У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у
кримінальних справах у складі:

Головуючого

Кармазіна Ю.М.

суддів

Вус С.М., Гриціва М.І.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 11 вересня 2007 року кримінальну справу касаційним поданням прокурора,
який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій на
вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2006
року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Ордубаї Нахічеванської АР,

мешканця
м. Радивилів Рівненської області,

раніше
не судимого,

визнано
невинним за ст. 191 ч. 5, 365 ч. 3, 366 ч. 2, 210 ч. 2 КК України і виправдано
за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця
с. Геховіт Вірменія,

мешканця
м. Дубно Рівненської області,

раніше
не судимого,

визнано
невинним за ст. 191 ч. 5, 202 ч. 1, 366 ч. 2 КК України і виправдано за
відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою
апеляційного суду Рівненської області від 26 грудня 2006 року вирок щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачувалися у вчиненні злочинів за
наступних обставин.

ОСОБА_1,
працюючи головою Радивилівської міської ради Рівненської області, з метою
заволодіння бюджетними коштами у 2002 та 2003 роках вступив у змову з приватним
підприємцем ОСОБА_2 і використовуючи своє службове становище, порушив
встановлений порядок проведення робіт по ремонту доріг у м. Радивилові та без
складання актів виявлених дефектів на дорогах, без проектно-кошторисної
документації 1 липня 2002 року і 14 березня 2003 року уклав угоди з ОСОБА_2 на
проведення ремонту доріг.

Після
виконання робіт по ремонту доріг ОСОБА_2 склав акти виконаних робіт, в яких
зазначив, що у 2002 році для ремонту доріг було використано асфальтобетону
вагою 264,8 т. загальною вартістю 62758 грн., хоча фактично було затрачено на
17,34 т. асфальтобетону менше на суму 4109 грн., а у 2003 році - 573 т.
загальною вартістю 101994 грн., хоча фактично було використано на 178,84 т.
менше на суму 31833,52 грн.

Крім
того, ОСОБА_1 у серпні 2003 року отримав для потреб міської ради з заводу
ШБУ-24 м. Тернополя, в якості спонсорської допомоги 45,9 т. асфальтобетону на
загальну суму 8170, 20 грн. Вказаний асфальтобетон ОСОБА_2 використав для
ремонту доріг на вулицях м. Радивілова та включив до витрат в акт виконаних
робіт.

Закупивши
в ШБУ-24 м. Тернополя 25 т. асфальтобетон вартістю 143,50 грн. ОСОБА_2, за
домовленістю з ОСОБА_1, в акті виконаних робіт вартість цього асфальтобетону
вказав по ціні 178 грн. за тону, завищивши його вартість на 826, 50 грн.

У
подальшому ОСОБА_1, як міський голова, прийняв акти виконаних робіт і
відповідно у 2002 та 2003 роках провів їх оплату з міського бюджету на рахунок
ОСОБА_2 в “Приватбанку”.

Всього
ОСОБА_1, за попередньою змовою з ОСОБА_2 у 2002 та 2003 роках вчинили
розкрадання державних коштів на суму 44975, 80 грн, внісши в акти виконаних
робіт неправдиві відомості щодо фактичних витрат асфальтобетону на ремонт
доріг.

Крім
того, ОСОБА_1, перевищив свої службові повноваження і одноособово, без
створення комісії, прийняв виконані приватним підприємцем ОСОБА_2 роботи по
ремонту доріг у м. Радивилові, які не могли бути прийняти в експлуатацію та
провів їх оплату.

Він
же порушив законодавство про бюджетну систему України, незаконно використав
бюджетні кошти в обсягах, що перевищували затверджені межі видатків у 2002 році
в сумі 60938 грн, а в 2003 році в сумі 34034 грн. та незаконно використав не за
цільовим призначенням у 2002 році 120438 грн., а в 2003 році 40794 грн.

ОСОБА_2,
будучи суб'єктом підприємницької діяльності, здійснював свою діяльність без
відповідної на те ліцензії і отримав за це прибуток в 2002 році - 78300 грн та
у 20003 році - 100781,54 грн.

У
касаційному поданні прокурор просить судові рішення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що в діях
вказаних осіб є склади інкримінованих їм злочинів, тому висновок суду про
виправдання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є безпідставним.

Заслухавши
доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Висновок
суду про відсутність у діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу інкримінованих їм
злочинів, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому
засіданні доказів.

Так,
ОСОБА_1 як під час досудового слідства так і в судовому засіданні пояснив, що
на посаді голови Радивилівської міської ради він почав працювати з квітня 2002
року. 30 травня 2002 року на засіданні міськвиконкому право на проведення
ремонту та асфальтування доріг міста було надано приватному підприємцю ОСОБА_2,
оскільки останній запропонував більш вигідні умови. З ним було укладено договір
підряду на виконання робіт по ремонту та асфальтуванню вулиць м. Радивилова.
Аналогічний договір був укладений і в 2003 році. Оплата проводилася відповідно
до цих договорів за виконану роботу, а заміри робіт здійснювали за його
дорученням спеціалісти міської ради та його заступник. Отриманий, як
спонсорська допомога, асфальтобетон був укладений не ОСОБА_2, а працівниками
міської ради.

Показання
ОСОБА_1 повністю підтвердив ОСОБА_2, зазначивши, що у 2002 році та 2003 році
між ним та Радивилівською міською радою було укладено договори на виконання
робіт по ремонту та укладці асфальту. Оплата з ним проводилася відповідно до
цих договорів. Він, як підприємець, працював за єдиним податком і ліцензії на
виконання робіт по ремонту доріг було непотрібно.

Дані
показання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд обґрунтовано поклав в основу виправдувального
вироку, оскільки вони повністю підтверджуються зібраними у справі доказами.

Відповідно
до договорів від 1 липня 2002 року та 14 березня 2003 року, які були укладені
між Радивилівською міською радою і приватним підприємцем ОСОБА_2, останній брав
на себе обов'язок на проведення ремонту
доріг у м. Радивилові.

Згідно
з платіжними дорученнями, оплата ОСОБА_2 проводилася за виконанні роботи згідно
зазначених угод.

Як
убачається з висновку повторної комісійної експертизи стану доріг та дорожніх
умов, при виконанні робіт дорожнього покриття вулиць м. Радивилова у 2002-2003
роках були, в цілому, додержані державні будівельні норми при виконанні робіт,
а обсяги виконаних будівельно-монтажних робіт, вказаних підприємцем
ОСОБА_2 в актах прийняття виконаних
робіт відповідають фактично виконаним роботам.

Відповідно
до акту ревізії фінансово-господарської діяльності Радивилівської міської ради
та проміжних актів перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності,
проведених Контрольно-ревізійним управлінням Рівненської області, нецільового
використання бюджетних коштів та будь-яких інших суттєвих порушень фінансової
дисципліни не встановлено.

Крім
того, свідок ОСОБА_3 ствердила, що бюджетні кошти використовувалися чітко за
призначенням і їх нецільового використання не було.

Дані
показання були підтвердженні і спеціалістом ОСОБА_4.

Згідно
листів Державного комітету України з будівництва та архітектури від
28.04.2004р. і Управління містобудування та архітектури Рівненської обласної
державної адміністрації від 14.04.2005р. виконання робіт поточного ремонту
вулично-дорожньої мережі ліцензування не потребує.

За
таких обставин, рішення суду про виправдання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутністю
в їх діях складу інкримінованих їм злочинів, повністю відповідає вимогам
закону, з чим погоджується і колегія судді.

Підстав
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених
у ст. 384 КПК України, немає.

Виходячи
з наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

відмовити
у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у розгляді справи
судами першої та апеляційної інстанцій по справі щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Судді: