Справа № 381/7283/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/153/15 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія 34 03.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 2304 грн. 68 коп. витрат за проведення експертиз.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 09 вересня 2013 року, близько 17 години 20 хвилин, керуючи маршрутним автобусом «ПАЗ-32051» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Фастів-авто транс», за нормальних дорожніх умов та дорожньої обстановки, під час повороту праворуч на вул. Соборна з вул. Червоноармійської в м. Фастові, на регульованому дозволяючому рух транспортним засобам сигналом світлофора перехресті автодоріг, зі швидкістю близько 3км/год (зі слів водія) в порушення вимог п. 16.2 ПДР України, згідно якого «на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 яка в свою чергу, переходила проїзну частину дороги вул. Соборна на дозволяючий пішоходам сигнал світлофора в зоні дії пішохідного переходу з права на ліво відносно руху автобуса.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_9 згідно висновку СМЕ № 134/д від 01.11.2013 року отримала тілесні ушкодження у виді перелому ребер зліва, лівобічного гемопневмотораксу, лівобічного посттравматичного плевриту, перелому голівки лівої плечової кістки, множинних гематом та саден тулуба та кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію, як небезпечні для життя.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не з`ясував всіх обставин кримінального провадження, що призвело до незаконного постановлення обвинувального вироку, зазначає, що він не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, постановлений на не об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. У вироку суду не наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а також вирок не відповідає його змісту відповідно до вимог ст. 374 КПК України. При постановці обвинувального вироку суд не взяв до уваги, що: досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 проведено з порушенням встановленого законом порядку, однобічно, неповно і упереджено, що суперечить вимогам ст. 9 КПК України; повідомлення про підозру є неконкретним, без викладення всіх обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, без зазначення всіх необхідних ознак складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, сформульоване в повідомленні про підозру та обвинувальному акті не відповідає вимогам ст. 49, 276, 277 КПК України; в ході досудового та судового кримінального провадження не доведено вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення закрити. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд безпідставно дійшов до висновку про його вину та склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вважає, що суд не з`ясував всіх обставин кримінального провадження, що призвело до незаконного постановлення обвинувального вироку. Зазначає, що не визнання вини не є способом ухилення від відповідальності, нещасний випадок стався із-за необачності пішохода ОСОБА_9 , яка не переконалась у відсутності небезпеки для себе і вийшла на проїзну частину дороги прямо перед автобусом, тому він фізично не міг її бачити та прийняти будь-які заходи, щоб не здійснити наїзд. Стверджує, що обставини які зазначені у вироку не відповідають дійсним обставинам справи, а суд безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_10 , вказавши, що вони спростовуються показами інших свідків, що не відповідає дійсності. Також суд безпідставно вказав у вироку, що він як водій грубо порушив п.п. «б» п.12.3 ПДР України, тому що вказаний пункт правил не вказаний а ні в повідомленні про підозру, а ні в обвинувальному акті.

На апеляційні скарги надійшли заперечення від потерпілої ОСОБА_9 в яких вона просить апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення. Своє заперечення обґрунтовує тим що, суд ретельно дослідивши докази по справі, правильно дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, також вважає покарання, застосоване судом, справедливим, оскільки вона не наполягала на позбавленні волі ОСОБА_8 . Викладені аргументи, щодо відсутності вини у водія ОСОБА_8 в апеляційних скаргах, свідчать лише про байдужість до людського горя, так як від отриманих після ДТП тілесних ушкоджень її життя було на межі зі смертю.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, котрі апеляційні скарги підтримали у повному обсязі, прокурора, котрий вважає вирок законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , котра показала, що 09 вересня 2013 року близько 17 години 25 хвилин переходила дорогу по вул. Соборній м. Фастова по пішохідному переході на зелене світло. Вона бачила автобус зліва, але не очікувала, що він наїде на неї. Автобус її фактично підім`яв під себе, вона кілька разів перевернулася під автобусом. Після цього її забрали до лікарні. На проїзну частину дороги вона йшла спокійним кроком; показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 котрі показали, що 09 вересня 2013 року, близько 17 години 30 хвилин вони підійшли до перехрестя вулиць Соборна та Червоноармійська в м. Фастові, оскільки їм потрібно було перейти на іншу сторону дороги. Дочекавшись коли засвітилося зелене світло вони почали переходити проїзну частину дороги. ОСОБА_11 йшов з коляскою в якій знаходилася донька і коли підняв очі то побачив, що з протилежної сторони їм на зустріч на пішохідний перехід не зупиняючись йшла жінка, у якої в руках була сумка. Автобус в цей час, продовжуючи рух, правою стороною почав здійснювати наїзд на вказану жінку, яка не втрималася на ногах та впала на проїзну частину дороги під автобус. Автобус не зупиняючись продовжив рух та повністю виїхав на вулицю Соборна і протягнув потерпілу приблизно до другого кіоска. Коли автобус виїжджав на центральну дорогу водій дивився в ліву сторону, тобто в ту сторону звідки вони йшли; показаннями свідка ОСОБА_13 котрий показав, що 09 вересня 2013 року, близько 17 години 17 хвилин разом з батьком ОСОБА_14 їхав на автомобілі по вул. Соборній в м. Фастові. Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Червоноармійською вони зупинилися на червоне світло світлофора. Він бачив, як на перехрестя виїжджав автобус ПАЗ і в цей момент побачив, як перед автобусом щось падає, а потім побачив, що під автобус затягує людину; показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 котрі підтвердили факт ДТП, яка сталася 09 вересня 2013 року близько 17 години на пішохідному переході по вул. Соборній у м. Фастові де жінку збив автобус; протоколом огляду місця події від 09.09.2013 року; протоколом огляду транспортного засобу, а саме автобуса марки ПАЗ 32051, д.н.з. НОМЕР_1 де було виявлено пошкодження нижньої частини кузова; висновком експерта № 740А від 08.10.2013 року, відповідно до якого система робочого гальма автобуса ПАЗ 32051 д.н.з. НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в технічно несправному стані, через розгерметизацію системи приводу гальм передніх коліс, яка виникла через спрацювання манжет головного гальмівного циліндра. Дана несправність виникла в процесі експлуатації до ДТП, та водій мав можливість її виявити як перед виїздом так і під час експлуатації; висновком експерта № 134/д від 21.10.2013 року відповідно до якого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер зліва. Лівобічного гемопневмотораксу. Лівобічного посттравматичного плевриту. Перелому голівки лівої плечової кістки. Множинних гематом та саден тулуба та кінцівок, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію, як небезпечні для життя.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийняв рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, внаслідок чого були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 .

Відповідно до пункту 16.2 ПДР України водій на регульованих і нерегульованих перехрестях повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.

Отже, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є безпідставними. Суд у вироку дав належну оцінку всім наявним у матеріалах провадження доказам.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що суд безпідставно вказав у вироку, що він, як водій грубо порушив п.«б» п.12.3 ПДР є обґрунтованими, оскільки органами досудового розслідування вказаний пункт правил ні в повідомленні про підозру ні в обвинувальному акті не вказаний, а значить ОСОБА_8 у порушенні п. «б» п.12.3 ПДР не обвинувачувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року, щодо ОСОБА_8 змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання суду на порушення водієм ОСОБА_8 п. «б» п. 12.3 ПДР України.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: