Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Орлянської В.І.,

суддів: Суржка А.В., Літвінова Є.В.,

за участю прокурора Голюги В.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянула у судовому засіданні в м.
Києві 22 травня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції, на
ухвалу Апеляційного суду міста Києва
від 21 серпня 2013 року.

Вироком Деснянського районного суду
міста Києва від 15 травня 2013 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
такого, що не має судимості,

засуджено: за ч. 3 ст. 307 КК України на 8
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого; за ч. 2 ст. 309 КК України на 3
роки позбавлення волі, на підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_2 визначено остаточне покарання 8
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого.

На підставі ст. 54 КК
України ОСОБА_2 позбавлено
спеціального звання «старший
лейтенант податкової міліції».

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,
такого, що не має судимості,

засуджено: за ч. 3 ст. 307 КК України на 8
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого; за ч. 2 ст. 309 КК України на 3
роки позбавлення волі, на підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_3 визначено остаточне покарання 8
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого.

На підставі ст. 54 КК
України ОСОБА_3 позбавлено
спеціального звання «молодший
лейтенант».

За ч. 3 ст. 364 КК України
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виправдано за
відсутністю в їх діях складу злочину.

За обставин
встановлених судом та детально
наведених у вироку, 23 жовтня 2011 року
приблизно о 20 годині ОСОБА_2 та ОСОБА_3
за попередньою змовою між собою, для
власного вживання, без мети збуту,
знаходячись на відстані 500 метрів від
кафе «Шашличок», що по проспекту
Броварському, 16 в м. Києві, придбали у
невстановленої досудовим слідством
особи психотропну речовину - амфетамін,
масою не менше 0,1939 г, яку разом
перенесли до автомобіля марки «Жигулі»
д.н.з. НОМЕР_1, що знаходився неподалік
траси «Київ-Бровари», де частину вжили,
а іншу частину ОСОБА_3 продовжив
зберігати при собі, до затримання їх в
цей же день працівниками міліції.

Крім цього, в цей же
день і час ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
перебуваючи за вищезазначеною адресою,
будучи особами, які раніше вчинили
злочин, передбачений ст. 309 КК України,
погодилися з пропозицією цієї ж
невстановленої досудовим слідством
особи незаконно перевезти їй
психотропну речовину за грошову
винагороду. Отримавши від
невстановленої особи пакет із
психотропною речовиною - амфетаміном,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тим самим незаконно
придбали з метою збуту психотропну
речовину, яку разом незаконно
перенесли до автомобіля «Жигулі» д.н.з.
НОМЕР_1, де продовжили незаконно
зберігати, а при перевезенні на трасі
«Київ-Бровари» були затримані
працівниками Управління Служби
безпеки України в м. Києві, з вилученням
зазначеної психотропної речовини -
амфетаміну, вагою 43,215 г, що є особливо
великим розміром.

Ухвалою Апеляційного
суду міста Києва від 21 серпня 2013 року
вирок Деснянського районного суду
міста Києва від 15 травня 2013 року щодо
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінено.

Перекваліфіковано дії
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 307 КК України
на ч. 3 ст. 309 КК України і призначено
кожному покарання за даною статтею у
виді позбавлення волі строком на 6
років.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_3 та ОСОБА_2
визначено остаточне покарання 6 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 365 КПК України виключено
із вироку рішення про позбавлення
спеціального звання: ОСОБА_2 - «старший
лейтенант податкової міліції»; ОСОБА_3 -
«молодший лейтенант».

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційні скарзі прокурор порушує
питання про скасування оскаржуваної
ухвали апеляційного суду та
направлення справи на новий
апеляційний розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням
кримінального закону, невідповідністю
призначеного покарання тяжкості
злочинів та особі засуджених внаслідок
м'якості. Вважає, що суд апеляційної
інстанції безпідставно
перекваліфікував дії засуджених з ч. 3
ст. 307 на ч. 3 ст. 309 КК України. Невірна
кваліфікація дій засуджених призвело
до призначення їм м'якого покарання.

В своїх запереченнях засуджені ОСОБА_2
та ОСОБА_3 просять залишити оскаржувані
судові рішення без зміни, а касаційну
скаргу прокурора - без задоволення.
Вважають доводи касаційної скарги
безпідставними, а оскаржувану ухвалу
апеляційного суду законною та
вмотивованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримку доводів
касаційної скарги та заперечення
захисника, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи скарги та
заперечень, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
прокурора не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України
підставами для скасування або зміни
вироку чи постанови є істотне
порушення кримінально-процесуального
закону, неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого.

Згідно до вимог ст. 395 КПК України,
касаційний суд перевіряє законність та
обґрунтованість судового рішення з
наявними в справі і додатково поданими
матеріалами в тій частині, в якій воно
було оскаржене.

Доведеність вини та кваліфікація дій
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по епізоду
незаконного придбання, зберігання,
перевезення психотропної речовини,
вчиненого за попередньою змовою групою
осіб, без мети збуту - за ч. 2 ст. 309 КК
України в касаційній скарзі прокурора
не оскаржується.

Доводи прокурора про те, що суд
апеляційної інстанції безпідставно
перекваліфікував дії засуджених з ч. 3
ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 309 КК України
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки вони не
підтверджуються матеріалами
кримінальної справи.

Колегія суддів погоджується з
висновками апеляційного суду про те, що
в ході досудового слідства та в
судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, отримавши від
невстановленої досудовим слідством
особи пакет з психотропною речовиною,
повинні були перевезти його до
вказаного цією особою місця та
передати їй, а тому передача
психотропної речовини від одного
співвиконавця іншому, не може бути її
придбанням чи збутом в розумінні ст. 307
КК України. Тому апеляційний суд вірно
перекваліфікував дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з ч. 3 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 309 КК
України - як незаконне зберігання та
перевезення психотропної речовини в
особливо великому розмірі без мети
збуту, вчинене за попередньою змовою
групою осіб, та за ознакою повторності.

Визначене судом апеляційної інстанції
засудженим покарання за сукупністю
злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК
України є необхідним і достатнім для їх
виправлення та попередження скоєння
новий злочинів. Підстав для
призначення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більш
суворого покарання колегія суддів не
вбачає.

Даних, які б свідчили, що в справі
неправильно застосовано кримінальний
закон чи допущено істотне порушення
кримінально-процесуального закону, не
встановлено.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 394 - 396
КПК України в редакції 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні
положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, залишити без
задоволення, а ухвалу Апеляційного
суду міста Києва від 21 серпня 2013 року
щодо засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - без
зміни.

Судді:

В.І. Орлянська А.В. Суржок Є.В. Літвінов