У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Скотаря А.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 6 грудня 2007
року кримінальну справу за касаційною
скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення.

Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 6 лютого 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, судимості не має,

засуджено за ч.1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження
волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. До неї також застосовано
вимоги, передбачені ст.76 КК України.

Постановлено стягнути із засудженої ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2
моральну й матеріальну шкоду у сумі відповідно 1 500 грн. і 268 грн. 42
коп.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22
травня 2007 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона 4 лютого 2006 року, рухаючись по
вулиці Леніна в с. Бачкурине Монастирищенського району Черкаської області,
керуючи автомобілем Пежо-405, державний номер НОМЕР_1, порушила пункти 12.1 і
12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого керований нею автомобіль
збив пішохода ОСОБА_2, який рухався у попутному напрямку, в результаті чого він
отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За змістом касаційної скарги потерпілий ОСОБА_2, посилаючись на м'якість
призначеного ОСОБА_3 покарання та неправильне вирішення його цивільного позову,
просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні касаційної
скарги потерпілого слід відмовити.

Висновки
суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину та щодо кваліфікації її дій за
ч. 1 ст.286 КК України є законними й обґрунтованими, і в скарзі потерпілим не
заперечуються.

Твердження потерпілого ОСОБА_2 про те, що призначене ОСОБА_1 покарання не
відповідає ступені тяжкості злочину та її особі внаслідок м'якості, є
непереконливими.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

По справі встановлено, що суд, призначаючи ОСОБА_1
покарання, обґрунтовано врахував, ступінь тяжкості вчиненого нею з
необережності злочину невеликої тяжкості, особу засудженої, яка до вчинення
злочину характеризувалася позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не
притягувалася.

З урахуванням наведеного суд дійшов вірного висновку про можливість
призначення ОСОБА_1 лише основного покарання у виді обмеження волі та про
звільнення її від його відбування на підставі ст.75 КК України з випробуванням,
із чим обґрунтовано погодилася колегія суддів апеляційного суду, та, яке вважає
достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів, колегія
суддів касаційного суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 вирішено згідно з законом у межах
заявлених ним та підтверджених у суді першої інстанції вимог. Зокрема суд
повністю задовольнив позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 1500 грн. та частково, з урахуванням наданих доказів, щодо стягнення
матеріальної шкоди.

Крім того, в касаційній скарзі не наведено обґрунтування неправильності
вирішення судом позову в частині розміру завданої матеріальної шкоди.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційної скарги потерпілого ОСОБА_2

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М.
СКОТАРЬ А.М.
КУЗЬМЕНКО О.Т.