Справа 1 - 6 /2007р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2007 року військовий
місцевий суд Львівського гар
нізону у складі:
головуючого - капітана юст
иції СТРЕЛЬБИЦЬКОГО В.В.,
при секретарі: ТУГОВИЧ СМ.,

за участю сторін: державно
го обвинувача - заступника ві
йськового прокурора Тернопі
льського гарнізону майора юс
тиції КУЛЯША P.M., потерпілого
ОСОБА_2, підсудного ОСОБА
_1,
у відкритому судовому зас
іданні в м. Львові,
розглянув кримінальну спр
аву по обвинуваченню військо
вослужбовця військової част
ини А 1915 рядового
ОСОБА_1, який народився І
НФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, українц
я, громадянина України, з сере
дньою освітою, неодруженого,
раніше не судимого, на військ
ову службу призваного в квіт
ні 2006 року Сумським МВК Сумськ
ої області, стрільця роти охо
рони,
у вчиненні злочину, передб
аченого ст. 406 ч. 2 КК України.
Судовим слідством військо
вий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2006 року близько 4 год
ини у спальному приміщенні р
оти охорони військової части
ни А 1915 в місті Чортків Тернопі
льської області ОСОБА_1 по
рушив статутні правила взаєм
овідносин між військовослуж
бовцями при відсутності між
ними відносин підлеглості, щ
о виразилося в тому, що він, ма
ючи на меті показати свою уяв
ну перевагу над своїм співсл
ужбовцем рядовим ОСОБА_2,
принизити його особисту чест
ь та гідність за те, що він йог
о розбудив та повідомив, що на
стала його черга заступати в
наряд на маршрут патрулюван
ня, застосував до нього

фізичне насильство та нані
с останньому два удари кулак
ом правої руки в обличчя.
В результаті цих дій ОСОБ
А_1 потерпілому ОСОБА_2 б
уло заподіяно легкі тілесні
ушкодження у вигляді одного
синця в ділянці нижньої пові
ки правого ока.
Допитаний в судовому засід
анні підсудний ОСОБА_1, ви
нним себе в пред'явленому зви
нуваченні визнав частково. П
ри цьому він пояснив, що 31 груд
ня 2006 року близько 4 години, буд
учи незадоволеним тим, що О
СОБА_2 його розбудив для тог
о, щоб він йшов патрулювати те
риторію військової частини т
а зробив зауваження за те, що в
ін нецензурно виражається, с
хопив лівою рукою свій ремін
ь до якого був прикріплений б
агнет-ніж та замахнувшись ни
м, направився до ОСОБА_2, ма
ючи на меті нанести йому удар
цим ременем. Після того, як О
СОБА_2 вдалося перехопити й
ого ліву руку та відвести уда
р, він (ОСОБА_2) наніс йому д
ва удари кулаком правої руки
в голову. В подальшому, у відп
овідь на ці дії ОСОБА_2 він
звернувся до нього з нецензу
рною лайкою та наніс два удар
и кулаком правої руки в облич
чя. У скоєному розкаюється.
Незважаючи на те, що підсудн
ий ОСОБА_1 винним себе у ск
оєнні вищеописаних дій визна
в частково, його вина повніст
ю підтверджується наступним
и, дослідженими в судовому за
сіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_2 в суд
овому засіданні показав, що в
ін 31 грудня 2006 року перебував в
наряді, будучи днювальним по
підрозділу. Близько 4 години в
ін розбудив ОСОБА_1 для то
го, щоби той направився на пат
рулювання території військо
вої частини, оскільки останн
ій теж являвся днювальним і н
астала його черга заступати
на патрулювання. Після цього
ОСОБА_1 виразився на його
адресу нецензурною лайкою, н
а що він зробив йому зауважен
ня. У відповідь на це ОСОБА_1
кинувся в його сторону, три
маючи у лівій руці ремінь з пр
ичіпленим багнет-ножем, погр
ожуючи нанести ним удар, одна
к йому (ОСОБА_2) вдалося пер
ехопити ліву руку ОСОБА_1
та відвести удар. Після цього
ОСОБА_1 наніс йому вільно
ю правою рукою два удари кула
ком правої руки в ділянку пра
вого ока.
Допитаний в судовому засід
анні свідок ОСОБА_3 показа
в, що бачив як 31 грудня 2006 року бл
изько 4 години ОСОБА_2 розб
удив ОСОБА_1 для того, щоб в
ін йшов на маршрут патрулюва
ння. У відповідь на це ОСОБА
_1 з нецензурною лайкою наки
нувся на ОСОБА_2, тримаючи
у лівій руці ремінь з причіпл
еним багнет-ножем, намагаючи
сь нанести останньому ним уд
ар. Однак, ОСОБА_2 вдалося п
ерехопити ліву руку ОСОБА_1
, після чого останній наніс
потерпілому два удари кулако
м правої руки в обличчя. Також
, ОСОБА_3 повідомив суду, що
ОСОБА_2 жодного насильств
а по відношенню до ОСОБА_1
не застосовував.
Протоколами відтворення о
бстановки та обставин події,
проведених з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, кожним окремо, в ході
яких вони про дії ОСОБА_1 д
али покази аналогічні даним
в судовому засіданні та пока
зали порядок та механізм зас
тосування насильства з боку
підсудного по відношенню до
потерпілого, а також протоко
лом відтворення обстановки т
а обставин події, проведеног
о з ОСОБА_1, де він підтверд
ив факт застосування насильс
тва

з по відношенню до ОСОБА_2
шляхом нанесення останньо
му двох ударів кулаком право
ї руки в ділянку правого ока в
спальному приміщенні роти о
хорони, теж підтверджується
вина підсудного у вчиненні з
лочину.
З дослідженого в судовому з
асіданні висновку експерта №
27 від 16 січня 2007 року вбачається
, що в потерпілого ОСОБА_2 б
уло виявлене тілесне ушкодже
ння у вигляді одного синця в д
ілянці нижньої повіки правог
о ока, дане тілесне ушкодженн
я відноситься до категорії л
егких тілесних ушкоджень та
враховуючи його властивості
утворилося від дії тупого пр
едмету, можливо в час та при об
ставинах викладених в описов
ій частині вироку.
Відповідно до витягів з нак
азів командира військової ча
стини А 1915, підсудній ОСОБА_1
та потерпілий ОСОБА_2 у ві
дносинах підлеглості не пере
бували.
Військово-лікарською комі
сією ОСОБА_1 визнаний прид
атним до військової служби.

Оцінюючи покази підсудног
о ОСОБА_1 про те, що він заст
осував до потерпілого ОСОБ
А_2 фізичне насильство 31 груд
ня 2006 року у відповідь на засто
сування насильства по віднош
енню до нього з боку останньо
го, суд розцінює їх як такі, що
дані підсуднім з метою уникн
ути покарання за скоєне та по
м'якшити свою відповідальніс
ть, а тому їх відхиляє.
В основу вироку суд кладе по
кази потерпілого ОСОБА_2,
котрі підтверджуються показ
ами свідка ОСОБА_3. Покази
цих осіб узгоджуються між со
бою та з іншими доказами по сп
раві, в тому числі і з показами
самого підсудного ОСОБА_1
.
Таким чином, дослідженими в
судовому засіданні доказами
встановлено, що ОСОБА_1 по
рушив статутні правила взаєм
овідносин між військовослуж
бовцями за відсутності між н
ими відносин підлеглості, вн
аслідок чого потерпілому О
СОБА_2 були заподіяні легкі
тілесні ушкодження, а тому ці
його дії суд кваліфікує за ст
. 406 ч.2 КК України.
Призначаючи підсудному О
СОБА_1 вид і розмір покаранн
я, суд враховує, що він свою ви
ну у скоєнні даного злочину в
изнав, у вчиненому розкаявся
, до кримінальної відповідал
ьності притягується вперше,
вибачився перед потерпілим,
потерпілий не має до нього жо
дних претензій та просить йо
го суворо не карати.
З врахуванням обставин, що п
ом'якшують покарання ОСОБА
_1 та істотно знижують ступі
нь тяжкості вчиненого ним зл
очину, конкретних обставин с
прави, суд вважає можливим за
стосувати до підсудного ст.69 К
К України, у відповідності до
якої при призначенні ОСОБА
_1 міри покарання перейти до
іншого, більш м'якого виду пок
арання, не зазначеного в санк
ції статті 406 ч. 2 КК України - зас
тосувати до нього ст. 60 КК Укра
їни, на підставі якої признач
ити йому покарання у вигляді
арешту.
Під вартою по даній справі
ОСОБА_1 не перебував.
На підставі викладеного, к
еруючись ст.ст. 323, 324 КПК України
, військовий місцевий суд

4
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у в
чиненні злочину, передбачено
го ст. 406 ч.2 КК України, на підста
ві якої, з застосуванням ст.ст
. 69, 60 КК України, призначити йом
у покарання у виді арешту стр
оком на 4 (чотири) місяці з відб
уванням покарання на гауптва
хті Хмельницького зональног
о відділу Військової служби
правопорядку в м. Хмельницьк
ий.
Строк відбування покаранн
я відраховувати ОСОБА_1 з
моменту фактичного поміщенн
я його на гауптвахту.
Запобіжний захід відносно
ОСОБА_1 - нагляд командува
ння військової частини - до на
брання вироком законної сили
залишити без змін.
Після набрання вироком зак
онної сили речовий доказ по с
праві, а саме: багнет у піхвах
№ 765, переданий на відповідаль
не зберігання у військову ча
стину А 1915 - вважати повернутим
цій військовій частини за на
лежністю.
Вирок може бути оскаржений
в апеляційному порядку до ві
йськового апеляційного суду
Центрального регіону через
військовий місцевий суд Льві
вського гарнізону протягом п
'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.