Справа № 365/953/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/438/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 13.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
13 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами захисника, особи, якій повідомлено про підозру, та прокурора на вирок Згурівського районного суду Київської області від 13.02.2015 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Вироком стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок заподіяної моральної шкоди 193 000 грн., з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_9 в рахунок заподіяної моральної шкоди 5 000 грн., з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір в розмірі 19 300 грн. та витрати на залучення експертів у розмірі 7360 грн. 80 коп., з ПАТ «Страхова група «ТАС» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Вироком також вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 12.08.2013 року близько 12 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить його батьку ОСОБА_10 в напрямку села Красне поблизу номера 83 по вул. Жовтневій в смт. Згурівка Київської області, в порушення вимог п.п. 12.3, 12.4 ПДР, рухаючись зі швидкістю 99..105 км/год., проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, при виявленні небезпеки руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля із велосипедом марки «Аіст» під керуванням ОСОБА_11 , який рухаючись по смузі зустрічного руху, перетинав проїздну частину дороги зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого велосипедист ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 за відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник зазначає про те, що суд безпідставно відхилив декілька клопотань захисту про проведення слідчого експерименту у відповідності до вимог КПК, не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_12 щодо слідів бокового ковзання автомобіля, не звернув необхідної уваги на те, що вихідні дані, отримані при слідчому експерименті, зокрема, про кут перетину велосипедистом проїжджої частини під час ДТП , є неспроможними з технічної точки зору, що призвело до помилкових висновків про винуватість ОСОБА_7 у порушенні норм ПДР, безмотивно не взяв до уваги докази, які могли вплинути на правильність висновків суду щодо механізму виникнення дорожньої пригоди, сам слідчий експеримент проведений з істотними порушеннями прав і свобод ОСОБА_7 , висновок експертів Харківського НІІСЕ виконаний на підставі доказів, які не були відкриті прокурором стороні захисту, при вирішенні питання щодо цивільного позову потерпілої неправильно визначив розмір заподіяної моральної шкоди , не врахувавши при цьому, що першопричиною ДТП стали неправомірні дії велосипедиста.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що суд поклав в основу обвинувального вироку недопустимі докази та припущення, належним чином не встановив механізм дорожньо-транспортної події, безпідставно відхиляв клопотання захисту, направлені на встановлення істини по справі, несправедливо визначив розмір заподіяної моральної шкоди потерпілій. Зазначає, що суд при розгляді справи проявив очевидну упередженість і заява його захисника про відвід судді є обґрунтованою.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильності встановлення судом фактичних обставин вчиненого діяння та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким обвинуваченого засудити за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В обґрунтування апеляційних вимог зазначається про не належне врахування судом ступені тяжкості вчиненого злочину, думок потерпілих, які наполягали на призначенні найбільш суворого покарання, поведінки обвинуваченого, який себе не визнав винним, не сприяв судовому слідству та не ініціював відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі. Також апелянт зазначає про немотивоване призначення судом покарання, яке за розміром є наближеним до мінімального.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який, підтримавши подані в інтересах ОСОБА_7 апеляційні скарги, звернув увагу на описку у прохальній частині власної апеляційної скарги та на недоліки обвинувального акту, ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримав апеляційні скарги, подані у його інтересах, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечив проти задоволення інших апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як випливає із п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За змістом ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Як свідчить аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , він не містить формулювання висунутого обвинувачення, а інформація у обвинувальному акті про повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не є тотожною поняттю висунення обвинувачення.

Оскільки суд першої інстанції провів судовий розгляд щодо особи, якій не було висунуте обвинувачення, порушуючи при цьому гарантовані законом процесуальні права ОСОБА_7 , зокрема, і право на захист, судове рішення не може бути визнане законним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне судове рішення.

Так як зміст та форма кримінального провадження має відповідати загальним засадам кримінального провадження, то із застосуванням правил ч.6 ст.9 та ч.1 ст.415 КПК України необхідно призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскільки питання відповідності обвинувального акту вимогам КПК України має вирішуватися у підготовчому судовому засіданні, то по кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 має бути призначений новий розгляд саме із зазначеної стадії судового провадження.

Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Вирок Згурівського районного суду Київської області від 13.02.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Суддя: Суддя: Суддя: