Справа № 1-230/08р.
міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Ільченка О.І.,
при секретарі Іценко
з участю прокурора Луценка М.В., адвоката ОСОБА_2,
при відкритому попередньому розгляді в залі суду м.
Прилуки кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, одруженого, з середньо-технічною освітою,
пенсіонер, інвалід Ш групи, голова об”єднання Союзу організацій інвалідів
України, не судимий,
за ч.1 ст.382 КК України,-
кримінальна справа надійшла до Прилуцького міськрайонного суду 04 серпня 2008
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що працюючи директором
підприємства „Оптиміст” Прилуцького міськрайонного об”єднання Союзу організацій
інвалідів України, будучи наділеним організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими повноваженнями, незважаючи на рішення Господарського
суду Чернігівської області від 01.07.2003 року, Київського апеляційного
господарського суду від 12.11.2003 року та наказу Господарського суду
Чернігівської області про примусове виконання рішення суду про зобов”язання
підприємство „Оптиміст” повернути Прилуцькій міській раді зайняті земельні
ділянки площею 1445 кв.м по вул. Київській та площею 334 кв.м. по вул.
Ярмарковій у м. Прилуки Чернігівської області та звільнити вказані земельні
ділянки від самовільно розміщених споруд, з корисних мотивів, умисно і в
категоричній формі відмовився у добровільному порядку виконувати вищевказані
рішення суду, що набрали законної сили. Таке небажання виявилося у пасивності
ОСОБА_1 щодо вирішення питання про способи виконання рішення суду, у
безпідставних оскарженнях дій державних виконавців. Навпаки ОСОБА_1 не
повідомив осіб, які торгували на ринку, про рішення суду щодо звільнення
земельних ділянок і про припинення діяльності ринку. Він не вжив заходів щодо
укладення договору оренди території підприємства „Оптиміст” з підприємцем
ОСОБА_1 в якому при надходженні додаткових коштів, забезпечило б фінансову
можливість виконання судового рішення, маючи за період з 20.11.2003 року по
18.08.2005 року вільних коштів в сумі 234970,42 грн., які не спрямував на
виконання судового рішення, а використав їх на придбання техніки для
підприємства „Оптиміст”, для надання правової допомоги ПП ОСОБА_1 та
пожертвування РГО Наша України. Також продовжував укладати договори оренди
торгових лотків, що належали йому як підприємцю та були розташовані на спірній
території з іншими приватними підприємцями, отримуючи при цьому особисті
прибутки.

Таким
чином ОСОБА_1 будучи керівником підприємства „Оптиміст” і маючи реальну
можливість виконати рішення суду, при відвідуванні Прилуцької ДВС, під приводом
оскарження судового рішення та дій держвиконавців, відмовився звільнити
земельні ділянки від самовільно розміщених споруд і навпаки продовжував
організацію роботи підприємства „Оптиміст” на спірних земельних ділянках, чим перешкоджав
виконанню судового рішення.

Під час
досудового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_1 заявив письмове клопотання,
підтримане його адвокатом, про направлення справи на додаткове розслідування та
виконання вимог Верховного Суду України від 21.11.2006р., Чернігівського
апеляційного суду від 27.09.2007р. та від 27.05.2008р.. Оскільки як ВСУ так і
апеляційний суд скасовуючи обвинувальний та виправдувальні вироки вказували про
виконання досудовим слідством допущених порушень. Проте прокуратура не призначила
відповідної експертизи, ні бухгалтерської ревізії, а обмежилась отриманням
висновку одного із співробітників податкової міліції м. Прилуки.

Заслухавши
позицію обвинуваченого, його адвоката, думку прокурора, вирішуючи дане
клопотання суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 22
КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов”язані
вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об”єктивного
дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом”якшують і обтяжують
його відповідальність.

Відповідно до
вимог ст. 374 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному
порядку, є обов”язковими для органів дізнання і досудового слідства при
додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді
справи. Статтею 399 КПК України передбачено обов”язковість вказівок касаційної
інстанції. Тобто, вказівки суду, який розглянув суду справу в касаційному порядку,
є обов”язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому
розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді
справи.

Такі вимоги
кримінально-процесуального закону в повному обсязі органом досудового слідства
не виконані.

Так, в ухвалі
Верховного Суду України від 21 листопада 2001 року (т.2 а.с. 433-343)
зазначено, що зі змісту ст. 382 ч.1 КК України вбачається, що невиконання
судового рішення (в чому обвинувачується ОСОБА_1) є бездіяльність, яка означає
незастосування службовою особою передбачених законом і цим судовим актом
заходів, необхідних для його виконання, за умови, що якщо на цю службову особу
покладено обов”язок і вона має реальну можливість виконати цей судовий акт.

Господарський
суд Чернігівської області своїм рішенням від 01 липня 2003 року зобов”язав
повернути Прилуцькій міській раді зайняті земельні ділянки площею 1445 кв.м по
вул. Київській та площею 334 кв.м. по вул. Ярмарковій у м. Прилуки
Чернігівської області та звільнити вказані земельні ділянки від самовільно
розміщених споруд підприємство „Оптиміст”, а не його директора - приватного
підприємця ОСОБА_1

В ухвалі
апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2008 року, якою
кримінальна справа була повторно направлена для додаткового розслідування
вказується на невиконання органом досудового слідства вказівок Верховного Суду
України та апеляційного суду, зокрема, зазначених в ухвалі від 27 вересня 2007
року про необхідність отримання висновків спеціалістів щодо економічних показників
фінансово-господарської діяльності підприємства „Оптиміст” за період звернення
до виконання рішення господарського суду Чернігівської області (2003-2006
роки), без чого неможливо дати відповідь про можливість (спроможність) чи
неможливість (неспроможність) підприємства виконати рішення, і в залежності від
встановленого встановити винність чи не винність ОСОБА_1, як службової особи
підприємства, в умисному невиконанні рішення суду, а також встановити як саме
він перешкоджав його виконанню.

Такі вказівки
Верховного Суду України та апеляційного суду органом досудового слідства не
виконані.

Так, замість
проведення бухгалтерської експертизи або ж призначення документальної ревізії
(висновки якої оформляються актом) орган досудового слідства обмежився лише
довідкою-аналізом позапланової документальної перевірки дотримання вимог
податкового законодавства підприємства „Оптиміст”, проведеної завідувачем
сектору внутрішнього аудиту управління податкового контролю юридичних осіб
Прилуцької ОДПІ.

Тому
згідно вимог ст. 246 КПК України під час провадження досудового слідства були
допущені вказані вище порушення (в повній мірі не виконані вказівки судів вищих
інстанцій, які є обов”язковими для органу досудового слідства при додатковому
розслідуванні), без усунення яких справа не може бути призначена до судового
розгляду.

За таких
обставин, клопотання ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а справа - поверненню
Прилуцькому міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування.

Керуючись ст.ст.
244, 246 КПК України, -

П О
С Т А
Н О В
И В :

Кримінальну справу
про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.382 КК України направити для додаткового
розслідування Прилуцькому міжрайонному прокурору Чернігівської області.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити
підписку про невиїзд.

На постанову суду протягом 7 днів з дня її винесення може бути подана
апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький
міськрайонний суд.

Головуючий: О.Ільченко