Справа № 1 la-1047 /2007 р. Головуючий
у 1 першій інстанціїФунжий О. А.
ч.3,4 ст. 152 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого :
Галатіна О.М. суддів : Єстєніної В.В.,
Лєгостаєва О. А.

3 участю:

прокурора
Гетьман В.О. засудженого ОСОБА_1.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку справу за апеляціями прокурора
Петровського району м. Донецька - Шемякіна О.В. та захисника ОСОБА_2. на вирок
Петровського районного суду м. Донецька від 12 січня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого: 8 грудня 2005 року за ч.2 ст.. 125 КК України до
150 годин громадських робіт;

4 жовтня 2006 року за ч.2 ст. 186,
ч.І ст.296, ст..71 КК

України до 4 років 10 днів позбавлення волі, на підставі

ст..75 КК України від відбування призначеного покарання

звільнено з випробуванням протягом іспитового строку 2

роки,

засуджено
за ч.3 ст. 152 КК України до 7 років позбавлення волі; за ч.4 ст. 152 КК України
-до 8 років позбавлення волі; на підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю
призначених покарань шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
призначено 8 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно
призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь Донецького НДЕКІД при УМВС
України в Донецькій області судові витрати в розмірі 363 грн.20 коп.

Вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим в тому, що він 18
лютого 2006 року о 23-00 год.,
знаходячись у стані алкогольного сп'яніння в квартирі за адресою АДРЕСА_1 в
м. Донецьку, знаючи про малолітній вік потерпілої ОСОБА_3, застосувавши фізичну
силу, заніс останню в спальню, де застосувавши фізичне насильство, що
висловилося у заподіянні тій легких тілесних пошкоджень у вигляді синця лівого
передпліччя та правого стегна, та висловлюючи погрози насильством, подолавши
таким чином опір потерпілої, зґвалтував її.

Після цього о 0-30 год. 19 лютого 2006 року ОСОБА_1,
знаходячись в указаній квартирі та достеменно знаючи про неповнолітній вік
потерпілої ОСОБА_4, застосувавши фізичну силу, завів ту в спальню, де
застосувавши фізичне насильство, що висловилося у заподіянні потерпілій легких
тілесних пошкоджень у вигляді синця правої молочної залози та ніг, зґвалтував
останню.

В апеляціях:

- прокурор, який затвердив обвинувальний
висновок, просив вирок суду змінити через неправильне застосування норм
матеріального права: попередній вирок, яким ОСОБА_1. засуджено до певного
строку позбавлення волі і на підставі ст..75 КК України від відбування
призначеного покарання звільнено з випробуванням, а тому цей вирок в порядку
ч.4 ст.70 КК України має виконуватися самостійно.

захисник ОСОБА_2.
просив вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким засудженого ОСОБА_1.
визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 155 КК України,
призначити йому покарання відповідно цього закону.

Захисник посилається на те, що неспростовних доказів винуватості
засудженого у зґвалтуванні потерпілих не здобуто, а засуджений ОСОБА_1 протягом
досудового та судового слідства наполягав на тому, що у статеві стосунки з
потерпілими вступав за їх згодою, а тому має відповідати за статеві стосунки з
особами, що не досягли статевої зрілості.

Заслухавши доповідача, прокурора Гетьман В.О., який підтримав апеляцію,
принесену прокурором, затвердивши обвинувальний висновок, та не погодився з
апеляцією захисника засудженого; засудженого ОСОБА_1., який наполягав на
задоволенні апеляції свого захисника та не заперечував проти апеляції прокурора;
дослідивши матеріли кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція
прокурора має бути задоволена повністю, апеляція захисника засудженого -
відхилена, а вирок суду - підлягає зміні за таких обставин.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1. у вчиненні
злочину за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та
наведеному в мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю
узгоджених між собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Як вбачається з показань засудженого ОСОБА_1. в судовому
засіданні, він не визнаючи себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому
злочину, разом з тим, не спростовує того факту, що у встановлені день, час та
місці мав статеві стосунки з малолітньою ОСОБА_5. та неповнолітньою ОСОБА_4.

Доводи ж засудженого про те, що він мав статеві стосунки з потерпілими за
їх згодою, спростовуються показаннями самих потерпілих ОСОБА_3. та ОСОБА_4 як
на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні. Обидві потерпілі послідовно
та категорично пояснювали про те, що згоди на вступ з ними у статеві стосунки
засудженому не давали, останній зґвалтував їх, застосувавши як фізичне
насильство, так і погрози таким, подолавши таким чином їх опір його
насильницьким діям.

При цьому, згідно з висновками судово-психіатричної та судово-психологічної
експертизи малолітня ОСОБА_3. та неповнолітня ОСОБА_4. за своїм психічним
станом могли усвідомлювати характер вчинюваних стосовно них дій і здатні давати
адекватні показання про це. ( а. с. 99- 112)

Показання потерпілих ОСОБА_3. та ОСОБА_4. про
насильницький характер дій засудженого стосовно кожної з них об'єктивно
підтверджено висновками судово-медичної експертизи, відповідно до яких як
ОСОБА_3., так і ОСОБА_4. статевої зрілості не досягли.

Виявлені при огляді ОСОБА_3. синці лівого передпліччя та правого стегна, а
у ОСОБА_4 - синці на правій молочній залозі та ногах утворилися від дії тупих
предметів, якими могли бути руки, ноги чи інші предмети, механізм утворення цих
пошкоджень на стегні ОСОБА_3. та правому стегні і лівій гомілці ОСОБА_4
характерні для насильницького розведення ніг руками людини, а пошкодження на
передпліччі - для насильницького утримання чи в процесі боротьби. (а. с. 50-51,
56-57)

Про те, що засуджений ОСОБА_1 саме зґвалтував обох
потерпілих із застосуванням насильства, на досудовому слідстві пояснював і
свідок ОСОБА_6, якого засуджений примушував чинити щодо потерпілих такі ж
протиправні дії. ( а. с. 165 )

Факт зґвалтування потерпілих засудженим ОСОБА_1. в
судовому засіданні також підтвердили свідки ОСОБА_7. ОСОБА_8,
а на досудовому слідстві - і свідок ОСОБА_9, останнє всім трьом стало
відомо від потерпілих.

За наведених обставин у суду першої інстанції не було
підстав сумніватися в об'єктивності та правдивості показань потерпілих ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. про обставини вчиненого стосовно них злочину засудженим ОСОБА_1., а
тому, ретельний аналіз досліджених в судовому засіданні доказів дав суду змогу
дійти обгрунтованого висновку як про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1.
у вчиненні інкримінованого йому злочину, так і про юридичну оцінку останнього.

Покарання засудженому ОСОБА_1. судом призначено згідно вимог ст..65 КК
України, до уваги взяті як тяжкість вчинених ним злочинів, обтяжуючих покарання
обставин ( вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння ), дані про його
особу: раніше судимий, працював, за місцем проживання характеризується
негативно, і є необхідним та достатнім як для виправлення засудженого, так і
для попередження нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що остаточне покарання за
сукупністю злочинів (в порядку ч.4 ст.70 КК України ) судом призначено з
порушенням вимог п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику
призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року,
відповідно до якого, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від
відбування покарання з випробуванням в порядку ст..75 КК України, вчинила до постановления вироку в першій
справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить
відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного
складання призначених покарань не допускається. За таких обставин кожний вирок
виконується самостійно.

З урахуванням
наведеного, куруючись ст..ст.365-366 КПК України , колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задовольнити повністю; апеляцію
адвоката ОСОБА_2. -відхилити; вирок Петровського районного суду м. Донецька від
12 січня 2007 року стосовно ОСОБА_1 змінити, вважати його засудженим за ч.3 ст.
152 КК України до 7 років позбавлення волі; за ч.4 ст. 152 КК України - до 8
років позбавлення волі; на підставі ч.І ст.70 КК України остаточно, за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70
КК України вирок Петровського районного суду м. Донецька від 4 жовтня 2006
року, яким ОСОБА_1. засуджено за ч.2 ст. 186, ч.І ст.296, 70 КК України до 4
років 10 днів позбавлення волі, а на підставі ст..75 КК України від відбування
призначеного покарання звільнено з випробуванням протягом іспитового строку 2
роки, - виконувати самостійно.

В решті частини вирок суду залишити без зміни.