В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 2 двох малолітніх дітей, директора ТОВ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -
в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 у січні 2015 року перебуваючи у м. Києві, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_5 » з метою незаконного переправлення чотирьох громадян В`єтнаму через державний кордон України.
Надалі, у січні 2015 року, на виконання вищевказаного злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення чотирьох громадян В`єтнаму через державний кордон України, ОСОБА_4 знайшов в мережі Інтернет оголошення про здачу в оренду квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_4 зв`язався з орендодавцем ОСОБА_6 та орендував вищевказану квартиру, не ставлячи при цьому останнього до відома щодо свого злочинного умислу.
Пізніше, знаходячись у м. Києві, ОСОБА_4 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення чотирьох громадян В`єтнаму через державний кордон України, за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_5 », зустрів невстановлену досудовим розслідуванням особу на ім`я « ОСОБА_7 », яка привезла до вищевказаної адреси чотирьох громадян В`єтнаму. Після цього, ОСОБА_4 розмістив для подальшого проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , наступних громадян В`єтнаму: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до моменту їх незаконного переправлення до Угорщини через прикордонні області України.
При цьому ОСОБА_4 було відомо, що вищевказані чотири громадянина В`єтнаму раніше були незаконно переправлені до України та нелегально, без відповідних дозвільних документів, перебувають на території України.
Також, упродовж січня лютого 2015 року, знаходячись у м. Києві, ОСОБА_4 , на виконання вищевказаного злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення зазначених громадян В`єтнаму через державний кордон України надавав вищевказаним громадянам поради щодо методів конспірації, які б унеможливили їх виявлення співробітниками правоохоронних органів на території України до часу їх незаконного переправлення до Угорщини через прикордонні області України, купував продукти харчування, якими забезпечував вищевказаних чотирьох громадян В`єтнаму.
18.02.2015 року співробітниками СБ України проведено обшук житла за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено чотирьох громадян В`єтнаму, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які нелегально, без відповідних дозвільних документів, перебували на території України та мали на меті в подальшому, за сприяння ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, нелегально, без відповідних дозвільних документів та поза відповідними пунктами пропуску через державний кордон України, потрапити до Угорщини через прикордонні області України.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.
Також обвинувачений з власного боку негативно оцінив свої протиправні дії, пообіцявши у подальшому не порушувати закон за жодних умов, адже за період, який пройшов з дня вчинення злочину, він повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання та утримання своєї родини.
Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за обставин, встановлених судом.
Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 332 КК України, оскільки він своїми умисними діями, за попередньою змовою групою осіб, сприяв незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та наданням засобів.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, відносно яких батьківських прав не позбавлений.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, виключно позитивну характеристику за місцем проживання, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан (одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей), спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, директор ТОВ, раніше не судимий), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає місці соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення в частині необхідності призначення покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади та зі звільненням від відбування покарання у відповідності до ст. 75 КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 332 КК України зі звільненням від відбування показання з іспитовим строком згідно ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа регламентованих ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Накладений арешт на майно обвинуваченого, у відповідності до ст. 174 КПК України, слід скасувати після набрання вироком законної сили.
Питання процесуальних витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади та займатися діяльністю пов"язаною з виконанням адміністративно-госпорадських та адміністративно-розпорядчих функцій.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , з зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_12 23.02.2015 року у справі № 522/2589/15-к, № 1-«кс»/22/3078/15 - скасувати.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_12 23.02.2015 року у справі № 522/2589/15-к, № 1-«кс»/22/3079/15 - скасувати.
Речові докази: мобільний телефон сіро-чорного кольору з написом «Fly», мобільний телефон біло-чорного кольору з написами «Samsung» та «DUOS», мобільний телефон синього кольору в чохлі чорного кольору з написами «Samsung» та «Galaxe S 4», мобільний телефон чорно-червоного кольору з написом «Nokia X 1», мобільний телефон чорно-помаранчевого кольору з написом «Nokia X 1», мобільний телефон чорно-блакитного кольору з написом «Nokia», мобільний телефон помаранчевого кольору з від`ємною клавіатурою, відсутньою панеллю корпуса з написом «Nokia» на акумуляторі, мобільний телефон чорного кольору з написом «Samsung», які перебувають на зберіганні у особистому сховищі № НОМЕР_1 , - повернути власнику (-ам).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1