Справа180/2043/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000522 від 08.06.2014 року, № 0000146 від 05.02.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта базова середня, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.11.1999 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України вирок було відстрочено на 1 рік;
-25.07.2000 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.43 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком від 30.11.1999, до відбування 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 14.02.2003 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.07.2000, остаточне покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі починаючи з 13.11.2002;
-14.03.2007 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
-01.02.2011 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
-11.10.2012 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2011, визначено остаточне покарання 2 роки 2 місяці позбавлення волі, 17.04.2014 звільнений з Солонянської ВК-21 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
04.06.2014 року, близько 18.00 год., обвинувачений ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , запевнив ОСОБА_5 , що візьме її монітор для ремонту і після цього поверне його, хоча насправді робити він це не збирався, після чого ОСОБА_5 віддала йому свій монітор, внаслідок чого обвинувачений ОСОБА_4 умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів монітором «Samsung», що належить ОСОБА_5 вартістю 350 грн., спричинивши їй матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , 04.06.2014 року близько 23.50 год. знаходячись у приміщенні кафе «Південне» на площі «Привокзальна» в м. Марганець разом з ОСОБА_5 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, попросив у неї її мобільний телефон, запевнивши її, що візьме його подзвонити і після цього поверне його, хоча насправді робити він це не збирався, після чого ОСОБА_5 віддала йому свій мобільний телефон, з яким ОСОБА_4 зник. Таким чином, ОСОБА_4 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном Samsung S5250, вартістю 400 грн. з сім картою МТС № НОМЕР_1 і картою пам`яті на 4 Гб., вартістю 50 грн., що належить ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн.

04.02.2015 приблизно о 23.00 год., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що господарка квартири ОСОБА_7 знаходиться в іншій кімнаті, таємно, умисно, повторно, з корисних мотивів, викрав мобільний телефон «Lenovo» A369i Quick Start Guide v1.0, який належить ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 1070,00 грн.
28 березня 2014 року на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області обвинуваченому ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд, згідно якого ОСОБА_4 встановлено наступні обмеження, з якими він був ознайомлений: 1. з`являтися на реєстрацію у міліцію два рази на місяць, 2. не виходити з дому з 22 до 5 години та не відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив.

ОСОБА_4 при звільненні з місць позбавлення волі попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду та несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в ОВС.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, самовільно, без поважних причин на профілактичний облік до ОСОБА_8 не став, на реєстрацію не з`являвся, не повідомивши працівникам міліції, 24 квітня 2014р. покинув своє місце проживання, а саме кв. АДРЕСА_4 і виїхав по особистих справах за межі м. Марганець в м. Дніпропетровськ, де проживав до 31 травня 2014г., а також ОСОБА_6 з 24 квітня 2014р. по 31 травня 2014р., маючи умисел на порушення правил адміністративного нагляду, з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, самовільно, без поважних причин, покинув своє постійне місце проживання, а саме кв. АДРЕСА_4 , і не приходив у відділення міліції на реєстрацію і за обраним ним місцем проживання був відсутній, чим порушив пункти № 1 та №2 зазначеної постанови про встановлення адміністративного нагляду від 28.03.2014р.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 навмисно ухилявся від виконання покладених на нього судом обмежень та обов`язків, чим порушив правила адміністративного нагляду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, та пояснив, що не мав грошей тому вимушений був вчиняти крадіжки. Крім того, знав про встановлення йому адміністративного нагляду, був ознайомлений з умовами та строками. Однак, у нього захворіла дитина і він виїхав до м. Дніпропетровська для її лікування. Просить суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений шляхом зловживання довірою заволодів її мобільним телефоном і монітором, до цього часу нічого не повернув, чим їй спричинено матеріальну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджує докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким в судовому засіданні не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, тому що він вчинив шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно; за ч. 2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ст. 395 КК України, тому що він вчинив умисні дії , направлені на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, те, що він посягнув на чуже майно а також вчинив активні дії, які перешкоджають здійсненню правосуддя та порушують нормальну діяльність органів, які забезпечують запобігання, своєчасне виявлення та розкриття злочинів, скоївши злочин невеликої тяжкості.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки рецидив злочинів дає підстави вважати, що обвинувачений не став на шлях виправлення і тому являється небезпечним для суспільства.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи призначення покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 , наявні ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 ніде не працює, не має захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою, вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у вигляді утримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, 395 КК України та призначити йому наступне покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі,

за ст. 395 КК України 6 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, шляхом взяття під варту в залі суду.

Термін відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1