У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Федченка О.С.,

суддів

Нікітіна Ю.І., Таран Т.С.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 25 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на судове рішення
щодо ОСОБА_1.

За вироком Стахановського міського суду Луганської
області від 15 грудня 1998 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, не судимий,

засуджений: за ст. 206 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ст.
144 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; за ст. 123
ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 42 КК України, за сукупністю злочинів, суд визначив ОСОБА_1
остаточне покарання у виді позбавлення волі на 4 роки і 6 місяців з
конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 05 лютого 1999 року вирок
щодо ОСОБА_1. було змінено - пом'якшено призначене йому за ст. 144 ч.2 КК
України покарання до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі
ст. 42 КК України, за сукупністю злочинів, апеляційний суд визначив ОСОБА_1
остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 02 березня 2007 року за
апеляцією ОСОБА_2 із мотивувальної частини указаного вироку щодо ОСОБА_1. по
епізоду від 13 квітня 1995 року було виключено слова “за попередньою змовою з
ОСОБА_2”. В решті цей вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. по епізоду від 13 квітня 1995 року визнано винуватим у тому, що в
указаний день, приблизно о 17 год. 45 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, прибувши на трьох
автомобілях до магазину “Промтовари” у м. Теплогорську, він та інші указані
особи з погрозою застосування насильства вимагали у потерпілого ОСОБА_10 200 доларів США. Після відмови потерпілого
передати ці гроші, вони почали заштовхувати його в автомобіль, але не змогли
цього зробити, оскільки потерпілий чинив їм опір. В результаті указаних
неправомірних дій потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження.

Після цього, приблизно о 18 годині, засуджений ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, на автомобілях поїхали
до місця проживання потерпілого ОСОБА_10
АДРЕСА_1, де в цей час знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Засуджений та
указані особи, оточили ОСОБА_11 і, грубо порушуючи громадський порядок, з
особливою зухвалістю, стали його бити та вимагати щоб він поїхав з ними. ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, застосувавши до ОСОБА_11 насильство,
всупереч його волі посадили в автомобіль ВАЗ-2106 і відвезли в сторону м.
Первомайська у невстановлений слідством будинок, де продовжили бити
потерпілого, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Того ж дня, приблизно о 20 годині, засуджений ОСОБА_1, за попередньою
змовою із ОСОБА_9, ОСОБА_3 і ОСОБА_7, з метою незаконного позбавлення
потерпілого свободи, одягнувши на ОСОБА_11 наручники, на автомобілі ВАЗ-2106
привезли його до будинку АДРЕСА_2, де замкнули потерпілого у підвалі, ключі від
якого були у ОСОБА_7 і ОСОБА_9. Вранці наступного дня до указаного підвалу
прийшли ОСОБА_2 і ОСОБА_9, які принесли потерпілому їжу, однак із підвалу до
вечора ОСОБА_11 не випускали.

У касаційному поданні прокурор указує на необхідність скасування ухвали
апеляційного суду від 02 березня 2007 року посилаючись на те, що апеляційний
суд безпідставно розглянув справу за апеляцією особи, якій таке право не надано
кримінально-процесуальним законом.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному поданні
прокурора, колегія суддів вважає, що це подання слід задовольнити з наступних
підстав.

Із змісту матеріалів справи видно, що 02 березня 2007 року апеляційний суд
розглядав дану справу за апеляцією ОСОБА_2, який не належав до кола учасників
процесу в цій справі.

Згідно положень ст. 348 КПК України передбачено перелік осіб, які мають
право подати апеляцію на судові рішення, зазначені у ст. 347 КПК України. Цей
перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 у даній справі не мав передбаченого
кримінально-процесуальним законом статусу, який би дозволяв йому звернутись із
апеляцією на рішення судів, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи
касаційного подання прокурора про те, що його апеляція є такою, що не підлягає
розгляду.

Крім того, розглядаючи апеляцію ОСОБА_2, апеляційний суд залишив поза
увагою положення, передбачені у ст. 347 КПК України, згідно яких апеляція може
бути подана тільки на ті вироки, які не набрали законної сили.

За таких обставин, на думку колегії суддів, ухвала апеляційного суду від 02
березня 2007 року підлягає скасуванню, а провадження по апеляції ОСОБА_2 слід
закрити.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Луганської області
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 02 березня
2007 року про внесення зміни до вироку Стахановського міського суду Луганської
області від 15 грудня 1998 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по апеляції ОСОБА_2 закрити.

Судді:

Таран Т.С. Нікітін
Ю.І. Федченко О.С.