АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/385/15 Справа № 206/7865/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001630, за обвинуваченням

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8 ,

Встановила:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.296 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладанням на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 2,3,4 ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі першого заступника прокурора Дніпропетровської області порушується питання про скасування вироку щодо ОСОБА_6 , оскільки останньому призначене м`яке покарання, у зв`язку з безпідставним застосуванням ст.75 КК України. Прокурор стверджує, що судом не враховано тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, даний злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що суд належним чином не вмотивував своє рішення про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Виходячи з цього, прокурор просить, як це видно з його апеляційної скарги, вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 13 вересня 2014 року приблизно о 12 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 після сварки з ОСОБА_9 взяв з собою сокиру для нанесення тілесних ушкоджень і розшукуючи її прибіг на подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 на зазначеній вулиці, де між ОСОБА_6 і ОСОБА_10 виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_6 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, заподіяв ОСОБА_10 один удар обухом сокири по голові, а потім множинні удари кулаками по тулубу і голові. Продовжуючи свої хуліганські дії, він схопив за волосся ОСОБА_11 , яка намагалась завадити йому бити ОСОБА_10 , та заподіяв їй численні удари руками і ногами по голові й тулубу.

В результаті хуліганських дій потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_12 , які вважали вирок законним та обгрунтованим, а скаргу прокурора необґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення. При цьому відповідно до п.4 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Відповідно до ст.49 та п.3 ч.2 ст.52 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника щодо особи, яка внаслідок психічних чи фізичних вад не здатна повною мірою реалізовувати свої права, якщо обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а обвинувачений не бажає його запрошувати.

Однак суд не дотримався цих вимог закону.

Згідно довідки головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_6 перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності».

За вироком суду обвинувачений вчинив названий злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, судовий розгляд провадження щодо ОСОБА_6 відбувався без участі захисника, оскільки обвинувачений бажав захищати свої інтереси самостійно. Суд задовольнив клопотання ОСОБА_6 , хоча з огляду на стан його здоров`я, не вправі був це робити.

Більш того, за змістом вироку суд розглянув кримінальне провадження в скороченому порядку відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні цього злочину тощо.

Проте суд усупереч названому закону, як це видно з матеріалів судового провадження, не дотримався його вимог.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину. Однак виходячи з аналізу його пояснень останній фактично заперечував обставини вчинення ним вказаного у вироку хуліганства. При цьому посилався на те, що вказані дії відносно потерпілих вчинив після сварки з ОСОБА_10 , про що, зокрема, зазначається і у вироку.

Крім того, з показань потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в судовому засіданні, як вони наведені у вироку, ОСОБА_6 завдав удари ОСОБА_10 не обухом сокири, а її ручкою, що не узгоджується з висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , згідно з яким виявлене в потерпілого тілесне ушкодження у вигляді забійно-різаної рани в лобній частині спричинено від дії твердого предмету, яким могла бути ріжуча частина сокири або інші предмети, що володіють ріжучими властивостями.

За таких обставин суд першої інстанції був зобов`язаний дослідити всі докази, якими органи досудового розслідування обгрунтували висновок про винність ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Однак суд, як це видно з вироку, цього не зробив і належної оцінки цим розбіжностям в зазначених доказах не дав.

Як убачається з матеріалів провадження і це зазначено у вироку, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд посилався на дані копії характеристики винної особи за місцем проживання станом на 12 вересня 2013 р. Між тим, в провадженні відсутні дані, що характеризують обвинуваченого за період з 4 липня 2013 р., коли його було звільнено умовно-достроково на 9 місяців 24 дні від покарання за попереднім вироком, і до 13 вересня 2014 р., коли згідно вироку ним було вчинено хуліганство.

Посилання суду при призначенні покарання на підставі ст.75 КК України на те, що ОСОБА_6 перебуває на обліку у нарколога внаслідок вживання опіоїдів, є не мотивованим в силу того, яким чином ця обставина може слугувати підставою для звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Отже, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.412 і п.1 ч.1 ст.415 КПК України допущені порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, під час якого слід врахувати зазначені в ухвалі недоліки та прийняти законне і обгрунтоване рішення з урахуванням вимог кримінального і кримінального процесуального законів.

У зв`язку з зазначеним вище колегією суддів не можуть бути перевірені доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу, оскільки це питання підлягає вирішенню судом першої інстанції.

Разом з тим, якщо під час нового розгляду провадження буде доведена винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, то покарання, що було визначене за вироком від 19 грудня 2014 р., слід вважати невиправдано м`яким.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора частково задовольнити.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд в тому самому суді в іншому складі.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4