АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 10/790/5 /15 ОСОБА_1
Категорія: ст.236-8 КПК України(1960р.) Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
скаржника - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_8 на постанову Київського районного суду м.Харкова від 29 січня 2013 року про задоволення скарги ОСОБА_6 та скасування постанови прокурора м.Харкова про порушення кримінальної справи від 12 квітня 2002 року за ч.4 ст.191 КК України.
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 29 січня 2013 року задоволена скарга ОСОБА_6 та скасована постанова прокурора м.Харкова про порушення кримінальної справи від 12 квітня 2002 року за ч.4 ст.191 КК України за фактом заволодіння майном ТОВ «РЮ» в значних розмірах шляхом зловживання посадовою особою службовим становищем.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що на момент порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, у органа досудового розслідування були відсутні достатні підстави для винесення постанови про порушення кримінальної справи, а тому постанова прокурора від 12 квітня 2002 року підлягає скасуванню.
На вказану постанову суду потерпілий ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій просить постанову від 29 січня 2013 року скасувати, відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_6 . Апелянт посилається на те,що висновок суду про відсутність приводів та достатніх підстав для порушення кримінальної справи є передчасним та не обґрунтованим. Потерпілий ОСОБА_7 вказує, що приводом для порушення кримінальної справи є заява ОСОБА_9 від 21 березня 2002 року, в якій вона просила притягти до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.191 КК України співзасновника ТОВ «РІО» ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_6 , в також приватного нотаріуса ОСОБА_11 , які за попередньою змовою у 2001 році виготовили підроблені документи, за допомогою яких, шляхом обману та зловживання своїм службовим становищем, заволоділи її майном, спричинивши матеріальну шкоду у великому розмірі. Матеріали дослідчої перевірки за заявою ОСОБА_9 , на думку апелянта, підтверджують обставини, що викладені у заяві, а тому постанова прокурора про порушення кримінальної справи від 12 квітня 2002 року винесена за наявності достатніх приводів та підстав. Окрім того, апелянт посилається на те, що він не був сповіщений судом про розгляд скарги ОСОБА_6 , справа розглянута за його відсутності, копія судового рішення йому не направлялась, а про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо випадково після спливу 10 місяців з моменту її винесення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_7 в обгрунтування доводів апеляції; думку скаржника ОСОБА_6 , який вважав рішення суду законним та обґрунтованим; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та просив постанову суду скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції; перевіривши матеріали судової справи та кримінальної справи №17020071, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав :
Порядок розгляду судом скарги на постанову про порушення кримінальної справи передбачений ст.236-8 КПК України (1960 р.), відповідно до ч.ч.2,3 якої, суддя протягом доби від дня надходження скарги до суду виносить постанову про відкриття провадження за скаргою, в якій зазначається про час і місце судового розгляду скарги. Згідно до вимог п.4 ч.2 ст.236-8 КПК України (1960 р.), копія постанови про відкриття провадження за скаргою направляється потерпілому або особі, за заявою якої було порушено справу.
Відповідно до п.2 ч.11 ст.236-8 КПК України (1960 р.) у судовому засіданні, перевіривши явку сторін, суддя заслуховує пояснення особи, яка подала скаргу, її захисників чи законних представників, потерпілого або особи, за заявою якої було порушено справу, якщо вони з*явились у судове засідання.
У розумінні положень ст.236-8 КПК України (1960 р.) неявка потерпілого або особи, за заявою якої порушено справу, не є перешкодою для розгляду скарги по суті, але лише в разі належного сповіщення зазначених осіб про дату, час та місце судового засідання.
Проте, зазначені вимоги процесуального закону судом першої інстанції не дотримані. Із матеріалів справи вбачається, що копія постанови про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 не направлялась, про дату час та місце розгляду скарги він не був повідомлений судом, розгляд скарги відбувся без його участі.
Незабезпечення судом процесуальних прав потерпілого під час розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи, є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, зокрема вимог ч.ч.5,6 ст.16-1 КПК України (1960 р.) щодо рівності прав сторін у судовому процесі та свободи у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, що потягло однобічність та неповноту судового розгляду.
Відповідно до ст. 370 КПК України ( 1960 р.), істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог кримінально-процесуального кодексу України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову. Зокрема, п.10 ст.370 КПК України передбачає безумовну підставу для скасування судового рішення, якщо у справі відсутній протокол судового засідання або перебіг судового процесу у передбачених законом випадках не фіксувався технічними засобами.
Із матеріалів справи вбачається, що, згідно з вимогами ст.87-1 КПК України, під час розгляду скарги 29 січня 2013 року, за клопотанням скаржника ОСОБА_6 здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу «Оберіг» (а.с.37).
До матеріалів справи доданий носій інформації (диск СD-R), на якому при відкритті містяться відомості про наявність запису судового засідання 29 січня 2013 року (а.с.44). Натомість, при відтворенні технічного запису встановлено, що фіксація судового процесу технічними засобами здійснена не в повному обсязі, а саме відсутній запис оголошення постанови, роз*яснення її суті, строку та порядку оскарження, що не відповідає змісту журналу судового засідання (а.с.37), в якому зазначено про фіксування судового процесу в період 15.38.14 год. -15.41.13 год. 29 січня 2013 року.
Відповідно до Інструкції про порядок фіксування судового процесу технічними засобами, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №84 від 21.07.2005 року, під час звукозапису секретар здійснює поточний контроль якості запису шляхом прослуховування через навушники, контроль рівня запису в спеціальній області в програмі звукозапису та контроль працездатності комплексу звукозапису шляхом спостереження за його станом, а у разі виявлення ознак непрацездатності обладнання комплексу звукозапису секретар доповідає головуючому про неможливість подальшого фіксування судового процесу.
Матеріали справи не містять відомостей щодо виявлення ознак непрацездатності комплексу звукозапису та неможливості подальшого фіксування судового процесу, отже суд першої інстанції в повній мірі не забезпечив належного виконання вимог ст.87 КПК України(1960 р.) щодо повного фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Оцінку доводам апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 щодо суті прийнятого судом рішення апеляційний суд не надає, оскільки постанова суду від 29 січня 2013 року підлягає скасуванню з процесуальних підстав.
Відповідно до ч.ч.14-15 ст.236-8 КПК України (1960 р.) розгляд скарги на постанову про порушення кримінальної справи має провадитися суддею місцевого суду, який в судовому засіданні повинен перевірити наявність проводів і підстав для порушення кримінальної справи та, в залежності від встановленого, прийняти рішення про залишення скарги без задоволення або задовольнити її та скасувати постанову про порушення справи.
Апеляційний суд, зважаючи на передбачений ст.382 КПК України(1960 р.) порядок та умови перевірки судових рішень по даній категорії справ, повинен з`ясувати, чи з додержанням вимог процесуального закону суд першої інстанції розглянув скаргу, й не вправі вдаватися до перевірки тих питань, які є виключною компетенцією місцевого суду.
Відповідно до вимог кримінально-процесуального закону (ст.ст.236-7, 236-8 КПК України (1960 р.) розгляд скарги та прийняття рішення по суті скарги на постанову про порушення кримінальної справи є виключною компетенцією місцевого суду.
За таких обставин прохання апелянта про постановлення рішення апеляційним судом в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 не узгоджується із вимогами закону, тому апеляція ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до того ж місцевого суду в іншому складі суду.
При новому розгляді скарги ОСОБА_6 суду першої інстанції необхідно, з дотриманням вимог КПК України, в тому числі і в частині забезпечення права потерпілого на участь у судовому розгляді, ретельно перевірити всі обставини справи, дати їм належну оцінку та прийняти мотивоване й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам закону.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на положення ч.4 ст.236-7 КПК України, відповідно до якої суд приймає до розгляду скаргу на постанову про порушення кримінальної справи протягом усього часу перебування справи у провадженні органу дізнання, слідчого, прокурора до моменту закінчення досудового слідства.
Із матеріалів кримінальної справи вбачається, що слідчим СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_12 15 грудня 2011 року винесена постанова про закриття кримінальної справи №17020071, в тому числі і за ч.4 ст.191 КК України (а.с.250-258 кр.спр.). Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 26 січня 2012 року скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінальної справи залишена без задоволення; ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2013 року постанова Ленінського районного суду м.Харкова від 26 січня 2012 року залишена без змін (а.с.39-40, 89-90 справа №2024/4-1494/11). Відомостей про скасування ухвали апеляційного суду судом касаційної інстанції немає.
За викладених обставин суду першої інстанції насамперед слід перевірити, в якій стадії знаходиться провадження у кримінальній справі №17020071 та, відповідно, чи підлягає розгляду скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого про порушення кримінальної справи.
Керуючись ст.ст.362,365,366, 367,382 КПК України (1960 г.), колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляцію потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м.Харкова від 29 січня 2013 року про задоволення скарги ОСОБА_6 та скасування постанови прокурора м.Харкова про порушення кримінальної справи від 12 квітня 2002 року за ч.4 ст.191 КК України скасувати, а справу за скаргою ОСОБА_6 направити до суду першої інстанції для нового судового розгляду в іншому складі суду.
Головуючий :

Судді :