Справа № 1-кп/760/82/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

Захисника: ОСОБА_6 ,

Обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.12.1998 Києво-Святошинським районним судом Київської області, за ч.2 ст.229-6, КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки; 10.07.2000 Києво-Святошинським районним судом Київської області, за ч.1 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) на 1 рік; 30.07.2002 Києво-Святошинським районним судом Київської області, за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 23.04.2003 Васильківським міським судом Київської області за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 28.12.2006 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 08.10.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі; 21.02.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ст.ст. 70, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 27.11.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 29.10.2014 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. З ст. 185, ст.. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_7 будучи раніше судимий: 07.12.1998 Києво-Святошинським районним судом Київської області, за ч.2 ст.229-6, КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки; 10.07.2000 Києво-Святошинським районним судом Київської області, за ч.1 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) на 1 рік; 30.07.2002 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 23.04.2003 Васильківським міським судом Київської області за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 28.12.2006 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 08.10.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі; 21.02.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ст.ст. 70, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 27.11.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 29.10.2014 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. З ст. 185, ст.. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, вчинив нове правопорушення.
Так, 26.05.2014р., приблизно о 13:56 год., ОСОБА_7 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме, технічно несправним автомобілем марки «Пежо 405», д.н.з. НОМЕР_1 , яким незаконно заволодів у ОСОБА_8 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, рухався зі швидкістю приблизно 80 км./год., по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини бульвару Чоколовському, в м.Києві, зі сторони площі Севастопольської, в напрямку вул. Уманської, в крайній правій смузі руху, де дорога має три смуги руху в попутному напрямку. Наближаючись до зупинки громадського транспорту вул. Міцкевича, яка розміщена навпроти будинку №37 по бульвару Чоколовському в м. Києві, Фурсін проявив неуважність, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості з урахуванням дорожньої обстановки, не витримав безпечний інтервал та дистанцію з маршрутним таксі автобусом «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який зупинився на зупинці громадського транспорту вул. Міцкевича, для висадки та посадки пасажирів, чим грубо порушив п.п 1.5, 2.1 а), 2.3 а), б), д), 12.1, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення з задньою правою частиною зазначеного автобуса «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого здійснив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які знаходились на зупинці громадського транспорту.
В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а пішохід ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1228/е від 15.07.2014 встановлено, що при вивченні медичної документації на момент звернення за медичною допомогою 26.05.2014 о 14.07 у ОСОБА_10 , 1996 року народження, мали місце тілесні ушкодження у вигляді: а) забійної рани тім`яної ділянки; б) закрита травма правого стегна - перелом стегнової кістки в нижній третині (метадіафіз) зі зміщенням уламків. Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Рентгенологічні дані вказують на наявність перелому стегнової кістки, що потребувало проведення оперативного втручання з метою репозиції, що дозволяє вважати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаного з`єднання та тканин так і власно функції суглобу буде перевищувати 21 добу, а саме цей строк слід враховувати при визначенні тривалості розладу здоров`я, як судово-медичний критерій визначення ступеню тяжкості. Тому є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, зазначене у п. б) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил».
Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1423/е від 01.09.2014 встановлено, що при зверненні за медичною допомогою 26.05.2014 о 13.56 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лобної ділянки зліва, потиличної, правої га лівої тім`яних ділянок; різані рани передньої черевної стінки; садна передньої черевної стінки; закритий перелом великого горбика лівої плечової кістки; закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 7-9 ребер справа по лопатковій лінії зі зміщенням уламків; забійно-рвана рана по переднє-медіальній поверхні лівої гомілки, дном якої є великогомілкова кістка та розчавлення переднього великогомілкового м`язу; фрагментарний перелом середньої третини діафізу обох кісток гомілки багатоуламковий відкритті перелом діафізів лівих великої та малогомілкової кісток; забійно-рвані рани по переднє-медіальній та задне-латеральній поверхні правої гомілки, дном яких є перелом малогомілкової кістки; уламковий перелом правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, уламковий фрагментарний перелом правої малогомілкової кістки на протязі проксимальної половини зі зміщенням уламків - багатоуламковий відкритий перелом діафізів правих великої та малогомілкової кісток.
Локалізація, морфологія вказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони тупим предметом(ми), різані рани гострими предметами, могли утворитись в термін 26.05.2014 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом).
Таким чином, між подіями транспортної травми від 26.05.2014 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
За ступенем тяжкості відкриті переломи діафізів лівої та правої великої та малогомілкової кісток відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для житія), згідно з п. 2.1.3. М «Правил».
Садна та рани, у звичайному перебігу, загоюються у строк до 6 діб, та відповідно понад 6 діб, але менше ніж 21 добу, тобто, саме на цей строк буде порушена як функція травмованої ділянки так і у цей строк буде відновлена її анатомічна цілісність. Цей строк визначає тривалість розладу здоров`я. Саме тому, відповідно ті. п. 2.3.5. та 2.З.З., 4.6. «Правил», за ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться: забійні та різані рани до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; садна до легкого тілесного ушкодження.
Морфологічні властивості виявлених переломів наявність зміщення уламків, дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення функції лівої верхньої кінцівки та грудної клітки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, за ступенем тяжкості закритий перелом великого горбика лівої плечової кістки та закрита травма грудної клітки відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на с трок понад 21 добу.
Згідно висновку автотехнічної експертизи (техстан) №290/ат від 02.06.2014 встановлено, що несправності технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля «Пежо 405», д.н.з. НОМЕР_1 , які полягають у не спрацюванні гальмівних механізмів переднього правого та заднього лівого коліс при натисканні на гальмівну педаль, внаслідок пошкодження гумового шлангу приводу гальмівного механізму переднього правого колеса; відсутності тиску повітря в передніх колесах, внаслідок аварійних пошкоджень колісних дисків та наскрізних пошкоджень шини переднього правого колеса; зміщенні та затисненні деформованими елементами кузова переднього правого колеса; деформації нижньої частини стійки амортизатора переднього правого колеса виникли під час ДТП.
Несправність, яка полягає у відсутності фрикційних накладок гальмівних колодок гальмівного механізму заднього лівого колеса, виникла до ДТП та водій міг її виявити перед початком експлуатації транспортного засобу, а також вона могла бути причиною ДТП, оскільки дана несправність призводить до зменшення ефективності гальмування транспортного засобу.
Згідно висновку автотехнічної експертизи №436/ат від 19.09.2014, в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Пежо 405» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.4; 12.1; 13.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Пежо 405» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути досліджуваної ДТП, шляхом виконання вимог пунктів: 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Пежо 405» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 12.4; 12.1; 13.1 ПДР України. З технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП є невідповідності дій водія автомобіля «Пежо 405» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам пунктів: 12.1; 13.1 ПДР України.
Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:
- п. 1.5 ПДР, згідно якого: «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
· п. 2.1 /а/ ПДР, згідно якого: «водій механічного транспортногозасобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення»;
· п. 2.3 /а/ ПДР, згідно якого: «водій зобов`язаний перед виїздомперевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу»;
· п. 2.3 /б/ ГІДР, згідно якого: «водій зобов`язаний бути уважним,стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічнимстаном транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобому дорозі»;
· п. 2.3 /д/ ПДР, згідно якого: «не створювати своїми діями загрозибезпеці дорожнього руху»;
· п. 12.1 ПДР, згідно якого: «під час вибору в установлених межахбезпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку,а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу,щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керуватиним»;
· п. 12.4 ПДР, згідно якого: «у населених пунктах рух транспортнихзасобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;
- п. 13.1 ПДР, згідно якого: «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;
Порушення водієм ОСОБА_7 пунктів 1.5, 2.1 а), 2.3 (а), (б), (д), 12.1, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому діянні визнав повністю, щиро розкаявся та дав пояснення щодо вчиненого ним злочину, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Він пояснив, що

26.05.2014р., в день він заволодів технічно несправним автомобілем марки «Пежо 405», д.н.з. НОМЕР_1 , та не маючи при собі посвідчення водія рухався по бульвару Чоколовському, в м.Києві. Наближаючись до зупинки вул. Міцкевича, він неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості з урахуванням дорожньої обстановки, не витримав безпечний інтервал та дистанцію з маршрутним таксі автобусом «Богдан», який зупинився на зупинці, в результаті чого здійснив зіткнення з задньою правою частиною зазначеного автобуса, після чого здійснив виїзд за межі проїзної частини, де наїхав на пішоходів, які є потерпілими, які знаходились на зупинці.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, при дослідженні фактичних обставин справи, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.
Враховуючи викладене, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу: раніше судимий, не працює, характеризуючі дані.

Щире розкаяння у вчиненому судом визнається як пом`якшуюча покарання обставина, обтяжуюча рецидив злочину.

Враховуючи викладене, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, а також і те, що згідно ст. 12 КК України вчинений ним злочин віднесено до тяжких злочинів, суд вважає за необхідне визначити йому покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_11 немає посвідчення водія і керував автомобілем без відповідного посвідчення водія.

Враховуючи, що ОСОБА_11 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку 29.10.2014 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області, яким його було визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. З ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, то остаточне покарання йому суд призначає за правилами ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до відповідача ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 41145 грн., яку він поніс як витрати на лікування та моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Обгрунтовуючи заподіяння моральної шкоди позивач посилався на глибоку психологічну травму, завдану йому фізичною травмою, важким фізичним болем, який довелось перенести протягом тривалого часу і цей стан продовжується, в зв`язку з травмою отриманою в ДТП він отримав інвалідність 2 групи. Посилається на порушення звичного укладу життя, пов`язаного з отриманим ушкодженням на весь наступний період.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, обґрунтування, і також пояснив, що продовжує лікування.

Відповідач позов визнав повністю.

Суд враховує зазначені обставини і доводи позивача. Крім того, суд також враховує доходи та майновий стан позивача та відповідача.

Матеріальний позов підтверджується наданими позивачем доказами. При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди потерпілому та розміру її відшкодування, суд також враховує доводи позивача, зазначені обставини та вважає, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в зазначеній сумі 100000 грн.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 /п`яти / років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Києво-Святошинським районним судом Київської області від 29.10.2014 р. - у виді 6 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк покарання рахувати з 18.06.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 обрати у виді тримання під вартою.

Позов ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 41145 грн., на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 100000 грн., всього в сумі 141145 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати в сумі 2212,88 грн. вартість проведених авто технічних експертиз № 290/ат від 02.06.2014р. та № 436/ат від 19.09.2014 р. проведеної НДЕКЦ при ГУМВС України.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: