справа №482/1591/13-к
П О С Т А Н О В А
30 березня 2015 року
Новоодеський районний суд Миколаівськоі області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Нова Одеса, справу за заявою засудженого ОСОБА_4 про вжиття заходів щодо збереження майна засудженого до позбавлення волі по кримінальній справі №482/1591/13-к про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.ч.4 та 5 ст.27, ч.2 ст.194, ч.1 ст.304 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
18.03.2015 року на розгляд суду надійшла вищевказана заява від засудженого ОСОБА_4 .
В своїй заяві, засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на засудження його до покарання у виді позбавлення волі, просив суд вжити заходів по збереженню його майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 та яке залишилось без нагляду через засудження його до позбавлення волі.
Про дату, час і місце судового розгляду заяви засудженого судом були повідомлені прокурор і засуджений ОСОБА_4 .
Від засудженого ОСОБА_4 на адресу суду не надходило ніяких заяв про його участь в судовому засіданні з розгляду заяви.
Неявка засудженого в судове засідання, відповідно до ст.411 КПК України( в редакції 1960р.), не являється перешкодою для подальшого розгляду його заяви.
Відповідно до вимог ст.411 КПК України( в ред.. 1960р.), всі питання, що пов`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.
Прокурор, в судовому засіданні, посилаючись на безпідставність поданої заяви засудженого, в якій ним не зазначається конкретне майно яке підлягає збереженню, просив суд відмовити засудженому у застосуванні заходів по збереженню його майна.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши заяву засудженого ОСОБА_4 та всі інші обставини кримінальної справи за якою ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі, суд приходить до висновку, що дана заява засудженого задоволенню не підлягає.
Цей висновок суду ґрунтується на наступному.
Відповідно до вимог ч.2 ст.346 КПК України в редакції 1960 року передбачено, що якщо у засудженого до позбавлення волі залишилось без нагляду майно і житло, суд зобов`язаний вжити через відповідні органи заходів для їх збереження.
Судове рішення щодо охорони майна і житла засудженого, що залишилось без нагляду, суд має вирішити з урахуванням заходів, що були прийняті слідчим в порядку ст.160 КПК України в редакції 1960 року, а коли вони не приймались, то на підставі даних, що були встановлені в суду.
Згідно ст.160 цього Кодексу, при взятті підозрюваного або обвинуваченого під варту слідчий зобов`язаний вжити заходів до охорони майна та житла ув`язненого, якщо майно і житло залишилось без нагляду.
Досліджені в суді обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_4 на досудовому слідстві під вартою не перебував і заходи щодо збереження його майна чи житла слідчим не вживались.
Матеріали кримінальної справи не містять ніяких відомостей про наявність будь-якого майна чи житла у власності засудженого ОСОБА_4 .
Документи, які б підтверджували факт наявності у ОСОБА_4 на правах власності житла чи іншого майна у кримінальній справі відсутні.
Силогічний аналіз змісту ст.346 КПК України в редакції 1960 року, дає підстави суду стверджувати, що питання щодо долі, як неповнолітніх дітей, що можуть залишатися без нагляду у засудженого до позбавлення волі, так і питання щодо збереження його майна, житла, суд повинен вирішувати одночасно з постановленням вироку, шляхом винесення окремої постанови.
Тобто, питання щодо збереження майна, житла засудженого повинні були бути предметом судового розгляду даної справи і повинні вирішуватися судом разом з постановленням вироку по справі.
Разом з тим, як вбачається з досліджених обставин кримінальної справи, питання збереження майна засудженого ОСОБА_4 не були предметом судового дослідження і, крім того, ні самим обвинуваченим ОСОБА_4 , ні його захисником ці питання перед судом не ініціювались і судом в процесі судового розгляду справи не досліджувались.
Крім того, слід зазначити, що засуджений ОСОБА_4 у своїй заяві про вжиття заходів по збереженню майна, не вказує на конкретне майно, яке залишилось у нього без нагляду і яке потребує збереження. Ця його заява голослівна і не підтверджена ніякими доказами, які б доводили факт перебування у його власності будь-якого майна.
Також, засуджений не наводить у своїй заяві жодного доказу в підтвердження його доводів про те, що це його майно чи житло залишилось без нагляду.
Досліджені в суді документи справи свідчать про те, що у засудженого є рідня, повнолітній син, батько, який проживає в тому ж селі, колишня дружина, які вправі і можуть здійснювати збереження майна засудженого.
Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, через відсутність належним чином доведених і підтверджених засудженим в суді обставин щодо наявності у нього майна, житла, що залишилось без нагляду, суд позбавлений можливості, в межах ст.411 КПК України, вирішити питання щодо вжиття заходів по збереженню майна, яке залишилось, як вказує засуджений, без нагляду.
Керуючись ст.ст.273, 346, 411 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в задоволені його заяви про вжиття заходів по збереженню його майна, що залишилось без нагляду, через недоведеність засудженим правових підстав його заяви.
Постанова може бути оскаржена протягом 7 діб до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ: