ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/56/15-к

18.03.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

представника потерпілої: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0006434 за обвинуваченням:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, українка, громадянка України, освіта середня технічна, одружена, має на утриманні малолітню дитину 2005 р.н., фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, працює контролером ПАТ «Херсонгаз», не є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувалася

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановив:
ОСОБА_9 25.11.2014 року близько 17-00 год., знаходячись на п`ятому поверсі в тамбурі біля квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , переслідуючи умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень, нанесла ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в ліве око, а лівою рукою утримувала за волосся з лівої сторони, після чого нанесла другий удар кулаком правої руки в надбровну область з лівої сторони обличчя та нанесла третій удар кулаком правої руки в область верхньої губи, в ході конфлікту штовхнула потерпілу до квартири, внаслідок чого остання не втримала рівноваги та впала на стегно з правої сторони, вдарившись головою об підлогу, в результаті чого заподіяла ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, крововиливів в області лівого ока, саден лівої надбрівної області, лівої скроневої області, крововиливу в м`які тканини верхньої губи з правої сторони, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала, фактичні обставини справи не оспорила, розкаялась. Показала, що вона та потерпіла були сусідками, жили в одному під`їзді на одній площадці. 25.11.2014 року зі слів родичів їй стало відомо про те, що потерпіла вдень ображала її бабусю, після чого бабусі стало зле, а її син, який тоді ж був з бабусею, - злякався. Через це у той же день ввечері близько 17-00 год. - вона подзвонила до квартири потерпілої, а коли остання відчинила двері почала пред`являти претензії щодо такої поведінки потерпілої відносно її бабусі та сина. В результаті цього між ними в тамбурі на сходовій площадці виникла сварка, яка переросла в бійку, під час якої вона нанесла потерпілій декілька ударів рукою в область обличчя, після чого штовхнула потерпілу і та впала.

При вирішенні пред`явленого потерпілою цивільного позову поклалася на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 вказала на обґрунтованість висунутого ОСОБА_9 обвинувачення та в свою чергу дала показання про обставини конфлікту, який стався між нею та обвинуваченою, які відповідають показанням останньої, зокрема щодо кількості та локалізації нанесених їй потерпілою ударів.

Підтримала пред`явлений нею цивільний позов та просила задовольнити його у повному обсязі і стягнути з обвинуваченої на її користь 1 896,48 грн. в рахунок відшкодування завданої їй злочином майнової шкоди, 15 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої їй злочином моральної шкоди.

Оскільки обвинувачена визнала свою провину, сумнівів в добровільності її позиції немає, фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд, з врахуванням думки учасників судового розгляду, визнав відповідно до ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і приходить до висновку, що її винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за місцем проживання та роботи фактично характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, зайнята суспільно корисною працею, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинила вперше, обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що у судовому засіданні обвинувачена висловила жаль з приводу вчиненого, намір не вчиняти подібних дій у майбутньому та попросила вибачення у потерпілої, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено і вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, встановленому санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, який, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вирішуючи пред`явлений потерпілою цивільний позов, суд, виходячи з встановленого ст. 60 ЦПК України обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що він підлягає задоволенню частково.

Так, з ОСОБА_9 на користь потерпілої в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди підлягає стягненню сума документально підтверджених належними та допустимими доказами витрат на придбання ліків і проведення обстеження в сумі 1 610,48 грн..

Суд вважає, що витрати потерпілої на придбання ліків в сумі 323,43 грн. належними доказами, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування, не підтверджені, оскільки на підтвердження цих витрат потерпілою надано чек №43047 (а.с. 55), у якому зафіксовано, що придбання ліків відбулося 25.11.2014 року о 14-29 год., тоді як у справі достовірно встановлено, що протиправні дії відносно потерпілої були вчинені ОСОБА_9 у той же день, але пізніше, - близько 17-00 год..

З огляду на це позовні вимоги потерпілої у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення понесених нею витрат на загальну суму 286 грн. у якості сплати благодійних внесків, виходячи з наступного.

З наданих на підтвердження цієї обставини квитанцій (а.с. 57) не вбачається, що ці внески були сплачені саме потерпілою і що їх сплата була здійснена у зв`язку з її харчуванням, про що ствердила потерпіла.

Крім того, благодійні внески в лікувальні установи здійснюються на підставі Закону України «Про благодійництво та благодійні організації», відповідно до якого благодійництво це добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом.

Тобто, такі витрати не є обов`язковими, які б підлягали відшкодуванню виходячи з положень ч. 1 ст. 127 КПК України.

Позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, можуть бути задоволені частково, з урахуванням ступеню вини обвинуваченої у заподіянні шкоди, характеру та обсягу душевних страждань потерпілої, їх тривалості, вимушеності змін в її житті, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення стану здоров`я, нормалізації психологічного стану, та зважаючи на надані нею докази, у розмірі 10000 грн., що, на думку суду, є достатнім для компенсації втрат потерпілої немайнового характеру.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст. 349, 373 - 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_9 визнати винною за ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн..

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 1 610,48 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,0 грн., а всього 11 610,48 грн. (одинадцять тисяч шістсот десять грн.. 48 коп.) грн..

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь КУ Бюро судово медичної експертизи 221,40 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово медичних експертиз, а саме: №338/1640 від 23.12.2014 року 110,70 грн., №1640 від 08.12.2014 року 110,70 грн..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Головуючий: ОСОБА_1