АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/592/15 Справа № 711/4034/15-к Категорія: ст. 537 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.05.2015 р., якою відмовлено в задоволенні подання начальника Черкаської виправної колонії № 62 про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання в зв`язку з його хворобою.

Як встановлено по справі, вироком Уманського міськрайонного суду від 30.09.2013 р. ОСОБА_8 засуджений за ст.ст. 187 ч. 1, 309 ч. 1, 309 ч. 2 та 263 ч. 1 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з частковим приєднанням невідбутого покарання у виді одного року позбавлення волі за вироком цього ж суду від 08.02.2012 р.

Покарання ОСОБА_8 у ЧВК-62 відбуває з 22.11.2013 р.

За місцем відбування він характеризується позитивно, працевлаштований, до праці відноситься сумлінно, має заохочення.

В зв`язку з наявністю в нього ряду захворювань, і в тім числі тяжких, начальник ЧВК-62 звернувся до суду із поданням про звільнення його від подальшого відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні подання суд в ухвалі вказав, що на даний час ОСОБА_8 хворіє на ВІЛ-інфекцію. Клінічна стадія IVCCD4-49L (8?827% L). Виражена імуносупресія.

ВДПТБ (вперше діагностований поза легеневий туберкульоз) внутрішньо грудних та периферичних лімфатичних вузлів.

Рецидивуючий орофаренгіальний кондидоз. Дискінезія жовчовивідних шляхів.

Проте, на думку суду, сам по собі факт наявності у ОСОБА_8 тяжкого захворювання, яке передбачено Переліком захворювань, затвердженого наказом МОЗ України від 15.08.2014 р., не тягне за собою обов`язкового його звільнення від покарання, також і в разі неможливості лікування туберкульозу та ВІЛ-інфекції в одній лікувальній установі.

Фактів ненадання чи неналежного надання йому медичної допомоги в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, адміністрацією ЧВК-62 не надано суду доказів щодо неможливості проведення лікування ОСОБА_8 в умовах відбування покарання в спеціальних ізольованих лікувальних установах.

Також, із викладеного в поданні не встановлено, про відсутність можливості здійснення всіх дій, пов`язаних із запобіганням настання негативних шкідливих наслідків для життя чи здоров`я ОСОБА_8 в умовах відбування ним там покарання.

Крім того, він сам не вказує на наявність порушень адміністрацією ЧВК-62 його прав під час лікування.

З врахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, характеру його захворювання та його особи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні подання ЧВК-62.

Не погоджуючись із таким рішенням суду захисник ОСОБА_7 , діючи в інетерсах ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та винесення нової ухвали про задоволення подання начальника ЧВК-62 про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання.

При цьому вказує, що відмовляючи в задоволенні подання суд не звернув увагу на пояснення начальника МСЧ ЧВК-62 про відсутність лікувальної установи, яка разом лікує ВІЛ-інфекцію та туберкульоз.

Крім того, суд вибірково віднісся до його показань і при цьому пояснення про надання засудженому повного медичного лікування прийняв до уваги, вважаючи доведеним факт, а в частині інших його показів про неможливість одночасного лікування ВІЛ-інфекції та туберкульозу, та ставить їх під сумнів і вважає, що неможливість одночасного лікування не тягне за собою обов`язкового звільнення ОСОБА_8 від покарання.

При цьому суд звертає увагу на його позитивну поведінку в місцях позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , підтримавшого свою апеляційну скаргу, прокурора, про свою згоду на задоволення апеляційної скарги, представника МСЧ ЧВК № 62 про характер захворювання у ОСОБА_8 та неможливість його лікування в умовах ув`язнення та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до ст. 84 КК, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або подальшого його відбування.

При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Як встановлено по даній справі, і це підтверджується висновком спеціальної лікарської комісії, під час відбування покарання в ЧВК № 62 ОСОБА_8 захворів на тяжкі захворювання і при медичному огляді був встановлений діагноз: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія IV. Виражена імуносупресія. СД4-84OL (10,573%L). Дискінезія жовчовивідних шляхів.

Також лікарем фтизіатром був встановлений інший діагноз: туберкульоз невстановленої локалізації.

Заключний діагноз: ВІЛ-інфекція.

Клінічна стадія IV (CD4-49ICC8,827%L).

Виражена імуносупресія ВДПТБ (вперше діагностований поза легеневий туберкульоз) внутрішньо-грудних та пересферичних лімфатичних вузлів. (20.02.2015 р.). Рецидивуючий орофаренгіальний кандидоз. Дискінезія жовчовивідних шляхів.

Вказані захворювання входять в перелік захворювань, які є підставою для звільнення ув`язненого від подальшого відбування покарання відповідно до наказу МОЗ України від 15.08.2014 р.

Представник МСЧ ЧВК № 62 ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду справи підтвердив викладене у висновку та пояснив відсутність лікувальних центрів у виправних колоніях України, де одночасно є можливість лікування від вказаних захворювань, і взагалі неможливість такого лікування в умовах ув`язнення та можливість такого лікування лише в умовах МОЗ.

Також роз`яснив про тяжкість таких хвороб, їх непередбачуваність та можливу прогресуючу дію від зовнішнього впливу, що може призвести до летального наслідку.

Як встановлено із ухвали місцевого суду, відмовляючи в задоволенні подання він цим обставинам належної оцінки не дав і лише в загальному зіслався на тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання та особу засудженого.

Тому, врахувавши всі обставини в їх сукупності, колегія суддів ухвалу місцевого суду скасовує та виносить нову ухвалу про задоволення подання начальника ЧВК № 62 та звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання в зв`язку із хворобою, яка перешкоджає подальше відбування ним покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.05.2015 р. про відмову в задоволенні подання начальника ЧВК № 62 про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_8 в зв`язку із хворобою, скасувати.

Винести нову ухвалу, якою подання начальника ЧВК № 62 про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_8 в зв`язку з хворобою задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного згідно вироку Уманського міськрайонного суду від 30.09.2013 р. в зв`язку з хворобою, яка перешкоджає подальше відбування ним покарання.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її оголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :