Придніпровський районний суд м.Черкас
Справа № 711/4084/14-к

У Х В А Л А

Справа №1-кс/711/780/14
Провадження №711/4084/14-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Черкаси клопотання винесене у кримінальному провадженні № 0000090 старшим слідчим в ОВС СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 і погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Драбів Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , освіта вища, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий в ОВС СУ УМВС України в Черкаській області старший лейтенант міліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000090 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, мотивуючи його наступним.

СУ УМВС України в Черкаській області розслідується кримінальне провадження №0000090 від 10.04.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.4 ст.368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , вступивши в попередню змову з ОСОБА_7 , який працює на посаді начальника Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського районного управління юстиції Черкаської області, тобто є службовою особою, яка займає відповідальне становище і діючи умисно, сприяв останньому в одержанні неправомірної вигоди від ОСОБА_8 в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень за позитивне вирішення питань, що входять до його компетенції.

Так, ОСОБА_6 , будучи залучений ОСОБА_7 в якості пособника в одержанні ним неправомірної вигоди від ОСОБА_8 у вигляді грошових коштів в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень за не вчинення виконавчих дій направлених на стягнення майна в рамках виконавчого провадження, а саме не проведення виконавчих дій Смілянським МВ ДВС по арешту вантажних автомобілів боржника на один рік і при цьому, будучи достовірно обізнаним про його вказані злочинні наміри, 22.04.2014 близько 14 години 30 хвилин, знаходячись в автомобілі «Фольксваген Гольф», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , між майданчиком для стоянки автомобілів торгівельно-розважального центру «Любава» за адресою: бул. Шевченка, 208/1, м. Черкаси та адміністративною будівлею Черкаської міської ради, що розташована за адресою: вул. Б. Вишневецького, 36, м. Черкаси, виступаючи посередником між останнім та ОСОБА_7 для ведення перемов і безпосереднього одержання неправомірної вигоди, отримав від ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень в якості неправомірної вигоди, для подальшої їх передачі останньому.
22 квітня 2014 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину.

23 квітня 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст.368 КК України.

Таким чином, на даний час ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 368 КК України карається позбавленням волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна. Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою покладається необхідність запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Знаходячись на волі, ОСОБА_6 матиме можливість чинити вплив на заявника та осіб, які будуть допитані в ході досудового слідства в якості свідків, шляхом умовляння, схилення, підкупу до дачі неправдивих показів, чим буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали та пояснили, що відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з його боку переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Адвокат ОСОБА_5 просив не обирати запобіжний захід у виглід тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування не наведені докази ризиків передбачених ст. 177 КПК України та врахувати особу ОСОБА_6 , те що він є інвалідом 3 групи, має на утриманні неповнолітню доньку.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, доводи прокурора, підозрюваного та адвоката, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для нього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.194 КПК України , під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в листі від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13 слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК). Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п.85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування наведені у відповідності до ст. 177 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу. При цьому суд звертає увагу на те, що в наданих суду матеріалах є вагомі підстави підозрювати останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підтверджуються наданими до клопотання доказами.

Необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу обґрунтовуються наявністю наступних ризиків: можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженні, іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі в разі визнання його винним, те що він є інвалідом 3 групи, має сім`ю, неповнолітню доньку, негативних характеризуючих даних не надано, працюючий, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та прокурором не доведено те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Основним поводом для застосування виняткової міри запобіжного заходу прокурор та слідчий наводять те, що є всі наявні підстави вважати, що останній буде ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, і такими діями перешкоджати встановленню фактів, що само по собі не може служити підставою для обрання відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд вважає за можливе у відповідності до вимог ст.194 КПК України, застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Застосовуючи такий запобіжний захід як домашній арешт, суд враховує, що у розпорядженні слідчого по даному провадженню є достатні дані, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення та докази, що його вчинив ОСОБА_6 , із кваліфікацією цього кримінального правопорушення, за ч. 5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в судді.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Драбів Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , освіта вища, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 22 червня 2014 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ч.5 ст.194 КПК України, прибувати за кожною вимогою до суду та органу розслідування; заборонити покидати місце свого проживання - житло ( АДРЕСА_1 ,) з 20 год. до 8 години ранку; здати на зберігання слідчому свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон, носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали вручити підозрюваному, направити слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору Черкаської області, начальнику Придніпровського РВ УМВС України м.Черкаси - для виконання та відому.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

Головуючий суддя: ОСОБА_1