Дата документу Справа № 315/1703/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1265/15 Головуючий в 1-й інстанції:
Єдиний унікальний №315/1703/14-к ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції:
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року,

встановив:
29.05.2015р. до Апеляційного суду Запорізької області надійшла та була передана судді-доповідачу 29.05.2015р. апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.122 КК України до 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст.396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; 4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; 6) перелік матеріалів, які додаються.

Однак з тексту апеляційної скарги вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.396 КПК України.

Так, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні відповідати положенням кримінального процесуального закону та повноваженням суду апеляційної інстанції.

Однак, вимога обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, яким його слід виправдати, суперечить положенням ст.420 КПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок лише у разі:

- необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

- необхідності застосування більш суворого покарання;

- скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

- неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Тобто новий вирок ухвалюється апеляційною інстанцією лише у випадку, коли в апеляційній скарзі зазначається вимога про погіршення становища обвинуваченого.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст.396 КПК України до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

Разом з тим, обвинуваченим до апеляційної скарги додано лише дві її копії, що позбавляє суд апеляційної інстанції надіслати копію апеляційної скарги всім сторонам кримінального провадження для ознайомлення та подачі заперечень.

Зазначені обставини свідчать про те, що апеляційна скарга обвинуваченого не відповідає вимогам, передбаченим ст.396 КПК України, тому підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для усунення зазначених недоліків.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.399 КПК України

ухвалив:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року залишити без руху.

Надати обвинуваченому ОСОБА_3 строк для усунення недоліків апеляційної скарги 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2