УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2015 року м. Житомир
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ОВС СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так приблизно в листопаді 2008 року, ОСОБА_8 , вступив у злочинну змову з генеральним директором ВАТ НАК «Украгролізинг» ОСОБА_10 та директором ПСП «Поділля» ОСОБА_11 , що направлена на заволодінням майна ВАТ НАК «Украгролізинг», а саме двох комбайнів зернозбиральних КЗС-11 із навісним обладнанням.
ОСОБА_11 , будучи директором ПСП «Поділля», діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 з метою незаконного заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем, в лютому 2008 року уклав із ВАТ НАК «Украгролізинг» в особі генерального директора ОСОБА_10 договір повторного (непрямого) лізингу №10-08-103 плБ/564 від 24.12.2008 року, при цьому не маючи на меті виконувати умови вказаного договору.
Згідно з акту приймання передачі від 02.02.2009 року за договором повторного (непрямого) лізингу №10-08-103 плБ/564 від 24.12.2008 року ВАТ НАК «Украгролізинг» передало у фінансовий лізинг ПСП «Поділля» два комбайни зернозбиральних КЗС-11 з навісним обладнанням.
ОСОБА_11 з метою усунення перешкод для реєстрації комбайнів на ПСП «Поділля» та подальшого їх незаконного продажу, протягом 10 днів з дня одержання техніки не зареєстрував їх в установленому законом порядку із обов`язковою відміткою в свідоцтві про реєстрацію предмета лізингу «Без прав відчуження».
Крім цього, 19.02.2008 року ОСОБА_11 з метою укриття своєї злочинної діяльності, приховування та маскування незаконного одержання комбайнів по указаному договору, а також створення уявної благонадійності останнього, не маючи на меті виконувати свої зобов`язання перед ВАТ НАК «Украгролізинг» вніс на рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти, надані ОСОБА_8 , у якості попереднього лізингового платежу у сумі 254697 грн.
У подальшому 18.03.2009 року, ОСОБА_11 діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що платежі згідно повторного (непрямого) лізингу не сплачені, а відтак умови договору не виконані, отримав виготовлені ОСОБА_10 та передані ОСОБА_8 фіктивні документи, а саме: довідку від 12.03.2009 року та акт приймання-передачі майна № 335/17 № 85 від 17.03.2009 року, в яких містяться недостовірні дані щодо передачі предмета лізингу від ВАТ НАК «Украгролізинг» до ПСП «Поділля» у зв`язку із повним виконанням сторонами умов договору, подав їх в Інспекцію Держтехнагляду по Фастівському району та зареєстрував вищевказані комбайни на ПСП «Поділля».
Після цього ОСОБА_11 , з метою приховування джерела походження комбайнів, 19.03.2009 року уклав біржові договори (угоди) купівлі-продажу за № 896024, 896025 Української товарної біржі, згідно яких продавцем та покупцем вказаних комбайнів виступав ОСОБА_11 , того ж дня подав їх в Інспекцію Держтехнагляду по Фастівському району та зареєстрував комбайни на себе.
Продовжуючи свої дії, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 спільно та узгоджено з ОСОБА_10 20.03.2009 року, шляхом укладання біржового договору (угоди) купівлі-продажу № АН-64-09 товарної біржі «Наша» на комбайн КЗС-11, заводський номер 00836135 та біржового договору (угоди) купівлі-продажу № АН-065-09 товарної біржі «Наша» на комбайн КЗС-11, заводський номер НОМЕР_2 відчужили вказні комбайни на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , яка не була обізнана зі злочинними планами ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Внаслідок умисних, злочинних дій ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які виразились у заволодінні державним майном в особливо великому розмірі, шляхом зловживання службовим становищем, державі в особі ВАТ НАК «Украгролізинг» завдано матеріальної шкоди в результаті невиконання умов договору повторного (непрямого) лізингу № 10-08-103 плБ/564 від 24.12.2008 року в частині порушення термінів сплати лізингових платежів та неповернення предмету лізингу, вимірюється в розмірі 1165625,55 грн.
01.08.2012 року ОСОБА_8 оголошено в розшук, виконання якого доручено співробітникам УСБУ в Житомирській області.
31.10.2012 року кримінальна справа № 12/085052 по обвинуваченню ОСОБА_8 направлена за підслідністю до СУ УМВС України в Житомирській області.
19.12.2014 року місцезнаходження ОСОБА_8 встановлено та на виконання постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 01.08.2012 року по справі № 4-1000/12 про дозвіл на затримання і доставку під вартою в суд для вирішення питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, о 23 год. 45 хв. ОСОБА_8 затримано у приміщенні Мостиського РВ ГУ МВС України у Львівській області.
20.12.2014 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.
22.12.2014 року о 9 год. 34 хв. слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовувалося тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, перебування останнього у розшуку та можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та неможливістю запобігти таким ризикам застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Посилається на те, що слідчий суддя не в повному обсязі врахував обставини наведені у клопотанні слідчого та те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких, і за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, і під загрозою тяжкості покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також вказує на те, що ОСОБА_8 перебував у розшуку, а тому обраний запобіжний захід не може виключити ризик, передбачений ч.1 ст.177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора про задоволення апеляційної скарги з підстав в ній наведених, захисника підозрюваного про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував, що слідчим та прокурором не доведено обізнаність підозрюваного про оголошення його у розшук, або вчинення державними органами інших дієвих заходів для належного розшуку підозрюваного починаючи з серпня 2012 року, та факту ухиляння ОСОБА_8 від явки на виклик слідчого чи прокурора, або іншої свідомої неналежної поведінки підозрюваного, правильно виходив з того, що ні слідчим, ні прокурором не доведено обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до підозрюваного та не наведено жодних обґрунтувань на рахунок того, як саме він може перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, суд при постановленні рішення, врахував те, що підозрюваний одружений, на утриманні має малолітню дитину, має позитивну характеристику за місцем проживання від органу місцевого самоврядування, подяки від органів виконавчої влади за надання благодійної допомоги жителям, постраждалим внаслідок повені, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, з якого хоча і відлучається у з`язку з частими поїздками за кордон у з`язку із його підприємницькою діяльністю, що підтверджується відмітками у паспорті для виїзду за межі України, однак останнє не може розцінюватися як ухиляння підозрюваного від явки до слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, оскільки ОСОБА_8 здійснював такі виїзди офіційно отримуючи дозвільні документи (візу) та вільно протягом тривалого часу через кордон України.
Дані висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.
Із клопотання та долучених до нього у додатку матеріалів вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Враховуючи викладене, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 5 ст. 191 КК України, і відноситься до категоріє особливо тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Разом з тим, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді або суду, слідчий суддя правильно застосував запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_8 наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого в ОВС СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання слідчому в ОВС СУ УМВС Українив Житомирській області ОСОБА_9 свій паспорт для виїзду за кордон № НОМЕР_4 та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.
Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами Глави 18 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 309, 310, 376, 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :