УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4844/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія 309 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 25 квітня 2015 року, -
Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді застави в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, в сумі 36 540 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок гривень).
Зобов`язано ОСОБА_8 внести протягом п`яти днів з дня обрання щодо неї запобіжного заходу у виді застави, або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою, визначеної суми коштів на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області та надати документ, що підтверджує це слідчому, прокурору, суду.
На підставі ст.194 ч.5 КПК України покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки:
- прибувати до слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 , прокурора або суду із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 .
Встановлено строк виконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків - два місяці, починаючи з дня внесення застави.
Роз`яснено ОСОБА_8 що у разі невиконання обов`язків заставодавцем щодо забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також, якщо сама підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Роз`яснено ОСОБА_8 , що у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при розгляді клопотання прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалу суду першої інстанції незаконною, яка підлягає скасуванню.
Зазначає, що в ході судового розгляду клопотання про обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вважає, що судом не враховано, що тільки 23.04.2015 р. ОСОБА_8 затримано після отримання неправомірної вигоди в розмірі 5 тис. грн. На даний час необхідно встановлювати та допитувати свідків у тому числі і заявника, які проживають в одному місті з підозрюваною, встановлювати інші можливі факти ведення злочинної діяльності підозрюваною. Перебуваючи на волі підозрювана матиме реальну можливість перешкоджати досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні.
Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді реального позбавлення волі, без можливості застосування ст. 69 або 75 КК України, що також може вплинути на прийняття нею рішення про переховування від органів досудового розслідування.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, підозрювану ОСОБА_8 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
При апеляційному розгляді даної апеляційної скарги встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням норм національного та міжнародного законодавства.
Предметом дослідження суду першої інстанції при розгляді вказаного клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу (ст.177, 178, 181, 182, 183, 194 КПК України).
Згідно ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів врахував особу підозрюваної ОСОБА_8 , яка має постійне місце проживання, на утриманні останньої є малолітня дитина, яка потребує постійного догляду та лікування, в судовому засіданні підозрювана запевнила, що не має наміру перешкоджати і досудовому розслідуванню, тяжкість та корисливий характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а тому дійшов висновку про можливість застосування такого виду запобіжного заходу до останньої як застава.
Апеляційний суд вважає, що прокурором як в клопотанні, так і в судовому засіданні не доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . Слідчий суддя в достатній мірі проаналізував всі обставини та досить чітко з урахуванням практики Європейського суду з прав людини обґрунтував у своїй ухвалі відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та дійшов правильного висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як застава.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов вірного висновку, що більш м`який запобіжний захід забезпечать на даному етапі досудового розслідування належне виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд дійшов висновку, що ризик того, що підозрювана ОСОБА_8 може перешкоджати належному здійсненню провадження повинен підтверджуватися фактичними доказами, небезпека того, що вона буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості покарання в разі доведеності її вини вироком суду. Вказані обставини мають оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування та перешкоджання досудовому розслідуванню або зробити їх настільки незначними, що вони не зможуть обґрунтовувати досудове обмеження свободи. Доказів, які б підтверджували існування небезпеки переховування та перешкоджання досудовому розслідуванню, прокурор не навів.
З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 25 квітня 2015 року законна та обґрунтована і підстав для її скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 25 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.
Судді: