Справа № 396/1176/15-к
Провадження № 1-кп/396/103/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілих ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 вчинила злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
ОСОБА_5 є матір`ю малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими проживала в будинку за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, статей 4 та 12 Закону України «Про охорону дитинства», ОСОБА_5 зобов`язана виховувати своїх неповнолітніх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.
Проживаючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 починаючи з жовтня 2014 року умисно, систематично не виконувала належним чином обов`язки по догляду за своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не піклувалася про їх стан здоров`я та належний розвиток.
19 січня 2015 року комісією у складі представників ССД Новоукраїнської РДА, КМСД Новоукраїнського РВ УМВС України в Кіровоградській області та Новоукраїнської міської ради під час здійснення планового рейду «Діти вулиці», «Вокзал», було здійснено перевірку умов проживання сім`ї ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 . В ході рейду було встановлено, що малолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 залишені матір`ю ОСОБА_5 з 18 січня 2015 року у холодну пору року, в будинку не створені умови для проживання, а саме діти знаходилися в житловому приміщенні із незабезпеченим нормальним температурним режимом, в антисанітарних умовах, мали брудний неохайний вигляд, діти не забезпечені необхідними предметами побуту, роздягнені.
Внаслідок невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків по догляду за малолітніми дітьми виникла загроза життю та здоров`ю малолітніх дітей, а саме: у дітей мало місце переохолодження тіла як наслідок дії низької температури, згідно висновку експерта № 20 від 05.03.2015 р., для дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , настали тяжкі наслідки у вигляді виявленої залізодефіцитної анемії тяжкого ступеня як наслідок неправильного харчування, відсутність прогулянок на свіжому повітрі, несвоєчасність або відсутність профілактики вітамінами.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, пояснила, що дійсно в період часу з жовтня 2014 року по січень 2015 року, вона злісно не виконувала батьківські обов`язки по відношенню до малолітніх дітей, незважаючи на неодноразові попередження працівників соціальних служб. 18 січня 2015 року близько 21 год. вона після конфлікту із співмешканцем ОСОБА_10 , який перебував у важкому стані алкогольного сп`яніння, залишила будинок, в якому проживали її діти, переховуючись від співмешканця і самостійно лікуючись кілька днів у своїх знайомих за іншою адресою, вважаючи, що догляд за дітьми здійснюватиме співмешканець ОСОБА_10 . Дітей вона не навідувала до 26 січня 2015 року, коли в цей день дізналась про те, що діти поміщені до лікарні. Не оспорює обставини вчинення злочину, що інкримінується їй, погоджується, що наявність у дитини ОСОБА_9 залізодефіцитної анемії тяжкого ступеня являється тяжким наслідком, у вчиненому щиро розкаялася, зробила для себе висновки, в майбутньому такого не допустить.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої, дослідження висновків експертів, акту обстеження житлових умов, і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.
Суд приходить до переконання, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення по ст.166 КК України у зв`язку із наступним.
Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до чч. 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_5 злочинного діяння проявляється у формі злісного невиконання нею як матір'ю малолітніх дітей встановлених законом обов`язків по догляду за дітьми. Невиконання таких обов`язків виявилось у залишенні обвинуваченою впродовж тривалого строку потерпілих малолітніх дітей без належного нагляду; не забезпеченні потерпілим малолітнім дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжитті заходів щодо їх лікування; обмеженні в повноцінному харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності.
Про злісний характер невиконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов`язків свідчить тривалість, системність, багаторазовість, а також неодноразові звернення представників влади з приводу неналежного виконання обов`язків, оскільки малолітні діти були залишені обвинуваченою без належного догляду протягом тривалого строку упродовж доби в холодну пору року, малолітні діти за своїм віком нездатні до самообслуговування і потребують постійного догляду, також таке невиконання батьківських обов`язків є неодноразовим, відбувалось після попереджень працівників соціальних служб про необхідність забезпечення дітям належних умов проживання.
Тяжкими наслідками суд визнає захворювання малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на небезпечну хворобу залізодефіцитну анемію тяжкого ступеня, що є наслідком неправильного харчування, відсутність прогулянок на свіжому повітрі, несвоєчасність або відсутність профілактики вітамінами. Вказане захворювання перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із невиконанням обвинуваченою своїх батьківських обов`язків по догляду за малолітніми дітьми, з чим погодилась сама обвинувачена.
Суб`єктивна сторона вчиненого обвинуваченою злочинного діяння характеризується непрямим умислом, на що вказує злісний характер діяння, ставлення обвинуваченої до наслідків свого діяння є необережним, оскільки обвинувачена за своєю недбалістю і самовпевненістю вважала, що догляд за малолітніми дітьми може забезпечити її співмешканець, який перебував у важкому стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд вважає висунене ОСОБА_5 обвинувачення доведеним і кваліфікує її дії за ст.166 КК України, як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, посередню характеристику обвинуваченої, вину обвинуваченої та її ставлення до вчиненого нею злочинного діяння, яка усвідомила свою вину та бажає забезпечити своїм малолітнім дітям належну материнську турботу та догляд, до обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття обставин, які обтяжують покарання не вбачає, і вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, та із звільненням від відбування покарання з випробуванням, оскільки, з урахуванням особи обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, має постійне місце проживання, її виправлення є можливим без ізоляції від суспільства.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Речові докази амбулаторні картки на малолітніх дітей, які перебували на стаціонарному лікуванні, вилучені згідно постанови від 20.04.2015 р. слід скерувати у Новоукраїнську ЦРЛ.
Керуючись ст.ст. 349,369,373,374,376 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Речові докази амбулаторні картки на стаціонарних хворих №№ 358,359,360,361, які належать малолітнім дітям ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які були вилучені 20.04.2015 р. та знаходяться на зберіганні в Новоукраїнському РВ УМВС України у Кіровоградській області, із набранням вироком законної сили скерувати до Новоукраїнської центральної районної лікарні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1