Справа № 534/2274/14-к
Провадження 1-кп/534/75/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілої особи ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000530 від «25» липня 2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Петрівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
15 січня 2014 року вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області за ч.ч.2,3 ст.185, 304 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 в групі з неповнолітнім ОСОБА_8 вчинив ряд умисних тяжких злочинів проти власності, безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин:

Маючи на меті вчинення ряду крадіжок мелючих тіл з охоронюваної території «ВАТ ПГЗК», ОСОБА_4 , попередньо домовившись із неповнолітнім ОСОБА_8 , засудженим вироком Комсомольського міського суду від 27.03.2015 року (т.2 а.с. 155) на вчинення ряду дій, пов`язаних з безпосереднім вилученням майна «ВАТ ПГЗК», 07 квітня 2014 року, близько 23-00 год., діючи у відповідності до розподілення ролей, з метою вчинення крадіжки прибув разом із ОСОБА_8 в район охоронюваного складу «УМП» ВАТ ПГЗК», звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу через отвір в паркані складу, викрав 200 шт. мелючих тіл загальною вагою 189 кг. та вартістю 2 486 грн.46 коп., які разом із ОСОБА_8 загрузив до багажника автомобіля марки ВАЗ 2107 з реєстраційним № НОМЕР_1 , яким керував за довіреністю (т.2 а.с. 145,147,148) і з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Викрадене майно згодом було продане обвинуваченим власнику одного з гаражів на території гаражного товариства в м. Комсомольську.

В продовження злочинної діяльності, спрямованої на викрадення мелючих тіл, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю між собою, у відповідності до розподілених ролей, в аналогічний спосіб, повторно, в ніч на 12 квітня 2014 року, 16 квітня 2014 року, 20 квітня 2014 року та 24 квітня 2014 року вчинили ще чотири епізоди крадіжок, внаслідок яких викрали ще 800 шт. мелючих тіл, завдавши ВАТ ПГЗК матеріальної шкоди на загальну суму 12 239 грн.93 коп.

Місяць потому, 25 травня 2014 року, близько 23-00 год., в продовження своєї злочинної діяльності, ОСОБА_4 , знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_2 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи на меті незаконне використання транспортного засобу всупереч волі власника, відімкнувши двері через переднє бокове трикутне скло, проник в салон належного подружжю ОСОБА_9 автомобіля ВАЗ-21063, з держ. № НОМЕР_2 , 1987 року випуску і незаконно заволодівши згаданим автомобілем вартістю 17 373 грн., з місця події зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.

Обвинувачений за усіма пунктами пред`явленого обвинувачення повністю заперечив власну причетність до вчинення інкримінованих злочинів.
Представник ВАТ ПГЗК та подружжя ОСОБА_9 підтвердили суду факти вчинення крадіжок належного їм майна за обставин, зазначених у вироку суду. Цивільні позови потерпілих вирішені судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_8 (т.2 а.с.155-158).

Водночас, причетність ОСОБА_4 до вчинених інкримінованих правопорушень підтверджена у справі також рядом непрямих доказів, зокрема показаннями свідків, письмовими доказами та вилученими речовими доказами в їх сукупності по епізодам відповідно:

По епізоду викрадення майна ВАТ ПГЗК:
Частина викраденого майна, а саме 12 мелючих тіл на стадії досудового розслідування була вилучена органом слідства у гр.. ОСОБА_10 (т.2 а.с. 10-12), який показав суду, що згадані шари близько 1000 щт. були придбані ним в декілька етапів протягом квітня 2014 року у двох невідомих хлопців, в одному з яких на стадії досудового розслідування він впізнав ОСОБА_4 (т.2 а.с. 104-108). Свідок підтвердив суду, що мелючі тіла хлопці щоразу привозили на автомобілі марки ВАЗ білого кольору, керував яким ОСОБА_4 .

Аналогічні пояснення надав суду ОСОБА_8 , який прямо підтвердив співучасть ОСОБА_4 у викрадення мелючих тіл та їх подальшому продажу в одному з гаражів на території гаражного товариства в. Комсомольську, що повністю узгоджується із змістом письмового доказу протоколом слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 (т.2 а.с.63-70)

Непрямо причетність ОСОБА_4 до вчинення ряду крадіжок з території ВАТ ПГЗК підтвердив суду свідок ОСОБА_11 , який показав суду, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 в квітні 2014 року протягом 1-2 неділь проживали у нього дома, декілька разів в нічний час виїжджали з дому на машині ОСОБА_4 , пояснюючи, що їдуть на роботу. З поверненням іноді давали йому гроші, їздили в м. Кременчук, а наприкінці квітня виїхали до села за місцем проживання.

Вартість та обсяг викраденого майна ВАТ ПГЗК доведений у справі даними інвентаризаційного опису (т.2 а.с. 51-59), а спосіб вчиненої крадіжки та проникнення на охоронювану територію підприємства - показаннями свідків: працівників охорони ТОВ «Козацька стріла» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та протоколом огляду місця події, в ході складання якого були виявлені отвір в паркані, та порожній короб, у якому зберігались мелючи тіла (т.2 а.с.5-8).

По епізоду незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ-21063, з держ. № НОМЕР_2
Автомобіль (т. 2 а.с. 27-31) згідно із показаннями подружжя ОСОБА_9 в ніч на 25 травня 2014 року був залишений ними на подвір`ї біля будинку, де вони проживають по АДРЕСА_2 .

На стадії досудового розслідування автомобіль був виявлений в с. Сухе Кобеляцького району за місцем проживання ОСОБА_4 , а його безпосередня причетність до незаконного заволодіння автомобілем була підтверджена суду ОСОБА_8 , який показав суду, що 25 травня 2014 року під час перебування в м. Комсомольську на пропозицію ОСОБА_4 , в машині якого закінчився бензин, вони, підшукуючи придатний для зливу бензину автомобіль, прибули у двір згаданого будинку з намагались злити бензин з автомобіля ВАЗ-21063, але бензобак виявився зачиненим на замок, і вони змушені були проникнути до салону, щоби завести його та від`їхати в інше місце. В підсумку поїхали за місцем проживання ОСОБА_4 оскільки останньому необхідно було з`явитися на відмітку за вироком суду. Там же, в селі і залишили автомобіль, який 30 травня 2014 року був виявлений органом досудового розслідування (т.2 а.с. 22-24) і постановою слідчого долучений до матеріалів справи в якості речового доказу (т.2 а.с. 25).

Висуваючи версію власної непричетності, обвинувачений послався на відсутність прямих доказів, які би з достовірністю підтверджували його причетність до вчинення інкримінованих правопорушень.

Разом з тим, у статті 91 КПК України викладено перелік обставин, що належать до предмета доказування у кримінальному провадженні, як сукупності фактів і обставин об`єктивної дійсності, які мають значення і є необхідними і достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по суті.

Оцінюючи представлені у справі докази з огляду на їх належність та допустимість, як вони визначені ст. ст. 85, 86 КПК України, що прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, суд наголошує про наступне:

Події та спосіб вчинення кримінальних правопорушень:

Наявність прямого доказу у справі показання ОСОБА_8 підтверджують факт безпосередньої співучасті ОСОБА_4 у вчиненні ряду крадіжок майна ВАТ ПГЗК та незаконному заволодінні транспортним засобом, а показання інших свідків та вилучені речові докази його причетність до інкримінованих злочинів. Знову ж показання самого ОСОБА_4 щодо його неодноразових приїздів в м. Комсомольськ, зокрема і на автомобілі, яким він керував за довіреністю узгоджуються з показаннями допитаних судом осіб, зокрема в частині способу та мотивів вчинених злочинів.

Отже, зв`язок фактичних даних з обставинами вчинених кримінальних правопорушень, як вони встановлені судом, опосередковано, через проміжні факти шляхом послідовних висновків, зроблених в т.ч. на підставі непрямих доказів, дають суду підставу дійти остаточного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів і наголосити на тому, що обвинувачений таємно, повторно,з корисливих спонукань, за попередньою змовою з ОСОБА_14 вчинив ряд крадіжок майна з охоронюваної території ВАТ ПГЗК, та повторно, знову ж за попередньою змовою з ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом подружжя ОСОБА_9 , що відповідає правовій кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.289 КК України, як вона надана органом досудового розслідування.

Заперечення ОСОБА_4 власної причетності до вчинення інкримінованих злочинів розцінене судом нічим іншим, як спробою тлумачити події у вигідному для себе світлі, а наведені ним обґрунтування, які за його посиланням є свідченням його невинуватості, зокрема відсутність прямих доказів його причетності, не є обставинами, які в сенсі вимог ст..84 КПК України виключають інші, представлені у справі докази, в т.ч. непрямі, які у своєму логічному зв`язку, у відповідності до положень ст.85 КПК України за умови їх належності визнаються законом такими, що можуть підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Крім того, наявність попереднього вироку, яким ОСОБА_4 був засуджений за вчинення умисних, /в т.ч. тяжкого злочину/, що були пов`язані із викраденням чужого майна, дають суду право, у відповідності до положень ч.3 ст.88 КПК України вважати дану обставину допустимим доказом тому, що згадані кримінальні правопорушення цілком узгоджувались із певною звичкою обвинуваченого до вчинення правопорушень, направлених проти власності.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєні ОСОБА_4 злочини є тяжкими і вчинені в групі з неповнолітньою особою.
Згідно зі представленими медичними даними на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває (т.2 а.с.152), схильний до суїцідних вчинків (т.1 а.с.112). Від проходження ЛКК відмовився. Проживає в родині з матір`ю, братом та сестрою. За місцем проживання характеризується негативно, як схильна до вчинення правопорушень особа (т.2 а.с. 150). Не працює, постійного джерела доходу не має. Інші характеризуючі дані на особу обвинуваченого в матеріалах справи не представлені.

Вирішуючи питання щодо виду покарання та приймаючи до уваги всі дані про особу обвинуваченого, який вчинив ряд умисних тяжких злочинів в період випробування за попереднім вироком за умисний тяжкий злочин, враховуючи положення ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд, з врахуванням положень ст..71 КК України, вважає, що відбувати покарання ОСОБА_4 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства, а реальний вид покарання у вигляді позбавлення волі буде найбільш дієвим заходом примусу, що сприятиме виправленню ОСОБА_4 та попередженню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України із призначенням покарання відповідно:

за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі

за ч.2 ст.289 КК України до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна..

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до положень ст..71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 січня 2014 року, і остаточно, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Обрати відносно засудженого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту з залу суду. Строк покарання відраховувати з 04 червня 2015 року.
На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1