Справа № 11-339 Головуючий у І інстанції Грибанова
Категорія 22 Доповідач у 2 інстанції Колокольникова
УХВАЛА

Іменем України

21 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - Ігнатюка О.В.

суддів - Колокольнікової Н.М., Капічон О.М.

за участю прокурора - Нечипоренко С.П.

потерпілого - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2

засуджених - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2011 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого робітником в ТОВ «Ліра»в с. Безпятне Васильківського району Київської області, раніше не судимого,

- засудженого за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком - 3 роки, а також покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого робітником в ТОВ «Ліра»в с. Безпятне Васильківського району Київської області, раніше не судимого,

- засудженого за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком - 3 роки, а також покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Згідно вироку, 01.01.2010 року близько 23.00 години засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, знаходячись на вул. Грушевського поруч з будинком №13 в м. Василькові Київської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном, наздогнали ОСОБА_1, який в цей час рухався попереду них, і ОСОБА_4 із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров'я потерпілого, наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого останній впав на землю. ОСОБА_4, продовжуючи свою злочинну діяльність, наніс ОСОБА_1 чотири удари ногами по тулубу та голові, а ОСОБА_5 наніс потерпілому чотири удари кулаком лівої руки по тулубу, чим заподіяли легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Після нанесених ударів, ОСОБА_4 відкрито заволодів особистими речами потерпілого на загальну суму 4687 грн. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не оспорюючи вирок в частині доведеності вини засуджених та правильності кваліфікації їх дій, просить вирок суду скасувати як незаконний у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м»якості, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своєї апеляції прокурор вказує на те, що суд при призначенні засудженим покарання не дотримався вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»із змінами від 12.06.2009 року, належним чином не мотивував, які саме обставини справи або дані про особу засудженого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання, та призначив покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, чим допустив неправильне застосування кримінального закону.

Крім того, засуджені в судовому засіданні вину в повному обсязі не визнали та розкаялись у вчиненому лише формально, оскільки заперечили ряд обставин, достовірно встановлених досудовим слідством. Призначаючи покарання, судом не враховано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та не в повній мірі взято до уваги суспільну небезпеку даного злочину.

Також, висновок суду про звільнення засуджених з іспитовим строком, згідно ст. 75 КК України, належним чином не мотивований, чим допущено неправильне застосування кримінального закону.

Вищенаведене, на думку апелянта, призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину особам засуджених внаслідок м»якості.

Крім того, суд безпідставно виключив з обвинувачення факт викрадення засудженими коштів у сумі 100 гривень.

В заперечені на апеляцію прокурора захисник ОСОБА_2, що діє в інтересах засудженого ОСОБА_3, просить апеляцію прокурора залишити без задоволення, оскільки вирок суду є справедливим, об»єктивним та обґрунтованим, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. При цьому, звертає увагу, що вчинений злочин, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, а не особливо тяжким, як стверджував прокурор в своїй апеляції. Також, вважає, що суд в повній мірі та належним чином мотивував своє рішення про призначення покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

В заперечені на апеляцію прокурора потерпілий ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляцію прокурора, оскільки вирок суду є справедливим, законним та обґрунтованим. Суд, призначивши покарання ОСОБА_3, що є нижче від найнижчої межі, в повній мірі дотримався вимог кримінально-процесуального законодавства та мотивував наявність обставин, що помякшують відповідальність. Тому, призначене покарання, із застосуванням ст. 69, 75 КК України, відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, прокурора який підтримав свою апеляцію, думку захисника ОСОБА_2, засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_1, які просили залишити без задоволення апеляцію прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність засуджених у скоєнні інкримінованого злочину доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказами, а саме: показами самих засуджених, які частково визнали свою вину у скоєному, показами потерпілого ОСОБА_1 про обставини нападу, даними довідки Васильківської центральної районної лікарні /а.с. 11/, протоколом огляду місця події з фототаблицями /а.с. 12-13/, протоколом предявлення речей для впізнання /a.c. 24/, довідкою ЗТ «Скарбниця»/a.c. 29/, висновком експерта № 038 м/д від 18.02.2010 року про наявність, механізм спричинення та тяжкість тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому /a.c. 33-34/, висновком товарознавчої експертизи про вартість викраденого майна, довідкою про вартість золота, протоколом відтворення обстановки та обставин події з фототаблицями з участю засуджених /a.c. 65-71/, речовими та іншими доказами по справі, яким судом дана належна оцінка.

Кваліфікація злочинних дій засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу /розбою/, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, є правильною і також не оспорюється.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно виключив з обвинувачення факт викрадення засудженими коштів у сумі 100 гривень не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд перевіряв в судовому засіданні цю обставину шляхом допиту засуджених, потерпілого, вивчення матеріалів справи. Зокрема, потерпілий, покази якого суд визнав достовірними, пояснив в судовому засіданні, що гроші лежали окремо і він не може стверджувати, що саме засуджені забрали ці гроші, можливо хтось інший, коли він лежав без свідомості. В ході досудового та судового слідства засуджені заперечувати свою причетність до викрадення 100 грн. Інші докази по справі відсутні.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які б могли вплинути на прийняте рішення чи підстав для скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд апеляційний суд не вбачає.

Призначаючи покарання засудженим, суд в достатній мірі врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпечність вчиненого злочину, дані про особи винних та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а тому мотивовано призначив покарання, із застуванням ст. 69 КК України. При цьому, судом враховані такі пом»якшуючі обставини щире каяття та повне добровільне відшкодування завданих збитків, а тому, з врахуванням викладених обставин, які пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також із врахуванням осіб винних, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи, працювали, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про можливість призначення обом засудженим покарання, згідно ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 187 ч. 2 КК України. Доводи апелянта, що судом не взято до уваги те, що вчинений злочин є особливо тяжким, є незаконним, оскільки, відповідно до ст.12 КК України, даний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.

Висновок суду першої інстанції про можливість виправлення засуджених без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, в достатній мірі обґрунтований, оскільки взято до уваги вищенаведені пом»якшуючі обставини, а також і те, що засудженні мають молодий вік, думку потерпілого, який просив не позбавляти їх волі, ОСОБА_4 проживає з матір»ю, яка виховує п»ятеро дітей, ОСОБА_5 живе з батьками, а також і те, що засуджені більше року перебували під вартою. А тому, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання засудженим відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідне й достатнє для їх виправлення і попередження нових злочинів.

При таких обставинах, доводи апелянта щодо неправильного застосування кримінального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених наслідок мякості та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області, -

У х в а л и л а :

Апеляцію прокурора який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2011 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без зміни.

Головуючий

Судді