Справа № 161/3265/15-к
Провадження № 1-кп/161/221/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 02 червня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002669, від 13.10.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України несудимого, -

· за ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 05.10.2014 року, близько 22 год. 30 хв., знаходячись навпроти буд. АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин, з потерпілим ОСОБА_6 , який почав втікати від обвинуваченого ОСОБА_4 , у напрямку вул. Рєпіна, що у м. Луцьку, а останній його наздоганяти, з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, обвинувачений ОСОБА_4 , наздогнавши по вул. Рєпіна, яка перехрещується із вул. Садовою, у м. Луцьку, а саме неподалік буд. №5, потерпілого ОСОБА_6 , штовхнув його в спину, внаслідок чого, той впав на землю, та умисно наніс йому декілька ударів ногами в ділянку тулуба та голови, спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи за №1122, від 17.10.2014 року, тілесні ушкодження: черпно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку, субдуральної гематоми справа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому даним вироком злочину, обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість визнав частково.

Дав показання про те, що дійсно у вказані в обвинувальному акті час та місці, у нього із потерпілим по справі ОСОБА_6 виник конфлікт, так як останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно чіплявся до його візуально знайомої ОСОБА_7 , яка попросила його та його знайомого ОСОБА_8 про захист.

Після цього, коли ОСОБА_6 почав втікати, він його наздогнав по вул. Рєпіна, а коли той впав на землю, він наніс йому кілька ударів ногами по тулубу. В той же час, по голові він жодних ударів не наносив, а тому тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 не спричиняв.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, його винуватість, у вчиненні інкримінованого йому вироком злочину, підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами, а саме:

Показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 про те, що у зазначені в обвинувальному акті час та місці, при вказаних обставинах, саме ОСОБА_4 , наніс йому кілька ударів ногами по тулубу та голові, внаслідок чого, він отримав тілесні ушкодження у виді забою головного мозку, субдуральної гематоми справа.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечує, що після розпиття спиртних напоїв, він, разом із своїм знайомим ОСОБА_9 , чіплялись до раніше незнайомої ОСОБА_7 , з метою познайомитись, яка звернулась за допомогою до раніше незнайомих їм ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_4 , з якими і виник у подальшому конфлікт.

Такі свої показання потерпілий ОСОБА_6 дав і під час досудового розслідування, а саме 10.01.2015 року, під час проведення за його участі слідчого експерименту, під час якого він чітко та послідовно вказав які дії відносно нього вчиняв ОСОБА_4 , а саме чим, як, та по яких частинах тіла наносив йому удари обвинувачений.

Факт нанесення потерпілому ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 , ударів ногами, зокрема коли той лежав на землі, в судовому засіданні у якості свідка, підтвердив ОСОБА_8 , який ствердив, що дійсно потерпілий ОСОБА_6 , у вказані час та місці, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно чіплявся до ОСОБА_7 , внаслідок чого, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник конфлікт. Після цього, потерпілий ОСОБА_6 , почав тікати, а обвинувачений ОСОБА_4 наздогнавши його, почав наносити йому удари ногами, зокрема коли той лежав на землі.

Такі свої показання, свідок ОСОБА_8 дав і під час досудового розслідування, а саме 23.02.2015 року, під час проведення за його участі слідчого експерименту, під час якого, він чітко та послідовно вказав які дії відносно потерпілого ОСОБА_10 вчиняв обвинувачений ОСОБА_4 , а саме чим і як наносив йому удари, зокрема коли той лежав на землі.

Факт конфлікту, який виник між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у судовому засіданні у якості свідка підтвердила ОСОБА_7 , яка дала показання про те, що дійсно у вказані час та місці, потерпілий ОСОБА_6 із своїм знайомим, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно почав до неї чіплятись, а обвинувачений ОСОБА_4 побачивши це, його штовхнув, після чого, потерпілий ОСОБА_6 почав втікати, а обвинувачений ОСОБА_4 його наздоганяти. Послідуючі події за їх участю вона не бачила, оскільки ті зникли з її поля зору за поворотом вулиці.

Наявні у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: забою головного мозку, субдуральної гематоми справа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, підтверджується:

Висновком судово-медичного експерта за №1122, від 17.10.2014 року, додатковим висновком судово-медичного експерта за №144, від 11.02.2015 року та показаннями у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_11 , яка підтвердила їх зміст повністю. При цьому, як убачається із даних висновків судово-медичного експерта та показань у судовому засіданні експерта ОСОБА_11 , тяжкі тілесні ушкодження, потерпілий ОСОБА_6 міг отримати в результаті прямої травмуючої дії тупого предмету, на що вказує ОСОБА_6 як в судовому засіданні так під час проведення з ним слідчого експерименту.

Таким чином, у судовому засіданні, на підставі наведених у вироку доказів, повністю знайшло підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 , в інкримінованому йому вчиненні злочину, у зв`язку з чим, його дії кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він ударів ногами по голові потерпілого ОСОБА_6 не наносив, а отже і не спричиняв останньому тяжких тілесних ушкоджень, тим самим не вчиняв злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються наведеними по справі доказами і розцінює як намагання пом`якшити свою відповідальність за вчинений злочин.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд враховує і те, що потерпілий ОСОБА_6 , чітко зазначив, що саме після того, як обвинувачений ОСОБА_4 , наніс йому удари по тулубу та голові він отримав вказані тяжкі тілесні ушкодження.

Суд вважає, що саме після нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 ударів ногами по голові потерпілого ОСОБА_6 , останній і отримав вказані тяжкі тілесні ушкодження, оскільки вони об`єктивно підтверджуються і іншими дослідженими у суді доказами, жодних підстав не вірити потерпілому у суду немає.

Крім того, в суді не здобуто жодних доказів того, що вказані тяжкі тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_6 отримав, чи міг отримати при інших обставинах.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , який ініціював конфлікт, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, досудовим розслідуванням не інкримінувались.

Враховуючи характер і обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, його наслідки, які свідчать про його підвищену небезпеку для суспільства, особу обвинуваченого, який хоч і відповідно до обвинувального акту є особою, яка в порядку ст.89 КК України немає судимості, однак зважаючи на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення тяжкого злочину, суд вважає, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання слід призначити у виді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що на час спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 , конфлікт фактично був вичерпаний і будь-якої потреби обвинуваченому наздоганяти потерпілого не було.

Разом з тим, визначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 , на підставі ст.69 КК України, термін покарання нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Закону, за яким притягується до кримінальної відповідальності, суд враховує обставини які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що обвинувачений як особа характеризується позитивно, його молодий вік, протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , який просив суворо не карати ОСОБА_4 ..

Вирішуючи цивільний позов, потерпілого ОСОБА_6 , до обвинуваченого ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 20 000 грн., який обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, суд вважає що його слід задовольнити повністю, оскільки він підтверджується фіскальними чеками про придбання ліків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд залишає без розгляду, як про те просив потерпілий.

З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 , на підставі ст.1166 ЦК України, слід стягнути 20 000 грн. майнової шкоди.
Керуючись ст.ст. 368; 369; 370; 371; 373; 374 КПК України (в ред. 2012 року), суд, -

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

До вступу вироку в законну силу, обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обв`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

З`являтись на виклики до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

Строк відбуття покарання, ОСОБА_4 , рахувати із часу взяття його під варту.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 , 20000 (двадцять тисяч) гривень майнової шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення в його користь із ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1