А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.04.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр. України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки й відповідно до ст. 76 цього Кодексу на нього покладено наступні обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи ; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтись для реєстрації до органів системи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
Речові докази : дві дерев`яні палки, які зберігаються в кімнаті речових доказів Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області постановлено після вступу вироку в законну силу знищити.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 5 (п`ять) тисяч гривень, матеріальну в сумі 1655 гривень, витрати в зв`язку з наданням правової допомоги в сумі 500 гривень та 557 гривень 57 коп. на користь держави витрати в зв`язку з лікуванням потерпілого.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
17 січня 2014 року приблизно о 21-ій годині 55 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні бару, що розташований у АДРЕСА_1 й належить приватному підприємцю ОСОБА_8 , у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, умисно завдав один удар кулаком, в обличчя та чотири удари в ділянку грудної клітки потерпілому ОСОБА_6 , а після того ОСОБА_6 вийшов із приміщення бару на подвір`я, гр. ОСОБА_9 завдав йому три удари кулаками в ділянки обличчя та голови і два удари ногою в ділянку задньої частини тулуба. Згідно висновку експерта № 39 від 20.02.2014 року, потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців обох параорбітальних ділянок верхньої губи, садна спинки носа, ЗЧМТ, струс головного мозку, забою лівої половини грудної клітки, посттравматичний плеврит, які потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня й, згідно п. 2.2.2 Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
В апеляційній скарзі потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, призначену судом міру покарання у виді трьох років обмеження волі та вирок у частині задоволення цивільного позову, вказує на те, що вирок є незаконним у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що, застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції не взяв до уваги обставини фактичних відносин обвинуваченого ОСОБА_7 з ним, як потерпілим та цивільним позивачем, а саме те, що із часу скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення до винесення судом обвинувального вироку, останній не намагався відвідати його в лікувальному закладі чи вчинити іншим способом (через його родичів, тощо) будь-які інші дії з метою надання йому матеріальної допомоги на лікування, не говорячи вже про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди. Вважає, що визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення є намаганням уникнути реального відбування покарання в місцях обмеження волі. Крім того, апелянт вказує на те, що судом не було враховано зверхнє ставлення обвинуваченого до потерпілого в суді та наявність судимості за раніше скоєне ним хуліганство (хоча і погашеної). Також вказує на те, що з моменту проголошення вироку пройшло майже місяць, однак обвинуваченим не відшкодовано йому ні матеріальної, ні моральної шкоди, і вважає, що не буде відшкодовано й надалі. Просить скасувати вирок у частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст. 75 КК України, а в решті вирок залишити без змін. Також просить кримінальне провадження розглянути в його відсутності.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурор прокуратури Рахівського району ОСОБА_10 вказує на те, що вирок є законним та обґрунтованим, що з позицією потерпілого щодо неправильного застосування ст. 75 КК України при ухваленні вироку не погоджується, оскільки вказану норму судом застосовано вірно. Посилається на те, що вчинений ОСОБА_7 злочин не є тяжким, санкція частини інкримінованої обвинуваченому статті КК України не перевищує 5 років позбавлення волі. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся в скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, що дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення та ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, що в сукупності й стало підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Також вказує на те, що обвинувачений ініціатором конфлікту не був, що мала місце протиправна поведінка потерпілого. Вказане підтверджується даними в ході судового слідства показаннями свідка ОСОБА_11 .. Посилається також на те, що цивільний позов обвинувачений визнав частково, однак неодноразово звертав увагу суду на своє скрутне матеріальне становище та відсутність коштів. Крім того, прокурор вказує на те, що потерпілим не врахований той факт, що звільнення від відбування покарання надає можливість ОСОБА_7 працевлаштуватись і в подальшому відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду. Просить вирок залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілого (цивільного позивача) без задоволення.
Прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційна скарга на вирок не подавалась.
До початку апеляційного розгляду кримінального провадження від потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_6 (апелянта) надійшло письмове клопотання про відмову від апеляційних вимог та відклик апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги та поданого на неї заперечення, пояснення прокурора, який просив закрити апеляційне провадження, перевіривши його матеріали, колегія суддів уважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 403 КПК України в разі відмови апелянта від своїх апеляційних вимог і відсутності апеляційних скарг інших учасників судового провадження, апеляційний суд виносить ухвалу про закриття апеляційного провадження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_6 відмовився від апеляційних вимог, що інші учасники судового провадження апеляційних скарг не подавали, тому колегія суддів апеляційне провадження в кримінальному провадженні закриває.
Керуючись ст. ст. 376, 403, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Судді: