Справа № 333/1397/15-к
Провадження № 1-кп/333/196/15
В И Р О К
Іменем України
18 травня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 06.08.1996 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.09.2001 року у зв`язку з відбуттям покарання;

· 13.08.2003 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

· 29.02.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим стрком на 1 рік;

· 04.07.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст.ст. 70-71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.03.2014 року умовно достроково, невідбутий строк 11 місяців 27 днів;

за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, та перебуваючи на умовно достроковому строку звільнення, знову скоїв аналогічні злочини за наступних обставин.

Так, у денний час 19.01.2015 року ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , вхід до якого вільний та нічим не огороджений, шляхом вільного доступу, таємно, викрав котел твердопаливний, виготовлений із чорного металу, вагою 18 кг, вартістю 3 грн. за 1 кг., а всього на загальну суму 324 гривні, який належав ОСОБА_7 , завдавши тим самим останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим майном ОСОБА_5 , покинув місце скоєння злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 16.04.2015 року, о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману потерпілого ОСОБА_8 діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «АТК» по вул. Космічній у м. Запоріжжі, під вигаданим приводом взяття у тимчасове використання ігрового набору «Playstation COLLECTION», уклав з потерпілим ОСОБА_8 договір про надання у прокат ігрового набору «Playstation COLLECTION», за умовами якого, начебто, взяв у тимчасове використання ігровий набір, за що передав потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 70 грн. у якості плати за час користування ігрового набору. Відповідно до п. 1.4 договору ОСОБА_5 зобов`язувався повернути ОСОБА_8 ігровий набір наступного дня, а саме 17.04.2015 року. Запевнивши потерпілого в проведенні ігрового набору «Playstation COLLECTION», ОСОБА_5 , не маючи достовірного наміру виконувати умови договору та повертати ігровий набір власникові, заволодів вказаним майном, та покинувши місце скоєння злочину, у той же день 16.04.2015 року розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме: продав зазначений ігровий набір «Playstation COLLECTION» ОСОБА_9 і отримав від останнього грошову винагороду у сумі 500 грн.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. При цьому потерпілий ОСОБА_7 просив призначити не суворе покарання, а потерпілий ОСОБА_8 - призначити покарання суворе.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність потерпілих, які належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду кримінального провадження, заяви про відкладення розгляду не подавали, свою думку з приводу винуватості обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні висловили через подані до канцелярії суду заяви.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, зазначив, що підтверджує обставини, викладені в обвинувальних актах.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за корисливі злочини, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, нові злочини скоїв в період умовно достроковому строку, не працюючий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері перебуває з 20.12.2011 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, канабіноїдів, психостимуляторів, синдром залежності», на обліку в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Крім того, обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_5 не виявив бажання стати на шлях виправлення та знов продовжив скоювати злочини, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого. Оскільки нові злочини вчинено обвинуваченим у період умовно достроково звільнення, суд при призначенні ОСОБА_5 покарання не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Судом також встановлено, що ОСОБА_5 вчинив дані злочини до повного відбуття покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2012 року, тому суд вважає за необхідне остаточно визначити йому покарання згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вказаним вироком. При цьому призначене остаточне покарання має бути більше покарання, призначеного за нові злочини, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

· за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

· за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2012 року у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Речові докази по справі:
· металевий твердопаливний котел, переданий на відповідальне зберігання потерплому ОСОБА_7 залишити потерпілому ОСОБА_7 за належністю;

· договір про надання у прокат ігрового набору із додатками № 1 і № 2, приєднані до матеріалів кримінального провадження №0001735 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0001735 протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1