Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого : судді ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

з участю прокурора ОСОБА_9

розглянула в судовому засіданні 26 березня 2015 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 26 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 09 липня 2013 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією належного йому на праві приватної власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності на строк 2 роки.

Вирішено питання щодо цивільного позову та про речові докази.

Апеляційним судом Автономної Республіки Крим змінено зазначений вирок. Виключено з вироку призначення ОСОБА_1 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 04 січня 2010 року, він за пропозицією потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, маючи умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілих, шляхом зловживання довірою, діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: м. Сімферополь, пров. Елеваторний, 16-а, надав удавану згоду на перевезення грошових коштів в м. Одесу, для подальшого зарахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Б.Б.Ком», однак реалізуючи виниклий умисел, заволодів майном потерпілих на загальну суму 590220 грн., з яких 250000 грн. належало ОСОБА_3, 180220 грн. належало ОСОБА_4, 160000 грн. належало ОСОБА_5

Зазначені грошові кошти, отримані потерпілими ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від узятих у ТОВ «Б.Б.Ком» під реалізацію карток поповнення мобільних операторів на загальну суму 590220 грн., з яких: 250000 грн. отримані від реалізації карток поповнення мобільних операторів ОСОБА_3, 180220 грн. отримано від реалізації карток поповнення мобільних операторів ОСОБА_4, 160000 грн. отримано від реалізації карток поповнення мобільних операторів ОСОБА_5, у зв'язку з чим у них виникли боргові зобов'язання перед ТОВ «Б.Б.Ком».

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_1, отримавши грошові кошти від ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для зарахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Б.Б.Ком» в м. Одеса, не перевіз їх в м. Одеса і не зарахував на розрахунковий рахунок ТОВ «Б.Б.Ком» в м. Одеса, а заволодів ними і розпорядився на свій розсуд.

Таким чином. ОСОБА_1, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 в сумі 250000 грн., ОСОБА_4 в сумі 180220 грн. та ОСОБА_5 в сумі 160000 грн., всього в загальній сумі 590220 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення, кримінальну справу направити на нове розслідування. При цьому посилається на допущені при розгляді справи судом першої інстанції:

· істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які, на її думку, полягали у тому, що: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 визнані потерпілими з порушенням вимог КПК 1960 року; показання ОСОБА_4 в порядку ст. 306 КПК 1960 року судом не оголошувалися; судом не з'ясовувалась думка ОСОБА_4 щодо зміненого обвинувачення; КПК не передбачено такого поняття як зміна кваліфікації злочину; постанова про порушення кримінальної справі відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК не виносилась і думка засудженого щодо пред'явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК судом, в порушення ст. 298 КПК 1960 року, не з'ясовувалась; порушено право засудженого на підготовку до захисту від пред'явленого нового обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК; засудженим отримано копію обвинувального висновку після початку розгляду справи судом;

· однобічність та неповноту судового слідства і невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, а саме, що не проведено всіх експертиз по справі; не дана належна оцінка всім доказам по справі; не наведено відповідних мотивів визнання неналежними окремих доказів; в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 заявлених ними сум грошей; що акти звірки, які підтверджують вину засудженого, є підробленими; в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК;

· невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання його особі внаслідок суворості.

Також, зазначає, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи не перевірив усіх доводів, які наведені в апеляціях захисника та засудженого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 398 КПК 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у касаційній скарзі щодо однобічності та неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи до повноважень касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст.367 КПК 1960 року перегляд справ з підстав однобічності або неповноти дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи віднесено до компетенції апеляційного суду.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, та призначив йому покарання.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, засудженим ОСОБА_1 та його захисником ОСОБА_2 подані апеляції, в яких ставилось питання про скасування вироку, при цьому зазначалось про неповноту досудового та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону і наводились, у тому числі, доводи, аналогічні доводам касаційної скарги захисника.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 365 КПК 1960 року, переглянувши справу за вказаними апеляціями, погодився, з наведенням в ухвалі відповідних доводів, з висновками суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК, та призначеного йому основного покарання.

Апеляційним судом ретельно перевірені доводи, наведені в апеляціях засудженого та захисника щодо однобічності та неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, у тому числі і ті, які є аналогічні доводам, наведеним у касаційній скарзі захисника, зокрема, щодо неналежного дослідження судом першої інстанції всіх доказів по справі, ненаведення відповідних мотивів визнання неналежними окремих доказів, непроведення всіх експертиз по справі, відсутності в матеріалах справи доказів про наявність у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 заявлених ними сум грошей.

Вказані доводи, а, також доводи щодо відсутності в діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, визнані судом апеляційної інстанції, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними.

Поряд з цим, перевіряючи правильність кваліфікації дій засудженого та правильність призначення судом першої інстанції покарання, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність призначення засудженому додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на 2 роки та виключив зазначене покарання з вироку суду.

Апеляційним судом перевірені доводи апеляцій засудженого та захисника щодо істотних, з огляду на положення ст. 370 КПК 1960 року, порушень вимог кримінально-процесуального закону, а саме, щодо відсутності постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК, про порушення права засудженого на захист, яке полягало у невчасному отриманні ним обвинувального висновку, ненадання йому часу на підготовку до захисту від пред'явленого нового обвинувачення; та доводи апеляцій щодо інших, які на думку захисника є істотними, порушень кримінально-процесуального закону, допущених судом першої інстанції, зокрема, при визнанні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілими, при зміні кваліфікації дій ОСОБА_1 на ч. 4 ст. 190 КК. Зазначені доводи, також, визнані судом апеляційної інстанції, з наведенням відповідних мотивів, безпідставними.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Будь-яких інших доводів у касаційній скарзі захисника, які б не були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції, не наведено.

Посилання захисника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд при розгляді справи не перевірив належним чином доводів, що були наведені в її апеляції і апеляції засудженого, є необґрунтованими.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Призначене ОСОБА_1 покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді даної справи судом касаційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника щодо незаконності судових рішень є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394 - 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 26 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 09 липня 2013 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8