05 квітня 2015 р. м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в заді суду кримінальне провадження щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одружений, освіта вища , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України
До Шевченківського райсуду міста Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у тому, що він, будучі призваним на військову службу в в/ч НОМЕР_1 на посаду помічника гранатометника 2 відділення 3 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення на бронеавтомобілях 1 батальйону, яка діслоцьована в АДРЕСА_2 , з 03 січня по 13 лютого 2015 р. не з`являвся на службу, про місце свого перебування не повідомляв, тобто самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 407, КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості від 27.02.2015 року, укладена між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні, згідно умов якої:
- підозрюваний беззастережно визнає себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, за обставин, які викладені у письмовому повідомленні про підозру, і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує факт беззастережного визнання ним винуватості;
- сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст.. ст. 75 і 76 КК України та звільнити від покарання з випробуванням на один рік.
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 476 КПК України.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
В підготовчому судовому засіданні сторони просять про затвердження угоди.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, в скоєнні якого обвинувачений визнав себе винним, згідно вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілі відсутні.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину згідно ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. ст. 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 березня 2015 року, укладену між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 407 Кримінального кодексу України и на підставі угоди про визнання винуватості призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75 і 76 КК України ОСОБА_5 від покарання звільнити з випробуванням строком на один рік, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і командира військової частини; повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя