Справа № 539/1602/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року м.Лубни

В складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 12.05.2014р. звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора.

В скарзі вказала, що 06.02.2014 року вона надіслала начальнику Лубенського МВ УМВС заяву про вчинення кримінального правопорушення громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Заява була зареєстрована у Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події Лубенського МВ за №999 від 11.02.2014 року.

У своїй заяві скаржниця конкретно визначила, як, коли і у який спосіб були вчинені кримінальні правопорушення вищевказаними громадянами.

Начальник Лубенського МВ УМВС заяву передав оперуповноваженому СДСБЕЗ капітану міліції ОСОБА_7 в порядку дії Закону України «Про звернення громадян».

ОСОБА_7 скористався застарілими відмовними матеріалами, і 12.02.2014 року склав свій висновок про те, що викладені скаржницею у заяві дані не містять ознак кримінального правопорушення.

28.02.2014 року скаржниця подала Лубенському міжрайонному прокурору скаргу на бездіяльність органів досудового слідства та 15.04.2014 року з Лубенської міжрайонної прокуратури отримала листа , де вказано, що прокурор відмовляється внести дані про заяву ОСОБА_4 у ЄРДР з посиланнями на відмовні матеріали, зокрема на постанову від 21.09.2012р. Отримавши по заяві вищезгадану постанову, скаржниця вважає, що прокуратура відмовилася вносити дані про її заяву у ЄРДР неправомірно, внаслідок невірної оцінки обставинам справи, оскільки відмовні матеріали, на які посилається прокуратура містять перевірку про зовсім інші дії скоєні іншими особами.

Прохає суд: визнати незаконною бездіяльність Лубенського міжрайонного прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР щодо вчинення кримінальних правопорушень громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які кваліфікуються по ст.ст. 364 ч. 1, 365 ч. 1, 366 ч. 1, 191 ч. 3 КК України.

В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала.

Прокурор в судовому засіданні заперечує проти задоволення скарги, мотивуючи, що згідно заяв ОСОБА_4 неодноразово здійснювалися перевірки, виносилися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.09.2012 року набрала законної сили.

Заслухавши доводи скаржника, міркування та доводи прокурора, дослідивши відмовні матеріали , слідчий суддя приходить до висновку , що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:…..1) бездіяльність слідчого, прокурора.........

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26.

Встановлено, що 06.02.2014 року ОСОБА_4 надіслала до Лубенського МВ УМВС заяву про вчинення кримінального правопорушення громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Начальник Лубенського МВ УМВС заяву передав оперуповноваженому СДСБЕЗ ОСОБА_7 в порядку дії Закону України «Про звернення громадян».

ОСОБА_7 12.02.2014 року склав свій висновок про те, що викладені скаржницею у заяві дані не містять ознак кримінального правопорушення.

28.02.2014 року скаржниця подала Лубенському міжрайонному прокурору скаргу на бездіяльність органів досудового слідства та 15.04.2014 року з Лубенської міжрайонної прокуратури отримала листа , де вказано про відсутність підстав для внесення заяви ОСОБА_4 до ЄРДР, посилаючись на відмовні матеріали, зокрема на постанову від 21.09.2012р.

Слідчий суддя погоджується з доводами скаржниці, що прокуратура відмовилася вносити дані про її заяву у ЄРДР неправомірно, внаслідок невірної оцінки обставинам справи, оскільки відмовні матеріали, на які посилається прокуратура містять перевірку про з інші дії скоєні іншими особами. Відмовні матеріали стосувалися ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а заява ОСОБА_4 стосується ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань..

Тобто заяву про вчинення, як вважає заявниця, злочинів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порушення вимог ст.214 КПК України не було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, факти викладені в заяві зовсім не перевірялися, висновок перевірки за зверненням ОСОБА_4 грунтувався на постанові про відмову в порушенні кримінальної справи невідомо від якої дати.

Керуючись ст. ст. 110, 284, 303-307, 308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХ В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора задовольнити.

Внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по заяві ОСОБА_4 від 6.02.2014 року щодо вчинення кримінальних правопорушень громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України (2012 року) ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1