Дата документу Справа № 314/1088/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/1088/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1044/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.539 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 червня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо ОСОБА_6 за поданням адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного за вироком суду покарання у виді позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20) - ОСОБА_8 , та засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з Вільнянською виправною колонією УДПтС України в Запорізькій області (№20),

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до Апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 квітня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20) про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2012 року покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації виправної колонії та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог вказує на безпідставність висновків суду, викладених в ухвалі, та зазначає, що з перших днів відбування покарання у колонії він був працевлаштований, до праці ставився сумлінно, неодноразово був заохочений адміністрацією колонії, режиму утримання не порушував, конфліктних ситуацій не створював, брав активну участь по благоустрою колонії, підвищував свій освітньо-кваліфікаційний рівень та здобув декілька спеціальностей.

З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що 12 березня 2015 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2012 року.

У подані зазначено, що на даний час засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до правці, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та представника виправної колонії - ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки доводи засудженого, в ній викладені, підтверджуються матеріалами провадження та представником колонії, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання, в т.ч. у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст.539 КПК України, подання про звільнення особи від подальшого відбування покарання умовно-достроково розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, та з урахуванням положень розділу VIII цього Кодексу. Тобто, суд має повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, після чого постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону узгоджуються і з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року, відповідно до яких, під час судового розгляду суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався, оскільки неповно та однобічно з`ясував дані про особу засудженого, не з`ясував його ставлення до вчинених злочинів, не дав оцінку всім доводам, викладеним у поданні, та даним, які містяться в матеріалах провадження, що на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог ст.ст.407, 409 КПК України, вищевказана ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

З наданих апеляційному суду матеріалів провадження вбачається, що на час звернення адміністрації Вільнянської ВК №20 до суду із вищевказаним поданням, засуджений ОСОБА_6 відбув не менш ніж дві третини строку покарання, призначеного йому за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2012 року, що згідно з положеннями ст.81 КК України, є однією з обов`язкових умов при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, які вчинили умисний тяжкий злочин.

При відбуванні покарання у Вільнянській ВК №20 засуджений на виробництві установи працевлаштований різноробочим в цеху №2 промислової зони, виконує роботи із самообслуговування, залучався без оплати до робіт по благоустрою колонії та поліпшенню житлово-побутових умов засуджених, до праці ставиться сумлінно /а.п.3-4, 9/; має 1 стягнення, яке погашено, та 2 заохочення у вигляді подяки начальника установи /а.п.5/; підвищує свій освітній рівень шляхом самоосвіти /а.п.10/; приймає участь у самодіяльних організаціях, а також у програмах диференційного виховного впливу на засуджених «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Підготовка до звільнення» /а.п.11/, вину у вчиненому злочині визнає, розкаюється.

За вироком суду на користь держави із засудженого постановлено стягнути судові витрати у розмірі 1356 грн 84 коп. Проте утримання вказаного боргу не проводиться через відсутність виконавчого листа в установі /а.п.6/.

Засуджений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 /а.п.15/, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування.

Вказані матеріали провадження, на думку колегії суддів, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім цього, при апеляційному розгляді представник виправної установи - ОСОБА_8 , підтвердив доводи подання, а також обставини, на які послався засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та зазначив, що під час відбування покарання ОСОБА_6 у деякий період дійсно не працював, але не з власної ініціативи, а у зв`язку з тим, що в колонії не було потужностей для праці. В цей час засуджений виконував роботу по благоустрою колонії. На цей час стягнень останній не має, готується наказ щодо його заохочення за підсумками роботи у другому кварталі.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів не вбачає обставин, які б були перешкодою для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, і вважає, що подання адміністрації Вільнянської ВК №20 підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_6 умовно-достроковому звільненню від подальшого відбування покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 539 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 квітня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного за вироком суду покарання у виді позбавлення волі, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20) та звільнити засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особами, які тримаються під вартою - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошений 5 червня 2015 року о 15-00 годині.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4