дата документу :
Справа № 359/1976/15-к
Провадження №1-КП/359/177/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за участю потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_8 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Борисогліб Краснодарського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , за таких обставин.
27.10.2014 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки "Volkswagen Golf 1.6", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Київський Шлях в місті Бориспіль Київської області, в напрямку міста Харків, неподалік будинку №1, в порушення п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), згідно з яким "для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну...", п. 2.3 д) ПДР України "не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху" не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого створив своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху.

В порушення вимог п. 18.4 ПДР України, згідно з яким "якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість або зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжувати (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека" проявив злочинну самовпевненість, належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу перед пішохідним переходом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та в разі необхідності зупинитися, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину вулиці Київський Шлях по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок даної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 295 від 28.11.2014 року при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , 1959 року народження, виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита спинномозкова травма, повний розрив хребта на рівні між 2-3 грудними хребцями із переломом 2 грудного хребця, зруйнування оболонок та речовини спинного мозку на рівні між 2 і 3 грудними хребцями, множинні лівобічні переломи ребер, закритий перелом лівого плеча, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки, забійна рана і садно лівого стегна, садно лівої сідниці, крововиливи в прикореневих та міждолевих відділах легень з розривом плеври та тканини легень, крововиливи у зв`язках печінки, розрив правої долі печінки. Всі виявлені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_9 виникли від дії тупих предметів. Характер та розташування тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_9 , наявність ознак струсу тіла вказують на те, що тілесні ушкодження виникли врезультаті дорожньо-транспортної пригоди (травма при наїзді автомобіля на пішохода). Найбільш імовірно, в момент первинного контакту з транспортним засобом потерпілий знаходився у вертикальному стані і був звернений до автомобіля лівою стороною тулуба. Об`єктивних судово-медичних даних про те, стояв чи рухався потерпілий в цей момент не мається. При судово-медичній експертизі слідів від переїзду колесами транспортного засобу, а також слідів, які б вказували на волочіння тіла загиблого не виявлено. Виявлені при експертизі трупа ОСОБА_9 тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент спричинення і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої спинномозкової травми з повним розривом хребта на рівні між 2-3 грудними хребцями із переломом 2 грудного хребця та зруйнуванням оболонок та речовини спинного мозку. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_9 етиловий спирт не виявлений, що може вказувати на те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 був тверезий.

Таким чином, порушення водієм ОСОБА_4 вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію 01.01.2002 р., перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав, що 27.10.2014 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, він керуючи технічно справним автомобілем марки "Volkswagen Golf 1.6", рухаючись проїзною частиною вулиці Київський Шлях в місті Бориспіль Київської області, в напрямку міста Харків, неподалік будинку №1, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину вулиці Київський Шлях по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху його автомобіля, в результаті чого відбувся наїзд на нього. Внаслідок даної пригоди, пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень, загинув на місці пригоди.
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого, потерпілої в частині цивільного позову, та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Адже обвинувачений під час керування автомобілем, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, допустив злочинну недбалість, яка полягає у тому, що він проявив неуажність, не оцінив дорожню обстановку та не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та в разі необхідності зупинитися, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля. Такі діяння заборонене ПДР України. ОСОБА_4 рухаючись проїзною частиною вулиці не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину вулиці по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув. Додаткових обставин, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Тому між бездіяльністю обвинуваченого та смертю ОСОБА_9 існує безпосередній причино-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.
Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений:
- за ч. 2 ст. 286 КК України, за порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого.

Обираючи покарання, суд виходить з того, що обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення. Разом з тим, він щиро розкаявся в скоєному злочині, та під час судового розгляду розпочав частково відшкодовувати моральну шкоду у сумі 1 000 грн. (а.с.104). Також, повідомив, що має бажання продовжити відшкодовувати завдану злочином моральну шкоду. Ці дві обставини пом`якшують покарання. Як вбачається із заяви іншої потерпілої ОСОБА_7 від 16.03.2015 р., вона жодних претензій до обвинувачуваного ні морального, ні матеріального характеру не має, (а.с.27), та у своїй заяві просить суд, для обвинуваченого, про звільнення від відбування покарання з випробуванням.(а.с.28).

Під час судового провадження за клопотанням ОСОБА_6 її було залучено в якості потерпілої по даному кримінальному провадженню.(а.с. 47-48). ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов по відшкодуванню моральної шкоди на суму 55 тисяч гривень.

Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені. Аналіз даних про особу ОСОБА_4 вказує на те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває(а. с. 89-90). Як вбачається з довідки - характеристики (а.с.82) обвинувачений, громадський порядок не порушує, до адміністративної відповідальності не притягувався. Проживає разом з хворою дружиною( а.с. 86), та за останнім місцем роботи він зарекомендував себе позитивно(а.с.83). Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Крім того, обвинувачений є людиною похилого віку 1942 року народження, та з 24.07.2002 р. перебуває на пенсії, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 .(а.с. 77).

З урахуванням цих обставин ОСОБА_4 належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Разом з тим, ОСОБА_4 раніше не судимий (а.с.87), його перевиховання є можливим без ізоляції від суспільства. Обвинувачений в судовому засіданні зобов`язувався і на далі відшкодовувати матері загиблого в ДТП ОСОБА_9 грошові кошти, а ізоляція обвинуваченого ОСОБА_4 може негативно вплинути на його можливості подальшого відшкодування завданих збитків потерпілій ОСОБА_6 , якої вона потребує, що не відповідає меті покарання, передбаченій ст.50 КК України. Крім того, на самостійному фінансовому утриманні обвинуваченого перебуває дружина, яка хворіла на тяжку хворобу - онкологічне захворювання та потребує періодичного догляду і профілактичного лікування (а.с.86). Також суд бере до уваги не тільки думку потерпілої ОСОБА_6 яка просить для потерпілого реального покарання, але також, враховує думку потерпілої ОСОБА_7 яка просить не позбавляти волі обвинуваченого і вважає за можливе застосувати умовне покарання.
З урахуванням цих обставин суд дійшов до переконання, що обвинуваченого допустимо звільнити від основного покарання у виді позбавлення волі. Для контролю над його поведінкою йому належить призначити іспитовий строк певної тривалості, на нього слід накласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертиз у розмірі 1 965 гривень 60 копійок (а.с.94-98).
В ході розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_6 , пред`явила до ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування витрат за завдану моральну шкоду у розмірі 55 000 тисяч гривень у зв`язку з перенесенням нервового стресу і душевних страждань та погіршенням здоров`я. В обґрунтування надала посвідчення учасника ветерана війни № НОМЕР_3 (а.с. 53) , вказавши, що вона є людиною похилого віку, та її єдиний син який трагічно загинув в ДТП завжди їй фінансово допомога і морально підтримував. Залишившись без нього, вона перенесла сильний стрес та її самопочуття значно погіршилось.

Обвинувачений цивільні позов визнав частково.

Цивільний позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з п.1, п.2 ч.2, ч.3 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я чи у зв`язку з проти - правною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що у зв`язку із смертю ОСОБА_9 його мати ОСОБА_6 зазнала сильні душевні переживання. У такий спосіб її заподіяна моральна шкода. З огляду на глибину та тривалість душевних страждань, пов`язаних з невідворотністю втрати сина, позбавленням можливості спілкуватись з ним в подальшому та істотними змінами в сімейному житті, враховуючи вимогу розумності, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяна потерпілій ОСОБА_6 , становить 55 000 тисяч гривень.

Речові докази: транспортний засіб - автомобіль марки "Volkswagen Golf 1.6", реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить залишити у володінні обвинуваченому; паспорт громадянина України НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_4 .
Керуючись ст. 22, ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст.ст. 374-376 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-76, ч. 2 ст. 286 КК України, ч.1 ст.1167, п.1, п.2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України , суд
присудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю в 3 роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_6 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 55 000 гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (розрахунковий рахунок: 0008, МФО: 820019 УДКСУ у Подільському районі м. Києва, код: 37975298) витрати на проведення експертиз у розмірі 1 965 гривень 60 копійок.
Речові докази: транспортний засіб - автомобіль "Volkswagen Golf 1.6", реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити у володінні ОСОБА_4 паспорт громадянина України НОМЕР_4 .
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1