Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5596/14-к
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

16 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі колегії:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ;
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання, щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,
із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
До Придніпровського районного суду м. Черкаси з Апеляційного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000630 від 26.03.2014 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України.
21.01.2015 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначення справи до судового розгляду, запобіжний захід обвинуваченому клопотав обрати у виді особистого зобов`язання, коло осіб кримінального провадження наступне: прокурор, обвинувачений, потерпілі.
Обвинувачений підтримав думку прокурора із наведених в ній підстав, крім цього, обвинувачений повідомив, що вину визнає повністю, немає необхідності в допиту інших осіб. Щодо обрання запобіжного заходу, у виді особистого зобов`язання, не заперечив.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до початку судового засідання через канцелярію суду надали заяви в яких просили проводити судове засідання без їх участі.
З`ясувавши думку сторін провадження, участь потерпілих, відповідно до ст.325 КПК України, була визнана судом в підготовчому провадженні необов`язковою.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає умовам даного Кодексу.
При цьому суд не обговорює питання щодо істотності чи неістотності допущених слідчим порушень закону, оскільки ст.2 КПК України вимагає, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати таким передбаченим ст.7 КПК України загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права і законність.

Про невиконання слідчим вимог закону при складанні обвинувального акта свідчать наступні факти.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені такі відомості і у наступній послідовності :

(а)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

(б)правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність,

(в)формулювання обвинувачення.

Таку послідовність складових частин обвинувального акта визначив законодавець і порушувати її не можна.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України в перевіреному судом обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, далі правова кваліфікація, після чого йде посилання на докази, таким чином взагалі відсутнє обвинувачення, а мова йде про висунуту підозру, на підставі якої кримінальне провадження було направлено до суду.

Вищевикладене підтверджується ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року, якою було скасовано вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження направлено до суду першої інстанції для розгляду із підготовчого судового засідання.

Суд вважає, що таким чином був порушений порядок висування обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і тому судове провадження за даним обвинувальним актом є неможливим.

Крім того, формулювання обвинувачення у обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а не щодо підозрюваної особи. Однак, обвинувальний акт свідчить про те, що ОСОБА_4 лише повідомлено про підозру, що також порушує норми законодавства.

Повернення перевіреного судом обвинувального акта прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації суд звертає увагу, що відносно ОСОБА_4 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.97 (далі - Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст.1, ст.9 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина же 5 ст.17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч.1 ст.9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України та п.2 ст.6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, що є тотожнім визнанню його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Так, у обвинувальному акті, абз.3 та 5 стор.5, зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна, з застосуванням фізичного впливу, що не є небезпечним для життя та здоров`я та передбачений ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою (шахрайство).

За таких обставин суд переконаний у необхідності повернення обвинувального акту прокурору Прокуратури м. Черкаси.
Щодо заявленого прокурором клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, то воно підлягає до задоволення із наступних підстав.
21.01.2015 року до обвинуваченого ухвалою придніпровського районного суду було застосовано привід у судове засідання, яке відповідно до рапорту працівника міліції неможливо виконати, так як не встановлено місце перебування останнього. Ухвалою суду 30.01.2015 року обвинуваченого було оголошено у розшук. Відповідно до рапорту працівників міліції від 16.02.2015 року його було доставлено до суду для встановлення йому запобіжного заходу. Наведене суд розцінює як достатність для передумови обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді особистого зобов`язання з метою контролю належного виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 314-316, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із доданими до нього матеріалами, - повернути прокурору Прокуратури м. Черкаси.

Зобов`язати прокурора усунути виявлені та зазначені недоліки в описовій частині ухвалипротягом одного місяця з моменту отримання матеріалів кримінального провадження.

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на нього, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, наступні обов`язки:

1) прибувати до прокуратури та суду за першою вимогою з метою сприяння не ухиленню обвинуваченим від слідства та суду, не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень;

2) не відлучатися за межі Черкаської області без дозволу прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам ОВС профілактичного нагляду за ОСОБА_7 , задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

3) повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Обов`язок довести до відома обвинуваченого про обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних на нього обов`язків покласти на сторону обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий: ОСОБА_1