Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 07 жовтня 2014
року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Шилової Т.С.,

суддів Широян
Т.А., Романець Л.А.,

розглянула в судовому засіданні
касаційну скаргу заступника прокурора
Чернівецької області на вирок
Садгірського районного суду м.
Чернівці від

16 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Чернівецької області від

29 липня 2014 року.

Зазначеним вироком, залишеним без
зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Сторожинець Чернівецької області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
громадянина України, такого, що не має
судимостей,

засуджено до покарання:

за ч. 1 ст. 296 КК у виді обмеження волі на
строк 1 рік;

за ч. 1 ст. 121 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69
КК у виді позбавлення волі на строк 3
роки 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, у
виді позбавлення волі на строк 3 роки 6
місяців.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у
тому, що він

15 лютого 2014 року приблизно о 21.30 год. у
стані алкогольного сп'яніння
знаходячись в приміщенні кафе-бару
«ЕНЕЙ», що розташований за адресою: м.
Чернівці, вул. М. Тореза, 200, під час
словесної суперечки з ОСОБА_2 з
хуліганських спонукань, грубо
порушуючи громадський порядок та
виражаючи явну неповагу до
загальноприйнятих правил поведінки в
суспільстві, безпричинно,
висловлюючись нецензурними словами,
умисно наніс один удар скляним бокалом
в область голови останнього. Після
чого, продовжуючи свої хуліганські дії,
засуджений залишком розбитого бокалу,
наніс декілька ударів потерпілому в
область голови та шиї, а потім стільцем,
один удар по тулубу, та не припиняючи
своїх протиправних дій, наніс декілька
ударів руками та ногами по тулубу, чим
спричинив

ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень, як
такі, що небезпечні для життя.

У касаційній скарзі прокурор порушує
питання про скасування судових рішень
першої та апеляційної інстанцій та
призначення нового розгляду в суді
першої інстанції. На обґрунтування
своїх вимог, прокурор вказує, що судами
допущено неправильне застосування
закону України про кримінальну
відповідальність, зокрема ст. 69 КК та
призначено засудженому покарання, що
не відповідає тяжкості вчиненого
засудженим злочину та його особі через
м'якість. Крім того, прокурор зазначає,
що суд апеляційної інстанції порушив
вимоги ст. 419 КПК і безпідставно визнав
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
наведені у скарзі доводи та
перевіривши долучені до неї копії
судових рішень, колегія суддів вважає,
що підстав для задоволення скарги
немає виходячи з наступного.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296 та ч. 1
ст. 121 КК прокурор у касаційній скарзі
не оскаржує.

Доводи прокурора про невідповідність
призначеного засудженому покарання
ступеню тяжкості злочину та його особі
через м'якість є безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 65 КК при
призначенні покарання суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 69 цього ж
Кодексу за наявності кількох обставин,
що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд, умотивувавши своє рішення, може
призначити основне покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті (санкції частини статті)
Особливої частини цього Кодексу.

Обираючи покарання ОСОБА_1, суд
відповідно до вимог

зазначених норм Закону врахував
ступінь тяжкості вчинених ним
злочинів, один з яких, відповідно до ст.
12 КК є тяжким, конкретні обставини
справи, дані про особу засудженого,
який має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, позитивно
характеризується за місцем проживання.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1
є особою раніше не судимою, вину у
вчиненому злочині він визнав та
вибачився у судовому засіданні,
претензії матеріального чи морального
характеру у потерпілого відсутні.
Зазначені обставини судом визнані
такими, що пом'якшують покарання, що
узгоджується з ч. 2 ст. 66 КК, якою
передбачено, що при призначенні
покарання суд може визнати такими, що
його пом'якшують, і інші обставини, не
зазначені в частині першій цієї статті.

Також судом враховано вчинення
засудженим злочину у стані
алкогольного сп'яніння, як обставину,
що обтяжує покарання.

Таким чином, суд обґрунтовано
призначив покарання за ч. 1 ст. 296 КК у
межах санкції цієї норми та за ч. 1 ст. 121
КК із застосуванням ст. 69 КК нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
цієї статті, та остаточне покарання за
сукупністю злочинів у відповідності з
вимогами ч. 1 ст. 70 КК.

Незазначення місцевим судом частини
ст. 69 КК, положення якої було
застосовано, не є таким, що може бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Колегія суддів вважає, що призначене
ОСОБА_1 покарання відповідає загальним
засадам його призначення, є необхіднім
та достатнім для виправлення
засудженого й попередження нових
злочинів.

Доводи прокурора, аналогічні за своїм
змістом доводам у апеляційній скарзі
прокурора прокуратури Садгірського
району м. Чернівці, належно перевірив
суд апеляційної інстанції та дав на них
обґрунтовані відповіді. Ухвала суду
відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, з мотивів наведених у
скарзі та з наданих до неї копій
судових рішень, підстав для
задоволення касаційної скарги
колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за скаргою заступника
прокурора Чернівецької області на
вирок Садгірського районного суду

м. Чернівці від 16 червня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду Чернівецької
області від 29 липня 2014 року щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________
___________________

Т.С. Шилова Т.А. Широян Л.А. Романець