№ 642/1815/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця України, м. Харкова, громадянина України, який має неповну вищу освіту, не працює, вдівець, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 16.08.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт;

2) 17.10.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт

за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

в с т а н о в и в:

Так, 13.01.2015 ОСОБА_4 з`явився у Жовтневий МРВ КВІ для постановки на облік та був ознайомлений з обов`язками покладеними на нього судом, про що надав підписку. Крім того, на ОСОБА_4 був покладений обов`язок з`являтись на реєстрацію 1-й та 3-й вівторок кожного місяця, про що ОСОБА_4 під підпис був ознайомлений. Того ж дня ОСОБА_4 отримав направлення до Ленінського районного суду м. Харкова для відпрацювання покарання згідно вироку суду у вигляді 100 годин громадських робіт.

ОСОБА_4 15.01.2015 відпрацювавши 3 години громадських робіт, усвідомлюючи обов`язок покладений на нього судом, висновків для себе не зробив та без поважних причин, маючи прямий умисел на ухилення від відбування покарання не з`явився до Ленінського районного суду м. Харкова для відпрацювання громадських робіт.

Також ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до МРВ КВІ: 20.01.2015 року без поважних причин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, про обставинах, викладених вище, пояснив, що не мав достатньо коштів на дорогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, вважає доведеним, що ОСОБА_4 ухилився від відбування громадських чи виправних робіт, як особа засуджена до цього покарання, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненому злочині, повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжуть покарання ОСОБА_4 , суд не встановив.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані що характеризують ОСОБА_4 , який останній раз засуджений за злочин проти життя та здоров"я особи, вдівець, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням ступеню тяжкості, суспільної небезпеки скоєного, даних щодо особи обвинуваченого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_4 у виді арешту, оскільки його перевиховання не можливо без ізоляції від суспільства.

При визначенні остаточного покарання обвинуваченому суд застосовує положення ч. 1 ст.71 та ст.72 КК України, оскільки він засуджується за вчинення злочину, вчиненого ним після постановлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2014 р., але до повного відбуття покарання цим вироком.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, призначивши йому покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на - 1 /один/ місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2014 року із застосуванням ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді - 1/одного/ місяця 12 /дванадцяти/ днів арешту.

Строк покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 для виконання цього вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Виконання вироку після набуття ним законної сили в частині затримання ОСОБА_4 та направлення до арештного дому доручити СВ Ленінському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1