Постанова винесена
під головуванням судді РИМАРА Є. П

Доповідач: ПОЛОСЕНКО В. С.

№ 10-15-2007

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року м. Київ

Військовий
апеляційний суд Центрального регіону у складі: головуючого - генерал-майора
юстиції КУЗЬМІНА А.С, суддів полковника
юстиції ДИМАРЕЦЬКОГО В. М. та
підполковника юстиції ПОЛОСЕНКА B.C., при секретарі ОСТАПОВІЙ І. В., за участю прокурора відділу військової
прокуратури Центрального регіону України старшого лейтенанта юстиції
МИКОЛАЙЧУКА А. Б., розглянув в судовому
засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову військового
місцевого суду Київського гарнізону від 29
листопада 2007 року, -

ВСТАНОВИВ:

Як
зазначено в постанові суду, 22 листопада 2007 року на адресу
військового місцевого суду Київського гарнізону надійшла скарга громадянина
ОСОБА_1 на постанову ТВО військового прокурора Сумського гарнізону від 19 листопада 2007 року про
порушення кримінальної справи відносно останнього за ознаками злочину, передбаченого
ст. 424 ч. 2 КК України.

Постановою
військового місцевого суду Київського гарнізону від 29 листопада 2007 року скарга
ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляцію, в якій просить скасувати
постанову військового місцевого суду Київського гарнізону від 29 листопада 2007 року та
постанову ТВО військового прокурора Сумського гарнізону від 19 листопада 2007 року про
порушення кримінальної справи відносно нього за ознаками злочину, передбаченого
ст. 424 ч. 2 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_1 посилається на те,
що висновки місцевого
суду, викладені в

2

постанові
від 29.11.2007 року не
відповідають фактичним обставинам справи,
а

Постанова
про порушення кримінальної справи є незаконною та необґрунтованою.

Крім
того, апелянт вказує на те, що під час проведення прокурорської перевірки
не було відібрано від нього пояснень з приводу подій, які мали місце 30 січня 2007
року, а також не були взяті до уваги
матеріали службового розслідування і пояснення військовослужбовців та інших
осіб з приводу вказаних подій, з яких
вбачається неправомірна поведінка з боку військовослужбовця ОСОБА_2 Такі дії
ОСОБА_2, на думку апелянта, містять ознаки злочинів, передбачених ст. ст.
402, 404 і 405 КК України.

Зважаючи
на дані обставини, скаржник вважає, що його розпорядження та дії як начальника
прикордонної застави, які були
спрямовані на захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, а також інших осіб, суспільних інтересів від суспільно
небезпечного посягання, затримання
особи, яка вчинила суспільно небезпечне
діяння не можуть розцінюватися як злочинні.

Заслухавши
доповідача, виступ прокурора, який вважав необхідним постанову суду
залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без
задоволення, перевіривши матеріали
справи, військовий апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Кримінально
- процесуальним
законодавством України ( ст. 94 КПК України)
чітко визначено приводи і підстави до порушення кримінальної справи, а також компетенцію відповідних державних
органів з цього питання ( ст. ст. 97, 98 КПК України). У той же час Закон
покладає на прокурора, слідчого і орган
дізнання обов'язок в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в
кожному випадку виявлення ознак злочину,
вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події
злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання.

Як
вбачається із судового рішення та матеріалів справи, що

Постанова
ТВО військового прокурора Сумського гарнізону про порушення кримінальної справи
стосовно ОСОБА_1 за змістом відповідає вимогам
ст. 130 КПК України.
Приводом для порушення кримінальної справи було безпосереднє виявлення ознак
злочину під час проведення прокурорської перевірки дотримання посадовими
особами Сумського прикордонного загону вимог законодавства, що відповідає вимогам ст. 94 КПК України.

3

Що
стосується посилань апелянта на неповноту прокурорської перевірки, неправомірну поведінку військовослужбовця
ОСОБА_2 30 січня 2007 року, а також його дій як начальника застави щодо
попередження злочинних дій з боку останнього,
то ці обставини можуть бути перевірені у повному об'ємі органами
досудового слідства шляхом проведення слідчих дій тільки після порушення
кримінальної справи.

Таким
чином, всупереч доводам апелянта, висновки місцевого суду про те, що

Постанова
ТВО військового прокурора Сумського гарнізону від 19 листопада 2007 року про
порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1,
за ознаками злочину,
передбаченого ст. 424
ч. 2 КК
України, винесена на підставі належного
процесуального приводу і в межах наданих повноважень, з дотриманням вимог ст.
ст. 94,
97 і 98
КПК України, є обґрунтованими і
відповідають фактичним обставинам справи.

Порушень
кримінально-процесуального законодавства,
які можуть бути підставою для скасування прийнятого судом рішення, апеляційним судом регіону не встановлено.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 362, 365 та 366 і 382
КПК України, військовий апеляційний
суд Центрального регіону,

УХВАЛИВ:

Постанову
військового місцевого суду Київського гарнізону від 29 листопада 2007 року про
залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову ТВО військового прокурора
Сумського гарнізону від 19
листопада 2007 року про
порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого
ст. 424 ч. 2 КК України. -залишити без
змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.