Справа № 192/25/15-к
Провадження № 1-кп/192/32/15
В И Р О К
Іменем України
"09" лютого 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000807, внесене до ЄРДР25.10.2014 року, відносно

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, де зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , громадянина України, має базову середню освіту, непрацевлаштованого, проживаючого у повній сімї, на обліку в криминальній міліції у справах неповнолітніх, службах у справах дітей не перебуває, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

В с т а н о в и в:

25 жовтня 2014 року близько 02-ї години ночі ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, прийшов на подвіря будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи умисел на крадіжку, ОСОБА_4 зірвавши замикаючий пристрій на вхідних дверях, проникнув у приміщення господарської будівлі, звідки намагався викрасти 2 мідних одножильних проводи, довжиною 6 м та 15 м; 3 мідних одножильних кабелі, довжиною 15 м, 7 м та 1,5 м, 2 мідних двожильних кабелі, довжиною 1 м та 15 м, 3 подовжувачі, довжиною 5 м, 30 м та 40 м та набір чавунник кілець для плити, які належать ОСОБА_7 . В той момент, коли обвинувачений складав вказане майно до мішку, він був застигнутий на місці злочину господарями будинку, які викликали міліцію.

ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його дії були виявлені громадянами, коли обвинувачений складав майно до мішка.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в предявленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини замаху на крадіжку чужого майна.

Пояснив, що він вночі 25 жовтня 2014 року ішов додому повз подвіря потерпілого, та вирішив проникнути у сарай, щоб викрасти металеві вироби, які потім продати, щоб виручити гроші для себе. На той час він не мав роботи та заробітку. Коли він склав кабелі у мішок та виходив з сараю, до нього підійшло троє людей: двоє чоловіків та жінка, через що він не зміг викрасти майно. Він вибачився перед потерпілим та має намір дотримуватися законослухняної поведінки.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину, сумніву в істинності та добровільності його позиції немає, фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд, з урахуванням думки учасників судового розгляду, вважає, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів у справі, окрім даних про особу обвинуваченого.

Суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України: незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, виховується у багатодітній родині, з обома батьками, за місцем навчання характеризується позитивно; на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставини справи, які помякшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, своїми показаннями сприяв встановленню істини у справі, вибачився перед потерпілим, що свідчить про його щире каяття, вчинив злочин у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність вищезазначених обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, вважає за доцільне в порядку ст.69 КК України призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.3 ст.185 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 104 КК України, вважаючи, що це покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за

ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 у період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий