Справа №592/3808/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/322/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5

з прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 травня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали місцевого суду та постановлення нової ухвали про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 ..

Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 травня 2015 року в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , засудженого вироком Путивльського районного суду Сумської області від 17.07.2013 року за ст.ст. 186 ч.2, 296 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 за час відбування покарання в Сумській виправній колонії № 116 із 29 січня 2014 року зарекомендував себе негативно, мав численні стягнення за порушення правил внутрішнього розпорядку, в суспільно корисній праці брати участі не бажав, як і в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, що у своїй сукупності вказує на відсутність виправлення засудженого.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що за час відбування покарання засуджений характеризується нейтрально, за періоди перебування у Київському слідчому ізоляторі та Харківському слідчому ізоляторі ОСОБА_8 вимог режиму не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, вину визнав та розкаявся у вчиненому. Доказом виправлення засудженого є виявлення ним бажання допомагати іншим засудженим шляхом написання численних скарг на умови тримання, саме цим пояснюються адміністративні стягнення, які були накладені на ОСОБА_8 адміністрацією колонії. Стосовно ставлення до роботи, то небажання працювати ОСОБА_9 пояснив несприятливими умовами для праці, які є небезпечними для життя та здоров`я засуджених. Зазначає, що в матеріалах провадження міститься лист від народного депутата України про те, що в разі звільнення ОСОБА_9 умовно достроково від відбування покарання він буде залучатися до суспільно корисних дій. Суд також не врахував, що ОСОБА_8 є опікуном своєї бабусі, його мати є інвалідом і потребує сторонньої допомоги.

Заслухавши доповідь судді, висновок прокурора, який вважав, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Путивльського районного суду Сумської області від 17 липня 2013 року засуджений за ст.ст. 186 ч. 2, 296 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 24 червня 2014 року ОСОБА_8 скорочено не відбуту частину покарання на половину на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році». Початок строку відбування покарання - 17 липня 2013 року, на день розгляду судом першої інстанції клопотання захисника Цуканов відбув більше 2/3 частин основного покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно роз`яснення, що міститься в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, зазначено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Розглядаючи клопотання адвоката суд першої інстанції повно і об`єктивно дослідив наявність підстав необхідних для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, в т. ч. і його поведінку та ставлення до праці в процесі відбування покарання і прийшов до переконання про відсутність дострокового виправлення ОСОБА_8 ..

Судом встановлено, що ОСОБА_8 за час відбування покарання неодноразово допускав порушення режиму відбування покарання, за що мав 39 стягнень від керівництва установи та не мав жодного заохочення.

Суд першої інстанції взяв до уваги пояснення представника органу, який відає виконанням покарання, дослідив особову справу засудженого, з якої встановлено ставлення засудженого до вчиненого злочину, додержання ним вимог режиму відбування покарання, наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, єдиною і достатньою підставою застосування умовно дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення через сумлінну поведінку і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Із матеріалів особової справи засудженого не вбачається дотримання ним вище зазначених умов необхідних для застосування умовно дострокового звільнення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника суд першої інстанції належним чином аргументував своє рішення, в тому числі послався і на обставини про які зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник, зазначивши, що основним вирішальним є не факт активної громадської позиції засудженого, яка проявлялася в скарженні ним на умови відбування покарання, опіка над бабусею та наявність матері інваліда, а виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, зазначені обставини в їх сукупності в достатній мірі не свідчать про виправлення засудженого, а тому ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 травня 2015 року про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4