вони познайомилися, ОСОБА_13 повідомив йому, що його затримали за вбивство, однак він нікого не вбивав. Також свідок пояснив, що на досудовому слідстві він давав неправдиві покази, які вигадав слідчий, покази написав слідчий, а він їх тільки підписав. На досудовому слідстві він давав такі самі покази , як і в судовому засіданні, однак йому не відому чому саме слідчий записав інші покази;

- показами судово-медичного експерта ОСОБА_48, який пояснив, що він повністю підтримує висновок експертизи. Смерть потерпілого ОСОБА_17 наступила в результаті тупої закритої черепно-мозкової травми, яка могла бути спричинена в результаті неодноразової дії тупих предметів, наприклад пляшки. Це випливає з характеру нанесених ушкоджень, таких як перелом кісток склепіння черепа, крововиливами під оболонку і в речовину головного мозку, набряком мозку. Лінійний перелом склепіння черепу через тім'яні кістки міг утворитися від дії тупого продовгастого предмету, найбільш вірогідно такою могла бути пляшка, про що можуть свідчити лінійні рани на шкірі тім'яної ділянки голови і в правій завушній ділянці, очевидно, від уламків скла. Цей підсумок про причину смерті підтверджується судово-медичними даними дослідження трупа, результатами судово-гістологічного дослідження. Інші удари наносилися тупими предметами, це могли бути удари нанесені кулаками, ногами у взутті, або іншими тупими предметами. Смерть наступила внаслідок нанесення всіх ударів в сукупності. Потерпілому було нанесено не менше восьми ударів. Потерпілого могли збити з ніг і бити вже в лежачому положенні;

- показами свідка ОСОБА_49 даними на досудовому слідстві (том 1 а.с. 25-29);

- показами свідка ОСОБА_50 даними на досудовому слідстві (том 2 а.с. 157-159);

- показами свідка ОСОБА_22 даними на досудовому слідстві (том 2 а.с. 118-122);

- показами свідка ОСОБА_37 даними на досудовому слідстві (том 11 а.с. 201-204);

- показами свідка ОСОБА_51 даними на досудовому слідстві (том 1 а.с. 37-43);

- показами свідка ОСОБА_52 даними на досудовому слідстві (том 2 а.с. 205-208);

- показами свідка ОСОБА_53 даними на досудовому слідстві (том 8 а.с. 24-27);

- показами свідка ОСОБА_54 даними на досудовому слідстві (том 8 а.с. 28-30);

- показами свідка ОСОБА_55 даними на досудовому слідстві (том 8 а.с. 20-23);

- показами свідка ОСОБА_56 даними на досудовому слідстві (том 8 а.с. 32-34);

- показами свідка ОСОБА_57 даними на досудовому слідстві (том 2 а.с. 204-210);

- показами свідка ОСОБА_58 даними на досудовому слідстві (том 13 а.с. 259-260);

- показами свідка ОСОБА_59 даними на досудовому слідстві (том 13 а.с. 149-150);

Факт вчинення злочину стверджується:

- показами даними ОСОБА_12, як підозрюваним, від 12.10.2005 року на досудовому слідстві та перевірені в судовому засіданні про те, що 06.10.2005 року він ОСОБА_14, ОСОБА_13 та ОСОБА_19 гуляли по вулиці Виговського у м. Львові і в кіоску, який розташований поблизу «Будинку побуту» він за свої гроші придбав три пляшки пива та дві пачки сухариків. Він, ОСОБА_14, ОСОБА_13 та ОСОБА_19 пішли за ріг «Будинку побуту» та протягом 20-30 хв. розпивали пиво. Після цього вони вирішили піти в сторону кіоску, але коли проходили біля «Будинку побуту» навпроти телеграфу, їм на зустріч йшов чоловік зі сторони вулиці Любінської у м. Львові, який був одягнутий в куртку темного кольору та світлі брюки. Чоловік був віку приблизно тридцяти років. Коли вони порівнялися з ним, чоловік запитав: "Малалєтки чи немає у вас сигарет?", вони відповіли йому, що сигарет немає, на що чоловік висловився нецензурною лайкою та вдарив його, ОСОБА_12, в ліве око. Він поставив пляшку пива на землю, схопив незнайомого руками за одяг та між ними почалася шарпанина, під час якої він схопив з землі пляшку пива та наніс нею удар чоловікові зверху по голові. Внаслідок удару чоловік впав на асфальтовану дорогу. В цей час до нього підбігли ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та разом з ним почали наносити чоловікові удари по голові та тілу, що тривало протягом 5 хвилин. Від удару чоловіка по голові пляшка розбилася. В подальшому, коли вони наносили всі разом удари ногами по голові та тілу чоловікові, ОСОБА_19 стояла поряд та просила їх припинити бійку. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 наносили чоловікові удари по тілу, після того як він вдарив чоловіка пляшкою пива по голові. Після цього, вони залишили чоловіка лежати на асфальті, який лежав і стогнав. В цей момент він вирішив викрасти у чоловіка будь-що та викрав у нього із кишень куртки мобільний телефон "Нокія" та гроші в сумі 150 грн. ОСОБА_14 та ОСОБА_13, як йому здалося, участі в крадіжці не приймали. Пізніше вони пішли на вулицю Патона та зайшли в бар, але там було багато людей і вони розійшлися по домівках, при цьому поділилися викраденими грошима, по 25 грн. він дав ОСОБА_14 та ОСОБА_13. 08 жовтня 2005 року він пішов в обмінний пункт в приміщенні магазину на вулиці Городоцькій та запропонував касиру придбати у нього мобільний телефон за 700 грн., але останній не погодився з ціною телефона і сказав, що може придбати тільки за 550 грн., він погодився та продав касиру мобільний телефон за вказану ціну (том 1 а.с. 132-145);

- протоколом від 13.10.2005 року відтворення обстановки та обставин місця події з участю ОСОБА_12, згідно з якими в ході слідчої дії ОСОБА_12 підтвердив показання, які він дав як підозрюваний (т.1 а.с.154-156);

- показами ОСОБА_12 як обвинуваченого, даними на досудовому слідстві 21.10.2005 року та 25.10.2005 року перевіреними в судовому засіданні, які є аналогічними за змістом його показанням як підозрюваного. При цьому вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_12 визнав повністю (том 1 а.с. 163-169);

- явкою з повинною ОСОБА_12, яка була написана 12.10.2005 року (том 1 а.с. 126-127);

- показами ОСОБА_15, як підозрюваного даними на досудовому слідстві 14.10.2005 року в присутності адвоката ОСОБА_25, заступника прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_60 та перевіреними в судовому засіданні про те, що 06.10.2005 року о 17 год. на вулиці Патона він зустрівся з ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12 та ОСОБА_19 і всі разом вони пішли гуляти по даному району. Були в парку на вулиці Кульчицької, де розпивали спиртні напої. Випивши дві пляшки горілки, вони пішли в напрямку вулиці Городоцької, пізніше повернулися назад та зупинилися біля будинку АДРЕСА_6, хтось з хлопців підійшов до кіоску, що між «Будинком побуту» та будинком №104 по вул. Любінській, купив пляшку пива, і вони почали це пиво розпивати на куті «Будинку побуту», це було приблизно о 23 год. В цей момент вони побачили невідомого чоловіка, який йшов зі сторони вул. Любінської в напрямку вул. Городоцької (як пізніше виявилося ОСОБА_17.). Проходячи повз них ОСОБА_17 зупинився, підійшов і щось запитав, він стояв в стороні та розмовляв з ОСОБА_19, але почув, що між ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_17 виникла суперечка. В процесі якої вони один одного ображали нецензурними словами. Він відвів ОСОБА_19 в сторону і підійшов до своїх знайомих і в цей час ОСОБА_17 вже лежав на асфальті і щось говорив до ОСОБА_13 та ОСОБА_12, а останні в цей час наносили йому удари по всіх частинах тіла та по голові. Підійшовши до них, він ударив потерпілого один раз в груди, а другий удар наніс в голову. Після цього, він відійшов від них та підійшов до ОСОБА_19 та провів її додому, а ОСОБА_24 та ОСОБА_12 продовжували наносити удари потерпілому. Конфлікт тривав 5-10 хвилин. 07.10.2005 року він зустрів ОСОБА_12 в садку на вулиці Ряшівській, який дав йому 20 грн., які він взяв у потерпілого і сказав, що це його доля за вчорашню роботу (том 2 а.с.10-14);

- позами ОСОБА_13, як підозрюваного, даними на досудовому слідстві 14.10.2005 року та перевіреними в судовому засіданні про те, що 06.10.2005 року він, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_19 та ОСОБА_47 о 18 год. зустрілися на вул. Патона у м. Львові та в цей вечір розпивали спиртні напої. В ніч з 06 на 07 жовтня 2005 року близько 01.30 год. вони вирішили піти в кіоск на вул. Виговського, 29 "а" щоб купити пива. Підійшовши до кіоску хтось із них придбав пиво, ковбасу, лимон, чотири склянки. Потім коли він, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, чи була ОСОБА_19 він не пригадує, стояли на сходах, поруч з телеграфом, який знаходиться в «Будинку побуту». В напрямку з вул. Любінської до вул. Виговського йшов невідомий чоловік, ростом 170 см., одягнутий в куртку темного кольору та світлі брюки. Коли чоловік порівнявся разом з ним, він, ОСОБА_13, почав ображати чоловіка та взяв його за одяг та почав шарпати, і в цей момент ОСОБА_12 наніс чоловікові зверху по голові удар пляшкою з під пива, в цей момент чоловік впав на асфальт і він, ОСОБА_13, почав копати того чоловіка ногами по голові, в цей момент до нього приєдналися ОСОБА_14 та ОСОБА_12, ОСОБА_15, які разом з ним почали наносити удари по голові та по тілу чоловіка, це тривало протягом двох хвилин. Пізніше вони розійшлися по домівках, він з братом прийшов додому 07.10.2005 року о 03 год. ночі і двері їм відчинила мати.

В ході допиту ОСОБА_13 уточнив, що йому здається, що ОСОБА_12 попросив чоловіка закурити, на що той грубо відповів. Це його образило і через те він, ОСОБА_13, схопив чоловіка за куртку та шарпаючи хотів нанести удар в обличчя, і побачив, що ОСОБА_12 наніс чоловікові удар пляшкою по голові, потім чоловік лежав на асфальті, а він наніс удари ногою по ногах, а не по голові (том 2 а.с. 44-52);

- показами ОСОБА_14, як підозрюваного, даними на досудовому слідстві 14.10.2005 року в присутності адвоката ОСОБА_25, та заступника прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_60 та перевіреними в судовому засіданні, про те ,що 06.10.2005 року близько 21 год. вони з ОСОБА_15 приїхали на вул. Патона, 4 "а" у м. Львові з призовного пункту, де проваджали в армію свого товариша ОСОБА_27 і зустріли своїх товаришів ОСОБА_12, ОСОБА_19 та брата ОСОБА_60 і всі разом пішли гуляти по вул. Виговського. Біля «Будинку побуту» на вул. Виговського, 29 "а" розпивали пиво. Близько 22 год. з вул. Любінської в напрямок вул. Городоцької йшов невідомий чоловік, віком біля 30 років, середнього зросту та тілобудови, який був одягнутий в куртку темного кольору, пізніше стало відомо, що його прізвище ОСОБА_17 і ОСОБА_12, тримаючи в руках пляшку пива, підійшов до ОСОБА_17, зупинив його та про щось почав йому кричати. Через деякий час він почув, що ОСОБА_17 і ОСОБА_12 ображають один одного нецензурними словами та шарпають один одного за куртки. ОСОБА_12 почав кликати їх на допомогу, після цього він разом зі своїм братом ОСОБА_13 та ОСОБА_15 підбігли до ОСОБА_12 та ОСОБА_17, а ОСОБА_19 залишалася стояти осторонь. Він побачив, як ОСОБА_12 наніс удар пляшкою з під пива по голові ОСОБА_17 від чого останній впав на асфальт і лежав на землі, прикриваючи голову руками, а ОСОБА_12 наносив потерпілому удари ногами по голові, він прийшов на допомогу ОСОБА_12 і двічі вдарив ногами в бедро правої ноги. Його брат ОСОБА_13 та ОСОБА_15 також наносили потерпілому удари по тілу, куди вони його били він не пам'ятає. Він стояв з правої сторони за плечима ОСОБА_17 навпроти нього стояв ОСОБА_15, біля нього ОСОБА_13, а біля голови потерпілого стояв ОСОБА_12 та наносив йому удари по голові. ОСОБА_19 просила, щоб вони не били потерпілого, який лежав на землі та не міг чинити їм опору, в цей час ОСОБА_12 нагнувся над ОСОБА_17 та почав обшукувати його кишені куртки та штанів, витягнув з кишені мобільний телефон, який забрав з собою і від них пішов. ОСОБА_15 провів ОСОБА_19 додому. Наступного дня близько 16 год. вони зустрілися з ОСОБА_15 в дитячому садочку і там зустріли ОСОБА_12, останній підійшов до них і дав ОСОБА_15 20 грн., ОСОБА_15 взяв ті гроші та заховав собі в кишеню. Бійка, яка почалася між ОСОБА_12 і ОСОБА_17, а потім коли вони підійшли і почали його бити тривала 5 хв. (том 2 а.с. 69-72);

- висновком судово-медичної експертизи №3476/05 від 16 грудня 2005 року трупа ОСОБА_17 (том З а.с.163-167);

- протоколом від 07 жовтня 2005 року огляду місця події (том 1, а.с. 4-13);

- протоколом від 26 грудня 2005 року огляду речових доказів: одягу (зокрема, штанів вельветових пісочного кольору, светра чорного кольору, майки) з трупа ОСОБА_17 (том 5 а.с.42);

- протоколом від 07 листопада 2005 року огляду речових доказів - предметів вилучених під час огляду місця події: куртки матерчатої чоловічої червоно-чорного кольору, двох уламків скляної пляшки з фрагментом етикетки "Львівське" (том З а.с.11);

- висновком судово-криміналістичної експертизи №1023 від 24 жовтня 2005 року, (том 3 а.р. 19-22);

- висновком №557/2005-ім від 14 листопада 2005 року судово-імунологічної експертизи (том 3 а.с. 130-135);

- висновком № 556/2005-ім від 17 листопада 2005 року судово-імунологічної експертизи (том З а.с.146-152);

- рапортом оперуповноваженого ВКР Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області ОСОБА_61 на ім'я начальника Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області (том 1 а.с.77);

- протоколом від 13 жовтня 2005 року пред'явлення осіб для впізнання (том 1 а.с.149);

- протоколом очної ставки від 13 жовтня 2005 року між ОСОБА_62 та ОСОБА_12 під час якої ОСОБА_62 розповів про придбання ним у ОСОБА_12 08 жовтня 2005 року близько 13-14.00 год. в пункті обміну валют, де він працює касиром, за 550 грн. мобільного телефону "Нокіа 6020". Попередньо ОСОБА_12 називав йому ціну - 700 грн. Крім цього, приблизно місяць тому ОСОБА_12 також підходив до нього в пункт обміну й пропонував купити в нього мобільний телефон "Сіменс".

На очній ставці ОСОБА_12 повністю погодився із показаннями свідка ОСОБА_62 та підтвердив, що він дійсно продав ОСОБА_62 мобільний телефон "Нокіа 6020" за 550 грн. 08 жовтня 2005 року близько 13 год. 30 хв. Приблизно місяць перед тим він пропонував ОСОБА_62 свій мобільний телефон "Сіменс-35" в корпусі синього кольору (том 1 а.с. 150-153);

- протоколом від 12 жовтня 2005 року добровільної видачі ОСОБА_62 мобільного телефону марки "Нокіа 6020" у чорному з сірим корпусі (том 1 а.с. 111);

- протоколом від 10 листопада 2005 року вилучення у ОСОБА_16 картонної коробки до мобільного телефону "Нокіа 6020" із зазначенням ІМЕІ НОМЕР_1, інформації про виробника та штрихкоду; гарантійного талону із зазначенням дати купівлі-продажу телефону, серійного номеру НОМЕР_1 (том 2 а.с. 113);

- протоколом від 10 листопада 2005 року огляду речових доказів: мобільного телефону "Нокіа 6020" чорно-сірого кольору, серійний номер НОМЕР_1; картонної коробки до мобільного телефону "Нокіа-6020" із зазначенням ІМЕІ НОМЕР_1, інформації про виробника та штрихкоду; гарантійного талону № 1789513 із зазначенням дати продажу телефону (02 жовтня 2005 року), моделі 6020, серійного номеру НОМЕР_1 (том 2 а.с.114);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_34 та ОСОБА_19 (том 2 а.с.160);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_63 та ОСОБА_13 (том 2 а.с. 180);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_61 та ОСОБА_14 (том 2 а.с. 175);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_61 та ОСОБА_15 (том 2 а.с. 164);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_50 та ОСОБА_12 (том 2 а.с. 185);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_44 та ОСОБА_12 (том 5 а.с. 58);

- протоколом вилучення від 10.10.2005 року, згідно з яким у ОСОБА_16 - матері потерпілого ОСОБА_17 за місцем проживання останньої в будинку № 42 по вул. Дрогобицькій у м. Львові було отримано договір №152/118 від 13.04.2005 року між ОСОБА_17 та ЗАТ "ПРИВАТБАНК" про відкриття карткового рахунку (том 1 а.с. 70);

- договором №152/118 від 13.04.2005 року укладеним між ОСОБА_17 та ЗАТ "ПРИВАТБАНК" про відкриття карткового рахунку та видачу клієнту платіжної картки (том 1 а.с. 71-72);

- випискою по рахунку клієнта ЗАТ "ПриватБанк" ОСОБА_17 за період 06.10.2005 року по 10.10.2005 року, згідно якого на рахунку ОСОБА_17, картка НОМЕР_2 значаться грошові кошти в сумі 1965 грн. 38 коп. (том 1 а.с. 75-76);

- протоколом відтворення обстановки та обставин місця події з обвинуваченим ОСОБА_13, під час проведення якої ОСОБА_13 у присутності свого адвоката ОСОБА_64, без жодного примусу на нього з боку працівників міліції та будь-кого із сторонніх осіб відтворив на місці усі обставини на яких він зазначив у своїх попередніх показах, щодо вчинення ним спільно з ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15 злочину. Дана слідча дія проводилася у присутності понятих та адвоката обвинуваченого та з застосуванням відеозйомки (том 6 а.с. 94-99);

- довідкою з ІТТ ЛМУ УМСУ у Львівській області від 27.10.2005 року згідно з якої при поступленні в ІТТ ЛМУ УМСУ у Львівській області в ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 тілесних ушкоджень виявлено не було (том 3 а.с. 27);

- висновком судово-медичної експертизи від 28.10.2005 року, згідно з яким у ОСОБА_12 при огляді експертом виявлено два синці на лівій нозі, синці могли утворитися від дії тупих предметів, не виключено, що такі могли виникнути від ударів ногами у взутті і по часу утворення в межах трьох тижнів до огляду та відносяться до легкого тілесного ушкодження (том 3 а.с. 31);

- висновком судово-медичної експертизи від 14.11.2005 року, згідно з яким судово-медичних даних про наявність в ОСОБА_15 в період з 13 по 31 жовтня 2005 року тілесних ушкоджень слідством не представлено. При огляді ОСОБА_15 під час поступлення в ЛСІ №19 жодних записів по наявність тілесних ушкоджень в медичній карточці немає (том 3 а.с. 42);

- висновком судово-медичної експертизи від 14.11.2005 року, згідно з яким судово-медичних даних про наявність в ОСОБА_14 в період з 13 по 31 жовтня 2005 року тілесних ушкоджень слідством не представлено. При огляді ОСОБА_15 під час поступлення в ЛСІ №19 жодних записів по наявність тілесних ушкоджень в медичній карточці немає (том 3 а.с. 52);

- висновком судово-медичної експертизи від 14.11.2005 року, згідно з яким судово-медичних даних про наявність в ОСОБА_65 в період з 13 по 31 жовтня 2005 року тілесних ушкоджень слідством не представлено. При огляді ОСОБА_15 під час поступлення в ЛСІ №19 жодних записів по наявність тілесних ушкоджень в медичній карточці немає (том 3 а.с. 62).

Оцінюючи покази засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 дані ними на досудовому слідстві та в судовому засіданні, а також дані ними покази, які вони давали відразу після вчинення ними злочину та їх затримання, в яких детально дали пояснення про обставини вбивства ОСОБА_17, а також викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 засудженим ОСОБА_12

Оцінюючи зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, покази засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, потерпілої ОСОБА_16, покази свідків ОСОБА_36, ОСОБА_66, ОСОБА_42, ОСОБА_63, ОСОБА_44, ОСОБА_19, ОСОБА_67, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_22, ОСОБА_68, ОСОБА_26, ОСОБА_40, ОСОБА_69, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_22, ОСОБА_37 ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_55, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_72 суд першої інстанції вірно вказав, що вина засуджених у скоєнні злочину за ч.2 ст.115 п.7, п.12 КК України доведена в повному обсязі.

Суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що дані покази є правдивими, оскільки повністю відповідають матеріалам справи та перебувають в об'єктивному зв'язку з іншими зібраними доказами та показами свідків, які були дані на досудовому слідстві та перевірені в судовому засіданні. Крім цього судом вірно вказано, що засуджені умисно, з метою ухилення від кримінальної відповідальності змінили первинні покази в подальшому на досудовому слідстві та в судовому засіданні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, так у явці з повинною, яку ОСОБА_12 написав власноручно при допиті його в якості підозрюваного ОСОБА_12 детально описав місце скоєння злочину, обставини скоєння злочину та детально описав всі події дня, які передували вбивству ОСОБА_17 (том 1 а.с. 126-127, 132-145).

При написанні явки з повинною ОСОБА_12 використовував характерну для себе лексику та детальний опис проведених ним днів, з зазначенням часу, незначних для слідства і для розкриття злочину подій, що його твердження про написання явки з повинною та дачі показань під диктовку працівників міліції не відповідають дійсності та судом до уваги не приймаються. В подальшому ті обставини скоєння злочину, які були зазначені ОСОБА_12 в явці з повинною були ним підтвердженні при відтворенні обстановки та обставин події та при допиті його як обвинуваченого (том 1 а.с. 154-156, 163-169).

Факт скоєння злочину ОСОБА_12 стверджується показами свідка ОСОБА_62, який в судовому засіданні пояснив та вказав на ОСОБА_12, який 08.10.2005 року продав йому мобільний телефон "Нокія" за 550 грн. в обмінному пункті на вулиці Городоцькій.

Крім того, під час проведення слідчої дії засуджений ОСОБА_12 в присутності значної кількості осіб, понятих та інших учасників слідчої дії повністю відтворив обставини скоєння злочину та показав, де саме і як саме ним та іншими підсудними наносилися удари потерпілому ОСОБА_17

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги пояснення засудженого ОСОБА_12 про те, що проводилася перерва відеозапису, оскільки працівники міліції спочатку показували йому місце скоєння злочину, оскільки такі покази засудженого ОСОБА_12 спростовуються показами свідків ОСОБА_69 та ОСОБА_40, які проводили відео зйомку та пояснили в судовому засіданні, що перерви, які були під час відеозйомки пояснюються переміщенням групи учасників слідчої дії з одного місця відтворення на інше та частковими технічними неполадками відеокамери, суд приймає покази даних свідків як правдиві, оскільки вони повністю відповідають матеріалам справи і не приймає до уваги пояснення ОСОБА_12 про те, що під час технічних перерв працівники міліції показували йому, де він повинен відтворювати обстановку обставини місця події, оскільки такі повністю спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_69 та ОСОБА_40

Також судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги покази засудженого ОСОБА_12 про те, що до нього застосовувалися з боку працівників міліції фізичний та психологічний вплив, оскільки згідно з протоколу його допиту від 21.10.2005 року показання в обвинуваченого ОСОБА_12 були відібрані в приміщенні слідчого ізолятора і як він пояснив в судовому засіданні в слідчому ізоляторі його не били (том 1 а.с. 163-169).

Крім цього факт незастосування до засудженого ОСОБА_12 недозволених методів слідства та відібрання первинних пояснень стверджується висновком судово-медичної експертизи, яка була проведена ОСОБА_12 28.10.2005 року та довідкою ІТТ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від 27.10.2005 року. При проведенні судово-медичної експертизи від 28.10.2005 року у ОСОБА_12 при огляді було виявлено два синці на лівій нозі і як зазначено у висновку експертизи, вони могли утворитися від ударів ногами у взутті в межах трьох тижнів до його огляду, однак наведене не свідчить, що саме дані синці були спричиненні працівниками міліції, оскільки підсудний був затриманий 12.10.2005 року.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги покази засудженого ОСОБА_12, щовизнавальні покази були дані під впливом фізичного та психічного насильства.

Оцінюючи покази засудженого ОСОБА_15, які він дав на досудовому слідстві та в судовому засіданні, суд правильно не взяв до уваги його пояснення в судовому засіданні. Як встановлено в судовому засіданні, що на досудовому слідстві підозрюваний неповнолітній ОСОБА_15 давав покази в присутності адвоката ОСОБА_25 та заступника прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_60 (том 2 а.с. 10-14, 69-72).

Крім цього пояснення ОСОБА_15 дані ним в судовому засіданні суду першої інстанції, судом вірно не прийнято його покази до уваги про те, що він не вчиняв злочину щодо вбивства ОСОБА_17, а прийнято до уваги його первинні покази, які він дав на досудовому слідстві з детальним описом події, яка мала місце в ніч з 06 на 07 жовтня 2005 року зокрема ОСОБА_15 детально описав як саме він наносив удари потерпілому ОСОБА_17, скільки саме наніс ударів за що 07.10.2005 року отримав від ОСОБА_12 20 грн. Покликання засудженого на те, що його приковували до батареї, роздягали та примушували зізнатися у скоєнні вбивства потерпілого ОСОБА_17 судом першої інстанції вірно до уваги не взято і на думку суду є надуманими з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_13 допитаного як підозрюваного, оскільки в судовому засіданні засуджений ОСОБА_13 відмовився від дачі показів, в тому числі про нанесення ним ударів по голові потерпілому ОСОБА_17, суд першої інстанції вірно вважає, що такі покази ОСОБА_13 є правдивими, оскільки вони повністю перебувають в об'єктивному зв'язку з іншими зібраними та перевіреними доказами в судовому засіданні, з тих підстав суд не приймає до уваги покази ОСОБА_13 про те, що він наносив удари лише по ногах потерпілого.

При відтворенні обстановки та обставин місця події ОСОБА_13 в присутності захисника підтвердив факт причетності до злочину, вчиненого щодо ОСОБА_17 07.10.2005 року, хоча при цьому і давав неточні показання в тому числі щодо своєї участі у злочині (том 6 а.с. 94-95).

Оцінюючи докази перевірені в судовому засіданні в їх сукупності суд першої інстанції також вірно не прийняв до уваги показання ОСОБА_14 про те, що удари він наносив потерпілому в бедро правої ноги, оскільки вони суперечать іншим об'єктивним доказам по справі.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_13 в лютому 2006 року дав показання про те, що 07.10.2005 року вони, а також ОСОБА_12 і ОСОБА_15 були на місці скоєння злочину на вул. Виговського у м. Львові та бачили як ОСОБА_12 розбив пляшку та вдарив ОСОБА_17 пляшкою по голові (том 6 а.с. 52).

Також з пояснень ОСОБА_14 допитаного в якості обвинуваченого 24.02.2006 року вбачається, що він, його брат ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_12 та ОСОБА_19 були 07.10.2005 року на місці скоєння злочину на вул. Виговського у м. Львові і він бачив, як в ОСОБА_12 і ОСОБА_17 виник конфлікт, через деякий час він почув "дзвін розбитого скла" і побачив ОСОБА_17, який лежав на землі, потім він бачив, як ОСОБА_12 наносив удари ногами по голові ОСОБА_17 ОСОБА_19 намагалася припинити бійку та кричала на ОСОБА_12 (том 6 а.с. 53).

Оцінюючи покази засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14, суд першої інстанції вірно вважає, що перші покази дані ними при затриманні є правдивими і відповідають дійсним обставинам справи, що стверджуються протоколами відтворення, які проводилися з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про скоєння злочину 07.10.2005 року. Також судом першої інстанції зазначено що при затриманні кожен із підсудних давав детальні пояснення про час, місце, спосіб та мотиви скоєння злочину і в основному деталі злочинів співпадають, а це свідчить про те, що підсудні були безпосередніми виконавцями скоєння злочину. Ці показання були взаємно уточненні та доповнені під час допитів кожного з підсудних, в тому числі, щодо участі ОСОБА_15 у вчиненні злочину, нанесені ударів по голові потерпілому кожним із підсудних та під час відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_12

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що зазначені показання засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14 співпадають за змістом щодо обставин події і відповідають іншим об'єктивним доказам у справі, зокрема тим, які зафіксовані протоколом огляду місця події, висновку судово-медичного експерта ОСОБА_48 про виявлення на голові потерпілого слідів характерних для нанесення удару пляшкою та нанесення ударів ногами у взутті.

Оцінюючи деякі розбіжності в показаннях засуджених щодо часу, місця вчинення злочину, способу нанесення ударів, послідовності подій, пояснюється тим, що кожен із засуджених суб'єктивно сприймав ті події перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

Покликання засудженого ОСОБА_15 та інших засуджених, що вони не причетні до скоєння злочину, судом першої інстанції перевірені та до уваги не взяті, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства.

Суд першої інстанції правильно вважає, що визнавальні покази засуджених на досудовому слідстві дані ними відповідно до норм КПК України.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_31, матері засудженого ОСОБА_15, що її син був вдома під час інкримінованих йому дій, судом вірно не прийнято дані покази до уваги, оскільки вони спростовуються об'єктивними доказами, зібраними досудовим слідством та перевіреними в судових засіданнях.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_19 про те, що вона не була на місці скоєння злочину, суд вірно не прийняв її покази до уваги, оскільки вони повністю суперечать матеріалам справи і свідок ОСОБА_19 неодноразово змінювала покази, а тому суд прийняв до уваги її первинні покази дані на початку слідства. Також судом не прийнято до уваги покази свідка ОСОБА_67, бабці ОСОБА_19 оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі, зокрема показами свідка ОСОБА_34, яка допитувала неповнолітню ОСОБА_19 Свідок ОСОБА_34 на той час працювала оперуповноваженим ВКМСК Залізничного РВ у відділі неповнолітніх і здійснювала допит ОСОБА_19 в присутності ОСОБА_67

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_26, ОСОБА_46, ОСОБА_72, ОСОБА_68, судом вірно не прийнято їх до уваги, про те що до засуджених, зокрема до ОСОБА_15 застосовувалися недозволені методи слідства і вважає, що такі є надуманими і не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім цього судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги покази свідка ОСОБА_49 (нині покійної), які були дані нею в судовому засіданні в апеляційному судді Львівської області при допиті про те, що в ніч на 07.10.2005 року в неї в кіоску купували продукти о 02 год. ночі інші особи, а не ті що знаходяться на лаві підсудних.

Судом правильно взято до уваги показання свідка ОСОБА_49 дані нею на досудовому слідстві про те, що обличчя осіб, які придбали у неї продукти харчування вона не бачила і нічого не знає про обставини побиття ОСОБА_17 (том 1 а.с. 114-117).

Оскільки ОСОБА_49 не була очевидцем побиття ОСОБА_17 та її показання є суперечливими і на думку суду не впливають на висновок суду щодо винності засуджених.

Оцінюючи показання засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про те, що до них застосовувалися незаконні методи слідства суд вважає, що такі твердження засуджених не відповідають обставинам справи, оскільки були перевірені в судовому засіданні і свого підтвердження не знайшли, виходячи з наступного: в судовому засіданні досліджувалися матеріали наглядового провадження Залізничного району м. Львова №46705 за зверненнями ОСОБА_15, ОСОБА_24 (матері ОСОБА_12.) про застосування працівниками Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області недозволених методів дізнання та слідства, а також насильницьких дій щодо обвинувачених ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 ОСОБА_15 Так, постановою від 23.01.2006 року помічника прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_73 відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо працівників Залізничного РВ ЛМУ МВСУ у Львівській області на підставі п.1 ч.1 ст. 6 КПК України за відсутністю події злочину.

Крім того, заступником прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_60 проведеною перевіркою у відмовних матеріалах зароблено висновок про законність та обґрунтованість вищезгаданого рішення по відмову в порушенні кримінальної справи; даний висновок 24.01.2006 року затверджений прокурором Залізничного району м. Львова.

Також, під час судового слідства були допитані працівники міліції ОСОБА_43, ОСОБА_61, ОСОБА_35, ОСОБА_33 та були оголошено покази ОСОБА_50 та ОСОБА_22 з показів яких вбачається, що недозволених методів слідства до підсудних не застосовувалися. Щодо пояснення свідка ОСОБА_61 які були ним дані на досудовому слідстві і в судовому засіданні, суд приймає його покази дані ним на досудовому слідстві і не приймає до уваги покази свідка про те, що він можливо давав затриманим підзатильники, а можливо і не давав, а також не приймає до уваги ті пояснення, що він відбирав у підсудних пояснення без батьків, а приймає його покази дані ним на досудовому слідстві, оскільки сам свідок пояснив, що "він повністю підтримує свої покази, які давав під час про ведення слідчих дій, зокрема ставки віч-на-віч". Спробу змінити свої покази в судовому засіданні на користь підсудних суд правильно розцінює як таку, що свідок ОСОБА_61 на даний момент перебуває в слідчому ізоляторі, а тому вважає, що такі покази про можливість застосування недозволених методів слідства є надуманими.

При вирішенні питання умислу підсудних на вчинення злочину, суд першої інстанції вірно виходив з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, при цьому врахував засоби і знаряддя злочину, причини спричинення злочинних дій, стосунки потерпілого і винних осіб та їх поведінку, яка передувала злочину.

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що потерпілий ОСОБА_17 був випадковим перехожим і приводом до його побиття став хуліганський мотив, пов'язаний із звернення потерпілого з приводу наявності у підсудних цигарок. Під час досудового слідства та в судовому засіданні встановлено, що в ході нанесення потерпілому ударів по голові та по всьому тілу підсудні діяли активно і заподіяли останньому не менше вісьми ударів в голову - в життєво важливий орган ногами у взутті, всі дії підсудних перебували в причинному зв'язку з настанням смерті потерпілого. З допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_48 вбачається, що в потерпілого були тілесні ушкодження, які ведуть до швидкої смерті людини.

Огляд трупа на місці події проводився 07.10.2005 року близько 10.00 год., а час настання смерті близько 10-12 год. до огляду місця події, а отже є підстави вважати, що смерть потерпілого настала на місці події безпосередньо після його побиття.

Наявність у засуджених умислу на вбивство потерпілого підтверджується їхніми діями, спрямованими на виконання об'єктивної сторони складу злочину, кількістю та локалізацією тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_17 та механізмом їх заподіяння.

Виходячи із зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів та приймаючи до уваги висновок судово-медичної експертизи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що наносячи вчотирьох не менше вісьми ударів ногами у взутті в голову потерпілого підсудні усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки, зокрема, реальну можливість настання смерті потерпілого внаслідок його побиття і свідомо допускали такі наслідки і таким чином скоїли умисне вбивство.

Таким чином доводи апелянтів, а саме захисників ОСОБА_7, ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_15, самого ОСОБА_15 про те, що він цього злочину не вчиняв і в його діях відсутній склад злочину не знайшли свого ствердження, спростовані наведеними вище доказами в їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Висновки суду про винуватість ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого злочину відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що за фактом протиправного заподіяння смерті ОСОБА_17 дії всіх засуджених вірно кваліфіковані за п.7, п.12 ч.2 ст.115 КК України як умисне вбивство з хуліганських мотивів та вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Судом першої інстанції вірно вказано, що з обвинувачення ОСОБА_12 слід виключити інкриміноване йому таємне викрадення в ОСОБА_17 грошових коштів в сумі 1965 грн. 38 коп., які були на відкритому рахунку ОСОБА_17 в ЗАТ "Приватбанк", враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_17 було викрадено платіжну картку, однак грошові кошти не були вилучені з банку і відповідно до виписки по рахунку клієнта з ЗАТ "ПприватБанку" залишилися на рахунку ОСОБА_17 (том 1 а.с.75-76).

ОСОБА_12 винесено вирок і за ст. 185 ч.2 КК України, однак у відповідності до положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України його слід звільнити від призначеного покарання за цей злочин у зв'язку із закінченням строків давності.

Що стосується доводів апелянтів засуджених ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_13, щодо пом'якшення покарання та винесення справедливого вироку, то на думку колегії суддів такий є справедливим відносно них, а призначене їм покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, обираючи міру покарання засудженому ОСОБА_12 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинення злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, вчинення злочину в станів алкогольного сп'яніння, як обтяжуючу покарання обставину, те що матеріальні та моральні збитки не відшкодовано, думку потерпілої при обрані покарання, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статей Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за вчиненні ним злочини.

При призначенні ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України суд з врахуванням ступеня тяжкості вчинення злочинів та особи підсудного суд першої інстанції вірно вважав за необхідне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки вироком апеляційного суду Львівської області від 24.03.2008 року та відповідно до ухвали Верховного Суду України від 23.09.2008 року ОСОБА_12 засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, а злочини передбачені п.7, п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України вчиненні ОСОБА_12 до постановлення попереднього вироку, а тому ОСОБА_12 слід призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України із врахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та особи підсудного застосувати принцип часткового складання.

Обираючи покарання засудженому ОСОБА_15 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику за місцем навчання та проживання, обставину, що пом'якшує покарання - вчинення злочину неповнолітнім; вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, та вчинення злочину під час відбуття покарання, як обтяжуючі покарання обставини і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статей Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за вчиненні ним злочин.

Оскільки вироком Залізничного районного суду м.Львова від 09.02.2005 року ОСОБА_15 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі і на підставі ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, а новий злочин вчинений ОСОБА_15 протягом іспитового строку, остаточне покарання підсудному слід призначити за правилами передбаченими ст.71, 72 КК України, застосувавши при цьому принцип часткового складання з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів та особи підсудного.

Обираючи покарання засудженому ОСОБА_13, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, як обтяжуючу покарання обставину і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за вчинений ним злочин.

Обираючи покарання засудженому ОСОБА_14, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом'якшують покарання - вчинення злочину неповнолітнім, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, та вчинення злочину під час відбуття покарання, як обтяжуючі покарання обставини і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статей Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за вчиненні ним злочин.

Оскільки вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09.02.2005 року ОСОБА_14 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі і на підставі ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, а новий злочин вчинений ОСОБА_15 протягом іспитового строку, остаточне покарання підсудному слід призначити за правилами передбаченими ст.71, 72 КК України, застосувавши при цьому принцип часткового складання з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів та особи підсудного.

Колегія суддів вважає, що вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України. колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

апеляції прокурора Топія Т.В., захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_15, засудженого ОСОБА_15, засудженого ОСОБА_13 та засудженого ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року відносно ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 - без зміни.

Апеляцію засудженого ОСОБА_12 задоволити частково, цей вирок щодо нього змінити, згідно ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_12 від призначеного покарання за ст. 185 ч.2 КК України та вважати його засудженим за п.7, 12 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі, і на підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно вважати його засудженим до покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

З.М. Макойда В.М. Кобзар В.О. Михалюк