У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого Кравченка К.Т.,

суддів Канигіної Г.В., Пошви Б.М.

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 17 травня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 13 квітня 2006 року
щодо нього.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Сімферополя АР Крим,

раніше
судимого 12.05.2004 р. за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення
волі із
застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 317 КК України на
4 роки
позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 121 КК України на
8 років
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 призначено 8 років
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного
покарання частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і
остаточно ОСОБА_1 призначено 9 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 15000 гривень на відшкодування моральної
шкоди; на користь
НДЕКЦ при ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим 53 гривень 24 копійок за проведення хімічної експертизи.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13 червня 2006 року
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1
засуджено за те, що він 21 травня
2004 року, приблизно о 5 годині надав своїм знайомим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 приміщення в своїй квартирі за
АДРЕСА_1, для незаконного виготовлення і вживання особливо небезпечного
наркотичного засобу опій ацетильованого.

Крім того, ОСОБА_1 5 жовтня
2005 року, приблизно о 21 годині
30 хвилин, знаходячись в сторожовому приміщенні кооперативу “Байт”,
розташованому в будинку АДРЕСА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
під час сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно
завдав ОСОБА_5 удар рукою по обличчю, від якого той впав. Після чого ОСОБА_1
умисно завдав ОСОБА_5 декілька ударів взутою ногою в область живота та ребер
зліва. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений
ОСОБА_1, не оскаржуючи обґрунтованість його засудження за ч.1 ст.317 КК
України, просить переглянути вирок в частині засудження його за ч.2 ст.121 КК
України, мотивуючи тим, що цього злочину він не вчиняв, і достовірні докази
його винуватості у вчиненні цього злочину у справі відсутні. У зв'язку з цим
просить вирок в частині його засудження за ч.2 ст.121 КК України скасувати, а
справу направити на нове розслідування. Посилається на те, що досудове та
судове слідство проведено однобічно та з порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, порушено його право на захист, під час
розслідування справи до нього застосовувались незаконні методи слідства, не
надано останнього слова. Крім того зазначає, що суд при призначенні йому
покарання не врахував всіх обставин, які пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні
касаційної скарги необхідно відмовити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.317 КК України відповідає фактичним
обставинам справи підтверджується наведеними у вироку доказами і у касаційній
скарзі не оскаржується.

Доводи скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість його засудження за ч. 2 ст. 121 КК
України є безпідставними.

Як убачається із
матеріалів справи, винуватість ОСОБА_1 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень
ОСОБА_5, що спричинили смерть потерпілого, підтверджується
дослідженими судом та викладеними у вироку доказами.

Так, в судовому
засіданні засуджений ОСОБА_1 визнав, що він
під час сварки з ОСОБА_5 штовхнув його кулаком в груди, та той втратив
рівновагу і впав на табурет.

Із показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що коли він вийшов
з сторожового приміщення, то чув сварку між ОСОБА_1 і ОСОБА_5, а через декілька
хвилин - тупий удар, наче хтось з них впав. Після цього вони у трьох розпили
вино та лягли спати. Коли працівники міліції розбудили його з ОСОБА_1, ОСОБА_5
був мертвим.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи виявлені
у ОСОБА_5 тілесні ушкодження
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя в момент їх
заподіяння, могли утворитись не менш як від одного травматичного впливу тупого
предмету, можливо взутою ногою, і перебувають в прямому причинному зв'язку з
настанням смерті.

Винність ОСОБА_1 також підтверджується показаннями
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які наведені у вироку,
даними, що містяться у протоколі відтворення обстановки та обставин події за
участю ОСОБА_1, та іншими доказами, які є у матеріалах справи.

Уся сукупність зібраних по справі
доказів була належним чином проаналізована судом, і висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину є
обгрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції перевірив доводи
апеляції ОСОБА_1, які за змістом
аналогічні доводам касаційної скарги, і визнав їх безпідставними з наведенням в
ухвалі відповідних підстав. Колегія суддів знаходить таке рішення апеляційного
суду правильним.

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 317 КК України кваліфіковано
правильно, а покарання йому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України: з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про його особу, обставин, що пом'якшують покарання,
інших обставин справи.

Порушень вимог ст. ст. 70, 71 КК України не виявлено.
Підстав для пом'якшення ОСОБА_1 покарання чи застосування ст. 69 КК
України немає.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на застосування до нього
працівниками міліції незаконних методів слідства, то при перевірці вказані
доводи не знайшли свого підтвердження.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі про порушення його права на захист є
безпідставними.

Захист його інтересів як під час досудового
слідства, так і при розгляді справи у суді здійснював захисник.

Твердження у скарзі ОСОБА_1 про те, що суд не надав йому останнього слова, не
відповідає матеріалам справи, із яких видно, що ОСОБА_1 по закінченню
судових дебатів було надано останнє слово (т. 3 а. с. 43, 44).

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень, не виявлено.

Таким чином, підстав для призначення
кримінальної справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у
ст.384 КПК України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.394
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної
скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

К.Т. Кравченко Г.В. Канигіна Б.М. Пошва