Єдиний унікальний номер 340/870/14-к
Номер провадження № 1-кп/340/98/14
УХВАЛА
про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх,

які не досягли віку кримінальної відповідальності

24 грудня 2014 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей Верховинської РДА ОСОБА_7 ,

представника КМвСД Верховинського

РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя села Перехресне Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, учня 7 класу Верховинської загальноосвітньої школи-інтернат 1-3 ступенів, раніше не судимого, який не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру за матеріалами кримінального провадження внесеного в ЄРДР №0000165 від 13.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Малолітній ОСОБА_4 05.11.2014 року в післяобідній час доби, проник через віконний отвір, до приміщення житлового будинку, який належить ОСОБА_9 та розміщений в АДРЕСА_1 звідки викрав належні останній гроші в сумі 50 євро та 550 грн., а також мобільний телефон марки "Нокія 105" та гарнітуру до мобільного телефону марки "Самсунг" загальною вартістю 415 грн. і жіночий гаманець вартістю 100 грн., в результаті чого потерпілій ОСОБА_9 було завдано майнової шкоди на загальну суму 1874 грн.

Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , служби у справах дітей Верховинської РДА від 01.12.2014 року, стан його здоров`я є соматично здоровий, відомостей про інші соціально-психологічні риси немає, ознаків розладу психіки не виявлено, в школі навчається посередньо, у хороших стосунках з вихователями, відомостей про наявність друзів із асоціальною поведінкою не виявлено.

Малолітній ОСОБА_4 жалкує про вчинення ним кримінального правопорушення, усвідомлює протиправний характер вчинених ним дій, бажає змінитись на стати на шлях виправлення.

ОСОБА_4 виховується у багатодітній сім`ї, яка є благополучною, батько працює, мати займається вихованням дітей, для виховання та розвитку дітей створені всі належні умови. Дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення не встановлено.

Дії малолітнього ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з проникненням в житло.

Потерпіла ОСОБА_9 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, жодних претензій майнового чи морального характеру до малолітнього чи його батьків не має, завдана шкода відшкодована їй в повному обсязі, вирішення клопотання відносить на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив факт і обставини таємного викрадення з проникненням в житло.

Крім повного визнання своєї вини малолітнім ОСОБА_4 в судовому засіданні, його винуватість підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом огляду місця події із фото-таблицею до нього від 14.11.2014 року яким встановлено місце, обставини та спосіб вчинення вищевказаної крадіжки, показами потерпілої ОСОБА_9 , показами допитаного малолітнього свідка ОСОБА_10 , показами допитаного малолітнього свідка ОСОБА_11 , показами допитаного свідка ОСОБА_12 .

Оцінюючи належність та допустимість зібраних по справі доказів, суд вважає відсутніми підстави, передбачені ст. 87 КПК України, в зв`язку з яким докази можливо було б вважати недопустимими, відсутні порушення прав людини і основоположних свобод. Всі докази були зібрані в порядку, передбаченому ст. 93 КПК України, винуватість обвинуваченого доведена та знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Розглядаючи питання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У діях малолітнього ОСОБА_4 вбачається суспільно небезпечне діяння, яке виразилося в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) з проникненням в житло. Дане суспільно небезпечне діяння було вчинене неповнолітнім у віці дванадцяти років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення, а отже клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності відповідає вимогам закону.

Підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, передбачених ч.2 ст. 501 КПК України, судом не виявлено.

Обговорюючи питання про вид примусового заходу, суд враховує, що злочин вчинений малолітнім є умисним, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також дані про особу малолітнього, який позитивно характеризується за місцем навчання, який скоїв злочин в малолітньому віці, не досягнувши віку кримінальної відповідальності, раніше не судимий, виховується в багатодітній та благополучній сім`ї, щиро розкаявся у скоєному, а також приймаючі до уваги твердження матері ОСОБА_5 про можливість контролювати поведінку дитини, суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає необхідним застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, відповідно до ст. 105 ч. 2 п. 3 КК України у вигляді передачі під нагляд батьків, а саме передачі під нагляд матері ОСОБА_5 ..

Встановлені підстави для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та ст.105 КК України, керуючись ст. ст. 496-498,501 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Задовольнити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя села Перехресне Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, учня 7 класу Верховинської загальноосвітньої школи-інтернат 1-3 ступенів, примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1