Справа №11-481/11 28.07.2011 04.08.2015 04.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Справа № 11-481 /2011 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 травня 2011 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, громадянин України, з неповною середньо освітою, не працюючий, не одружений, не навчається, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 вересня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- засуджений за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 вересня 2010 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Згідно вироку суду, 14 лютого 2011 року ОСОБА_6 , діючи повторно, шляхом вільного доступу в домоволодіння АДРЕСА_2 , намагався таємно викрасти майно на загальну суму 201 грн. 10 коп., яке належить ОСОБА_9 однак, свої злочинні наміри не довів до кінця з незалежних від нього причин і втік, залишивши | викрадене.

Також органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що 30 січня 2011 року близько 15.00 год., діючи повторно, шляхом вільного доступу до приміщення господарської будівлі домоволодіння АДРЕСА_1 , таємно викрав 100 кг пшениці, які належали ОСОБА_10 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 190 грн.

Крім того, ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення в тому, що 07 лютого 2011 року близько 01.00 год., діючи повторно, шляхом вільного доступу до господарської будівлі вищевказаного домоволодіння таємно викрав 150 кг. пшениці, які належали ОСОБА_10 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 285грн.

За останніми двома епізодами обвинувачення ОСОБА_6 судом виправдано за відсутністю складу злочину, оскільки свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона не забороняла засудженому брати зерно для власних потреб і не є потерпілою.

В апеляції захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить скасувати вирок і направити кримінальну справу на новий судовий розгляд. Вказує, що потерпіла ОСОБА_9 раніше дозволила засудженому ОСОБА_6 брати металобрухт зі свого подвір`я, однак забула про це внаслідок свого літнього віку.

Крім цього, на його думку, органами досудового слідства допущено помилку при проведенні розрахунку вартості викраденого майна, оскільки взято довідку КП «Очаківський ринок» (а.с. 18), в якій вказана вартість нових виробів, а не металобрухту. Також апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо маркування кабелю, який ОСОБА_6 намагався викрасти, що відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.89 року - якщо в ході судового засідання виявиться неможливість встановити розмір матеріального збитку, це може впливати на кваліфікацію злочину та на призначення винному міри покарання, зазначених у ст. 324 КПК України.

Крім цього, захисник вважає, що під час досудового слідства було допущено порушення права неповнолітнього на захист, оскільки затримано ОСОБА_6 14.02.2011 року, а захисник допущений тільки 17.02.2011 року. Крім того, постановою слідчого законним представником неповнолітнього був визнаний співмешканець матері ОСОБА_11 , який не є ні його батьком, ні усиновителем, ні опікуном, тому не мав законного права представляти його інтереси, тому допущені істотні порушення вимог КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в його інтересах, в підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним і обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненому злочині за вказаними у вироці обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.

Дії засудженого вірно кваліфіковані за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

За поясненнями потерпілої ОСОБА_9 14 лютого 2011 року близько 10.00 год. вона разом зі своєю донькою ОСОБА_10 підійшли до її домоволодіння і побачили її онука ОСОБА_6 , який ніс мішок. ОСОБА_10 почала кричати, після чого ОСОБА_6 кинув його і втік. Коли вона відкрила мішок, то побачила там мідний кабель, дві клеми від зварювального апарату, барабан гальмівного апарату та два металеві прути, що належало їй. Через деякий час онука повернувся і пояснив, що заборгував грошей, хотів викрадене майно здати в металобрухт і повернути борг (а.с.11, 69).

Свідок ОСОБА_10 дала аналогічні показання про обставини замаху на крадіжку майна її сина у ОСОБА_9 .

Що стосується доводів апеляції щодо вартості майна, яке намагався викрасти засуджений, колегія суддів вважає, що розмір майна, яке було вилучено чи яким заволодів винний у результаті скоєння злочину, визначається його вартістю, яка виражається в грошовій оцінці конкретної речі. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними цінами, що існували на момент скоєння злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. При цьому суди керуються нормами законодавства про ціни та ціноутворення і Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженим відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 22.01.96 № 116. У разі відсутності ціни на майно його вартість визначалася шляхом проведення відповідної експертизи.

До матеріалів справи залучена довідка, видана 15 лютого 2011 року КП «Очаківський ринок» щодо вартості металевих виробів, які ОСОБА_6 намагався викрасти з якої встановлено, що кабель коштує 35 грн., гальмівний барабан - 120 грн, клеми для зварювального апарату - 35 грн., арматура - 16 грн., а тому доводи апелянта про те, що під час визначення вартості викраденого необхідно брати до уваги не вартість готових бувших у вжитку виробів, а вартість ваги металу- не мають законних підстав.

Крім цього, як свідчать матеріали справи, постановою слідчого від 14 лютого 2011 року адвоката ОСОБА_12 ( ордер № 55 від 14.02.2011) було допущено в якості захисника неповнолітнього ОСОБА_6 ( а.с. 20, 21). Однак у жодній слідчій дії цей захисник участі не приймав і 17.02.2011 року слідчим винесено іншу постанову про допущення до участі у справі захисника ОСОБА_13 (угода від 17.02.2011), яка приймала участь у подальших слідчих діях зокрема у засіданні суді під час обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_6 ( а.с. 45,46).

Доводи апелянта щодо розміру завданої шкоди, відсутність складу злочину та порушення прав неповнолітнього на захист не знайшли підтвердження у матеріалах справи, тому колегія суддів не може взяти їх до уваги.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то судова колегія приходить до висновку про можливість зміни вироку в частині призначеного покарання.

Мотивуючи призначення покарання засудженому, суд не прийняв до уваги як пом`якшуючу обставину, його активне сприяння розкриттю скоєного ним злочину, скоєння злочину у неповнолітньому віці (15 років), сімейний та матеріальний стан, відсутність завданої потерпілій шкоди.

Судова колегія також враховує думку потерпілої ОСОБА_9 , яка є бабусею засудженого, про що свідчить протокол судового засідання, про призначення її онуку покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, із наданням можливості залишитися в сім`ї.

Враховуючи викладене, а також те, що ст. 78 КК України не містить прямої заборони щодо повторного застосування ст. 75 КК України до осіб, які у період іспитового строку вчинили новий злочин, колегія суддів вважає, що наведені обставини дають підставу для висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_14 без відбування покарання із застосуванням ст. 75,104 КК України.

Керуючись ст. 365,366 КПК України, колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 травня 2011 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного йому судом за ст. 15 ч.З, ст.. 185 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України КК України у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Головуючий: підпис
Судді: підписи