У х в а л а

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Кліменко М.Р.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула у
судовому засіданні у м. Києві 26 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2006
року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець та
житель м. Харкова,

раніше судимий:
08.08.2003 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК
України до штрафу у розмірі 510 грн.;

06.10.2004 року
Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 185 КК України
на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1рік 6 місяців,

засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

Як установив суд, 31 жовтня 2002
року близько 19 години ОСОБА_1. за
попередньою змовою із ОСОБА_2 незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-2101,
вартістю 3 731 грн., який знаходився на вулиці Тобольській,150 у м. Харкові та
належав на праві власності ОСОБА_3., спричинивши потерпілому значну матеріальну
шкоду.

У касаційному поданні прокурор просить вирок у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону змінити. Вказує на те, що суд, ухвалюючи
рішення про звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком, мав керуватися ст. 104 КК України, а не ст. 75 КК України.
Це призвело до безпідставного встановлення тривалості іспитового строку понад
максимальну межу, передбачену ст. 104 КК України. Також вказує на те, що суд не
урахував обставину, що пом'якшує покарання, - вчинення злочину ОСОБА_1у
неповнолітньому віці.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора
Опанасюка О.В., який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи подання, колегія суддів
вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК
України, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, вони є
правильними і у касаційному поданні не заперечуються.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи подання про те, що суд
неправильно застосував кримінальний закон, оскільки, ухвалюючи рішення про
звільнення неповнолітнього ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком, послався на ст. 75 КК України та призначив тривалість іспитового
строку понад максимальну межу, передбачену ст. 104 КК України для
неповнолітніх.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. вчинив злочин у неповнолітньому
віці. Тому суд повинен був застосувати спеціальну норму Кримінального закону, а
саме ст. 104 КК України та встановити іспитовий строк в межах від 1 до 2 років.

Отже, у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону
оскаржуваний вирок підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, колегія
суддів

ухвалила:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1змінити: замість ст. 75 КК
України застосувати ст. 104 КК України, звільнивши ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

Синявський О.Г.
Кліменко М.Р. Глос
Л.Ф.