Провадження № 11-кп/792/338/15
Справа № 683/2835/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0000841 від 17.09.2013 року, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камінь-на-Обі Алтайського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні має одну малолітню дитину, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній - особисте зобов`язання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) грн.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 882 грн. 22 коп. за проведення експертиз.

Як вбачається з вироку, 17.09.2013 року приблизно о 3 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 46 км. + 130 м. по автодорозі «Старокостянтинів - Шепетівка», через с. Хутори Старокостянтинівського району, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою керованого ним транспортного засобу до місця наїзду, з моменту виникнення небезпеки для його руху, яка становить 54,70 м., будь-яких заходів для зменшення швидкості та зупинення транспорту не вжив, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який знаходився у горизонтальному положенні, на правій стороні проїздної частини, відносно руху автомобіля.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, у вигляді політравми: відкритою черепно-мозкової травми, багатоуламковий перелом склепіння та основи черепа з центром в лівій тімянопотиличній ділянці, пошкодження твердої мозкової оболонки в тім`яній ділянці зліва, повного розміщення речовини лівої півкулі головного мозку на всьому протязі, перелому нижньої щелепи зліва між 2 і 3 зубами та в ділянці кута зліва, закритої травми грудної клітини, прямого перелому тіла грудини на рівні 2-го ребра справа та зліва з їх відривом, прямих переломів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер зліва та 7-го ребра справа по біляхребтових лініях з пошкодженням плеври та розходженням уламків, непрямих переломів 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер зліва по середньо-лопатковій лінії з пошкодженням плеври, крововиливу по ходу органів межистіння, пошкодження по передній поверхні перикарду, наскрізного пошкодження лівого шлуночка по передній поверхні, пошкодження по задній поверхні нижньої долі правої та лівої легені, закритої травми живота, розміщення верхнього полюсу селезінки, пошкодження по передній поверхні правої долі печінки, гострої внутрішньої кровотечі, багатоуламкового перелому лівої лопатки, закритого перелому правого стегна на межі середньої і нижньої третини, закритого перелому кісток лівого передпліччя в нижній третині, з точками прикладання - скальпована рана в тім`яній ділянці голови зліва з переходом на верхню тім`яну ділянку, крововилив під м`які тканини голови в тімяно-потиличній ділянці зліва, перелом кісток носа, ділянки осаднення шкіри по задній поверхні правого плечового суглобу та верхньої третини правого плеча, в проекції 5-го та 7-го грудних хребців, у верхньому квадранті лівої сідниці, по задній поверхні правого стегна у верхній третині, по зовнішній поверхні правої гомілки на всьому протязі, у верхньо - зовнішньому квадраті лівої сідниці, по зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, по передній поверхні живота в ділянці епігастрїї посередині з переходом на праву частину живота, по зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, садна в ділянці підборіддя знизу, крововиливу в м`які тканини живота по передній поверхні з переломом на праву частину, по верхній поверхні лівого плечового суглобу з переходом на ліву зовнішню поверхню шиї, по боковій поверхні шиї справа в верхній третині, в лівій навколоочній ділянці, які відповідно до висновку експерта мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та від яких потерпілий помер на місці події.

Причиною вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення з боку водія автомобіля марки «ВАЗ 21110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати. Вважає, що призначене покарання судом першої інстанції є занадто суворим. Просить суд врахувати те, що він технічної можливості уникнути наїзд на нерухоме тіло людини на дорозі не мав, також повністю визнає свою вину, щиро розкаюється, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки потерпілій, викликав швидку допомогу після вчинення наїзду.

В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він не мав технічної можливості уникнути наїзд на нерухомо лежачого на середині проїзної частини дороги потерпілого ОСОБА_10 . Також зазначає, що вирок ухвалений без належного дослідження та без об`єктивної оцінки доказів в тому числі здобутих під час судового розгляду справи. На думку апелянта, суд не врахував даних заключення автотехнічного експерта ОСОБА_12 та показання ОСОБА_13 про технічну не можливість уникнути наїзд на потерпілого. Не враховано судом пояснення понятих ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , що під час проведення слідчого експерименту, вони не одразу помітили, що саме лежить на дорозі. На думку апелянта судом не досліджено в належній мірі протокол огляду місця події від 17 вересня 2013 року, під час проведення даної слідчої дії з місця пригоди вилучалися фрагменти одягу та уламки пластмаси невідомого походження, була знайдена кров на значній відстані від голови потерпілого, не виясненою залишилася обставина зникнення мобільного телефону та не був допитаний слідчий ОСОБА_16 , щодо цих обставин. Судом не були досліджені обставини щодо встановлення точної години смерті потерпілого. На думку захисника суд помилково врахував обтяжуючою обставиною покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_8 за дане правопорушення було притягнуто в адміністративному порядку та накладено стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на два роки. Також, судом при задоволені цивільного позову не було враховано, що ОСОБА_8 відшкодував матеріальну шкоду в повному обсязі до розгляду кримінального провадження в суді, а також його майновий стан та те, що обвинувачений на даний час безробітний.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду та необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 відповідають фактичним обставинам вчиненого та підтверджуються дослідженими доказами кримінального провадження, яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений як під час досудового розслідування так і в суді першої та апеляційної інстанції визнавав факт наїзду на лежачого потерпілого ОСОБА_10 . При цьому пояснивши, що 17.09.2013 р. біля 3 год. 50 хв. в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21110» державний номер НОМЕР_1 і в с.Хутори Старокостянтинівського району, вчинив наїзд на потерпілого, який лежав на проїзній частині дороги. Після чого зупинився, викликав швидку допомогу і міліцію.

Смерть ОСОБА_10 настала від політравми, яка виразилась відкритою черепно-мозковою травмою, багатоуламковим переломом склепіння та основи черепа, розміщенням речовини лівої півкулі головного мозку, закритою травмою грудної клітки з множинними переломами ребер, переломом тіла грудини пошкодженням плеври, легень, забоєм органів межистіння, закритою травмою живота з пошкодженням печінки, селезінки, гострою внутрішньою кровотечею, багатоуламковим переломом лівої лопатки, закритим переломом правого стегна на межі середньої і нижньої третини та закритим переломом кісток лівого передпліччя в нижній третині.

Всі описані вище тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_10 стали причиною смерті, яка настала між 2-ю та 5-ю годинами 17.09.2013 року, та могли виникнути від дії ударів, тертя тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі до низу частини легкового автомобіля, тверде дорожнє покриття, їм подібні предмети, що могли мати місце під час ДТП, а саме при наїзді легкового автомобіля на ОСОБА_10 , коли він, найбільш ймовірно, знаходився в горизонтальному положенні на правому боці, повернутий до автомобіля головою, виникли безпосередньо перед настанням смерті. В крові потерпілого ОСОБА_10 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 3,22% (проміле), що відповідає тяжкому отруєнню.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 повідомив про те, що всі тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли одночасно при житті останнього та стали причиною його смерті.

Та обставина, що саме автомобілем під керуванням ОСОБА_8 були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження, які потягли смерть потерпілого, підтверджується даними протоколів огляду місця ДТП та автомобіля марки «ВАЗ - 21110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від 17.09.2013 р.та фототаблиці на а.п. 7-66 Т.1.

Так на фототаблиці зафіксовані сліди пошкодження на автомобілі «ВАЗ 21110»; та частин біологічного походження з волосяним покривом, що знаходяться у внутрішній частини захисту двигуна і частини тканини одягу потерпілого, яка знаходиться в нижній частині днища зазначеного автомобіля.

Ці дані узгоджуються між собою і підтверджують фактичні обставини ДТП, встановлені судом у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судовим експертом ОСОБА_12 двічі проводились автотехнічні експертизи, а саме від 24.10.2013 року №240 на підставі даних, наданих слідчим зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 та за №154 від 08.05.2014 року в основу вихідних даних якої покладені дані зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 та понятих під час слідчого експерименту.

Суд врахувавши дослідженні в судовому засіданні докази у їх сукупності не взяв до уваги дані слідчого експерименту від 04.10.2013 року за участю ОСОБА_8 , оскільки відстані щодо видимості перешкоди на дорозі та елементів дороги визначалися лише зі слів самого обвинуваченого, що у свою чергу викликає сумніви у їх об`єктивності та суперечить показам понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_15 . Також, з цих же підстав суд не взяв до уваги висновок автотехнічної експертизи №240 А від 24.10.2013 року та висновок автотехнічної експертизи №154 А від 08.05.2014 року в частині, згідно яких водій ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою чи маневру керованого ним транспортного засобу, з моменту виникнення небезпеки для його руху, вказаного зі слів самого ОСОБА_8 .

Висновок місцевого суду про те, що причиною вищезазначеної дорожньо транспортної пригоди стало порушення з боку водія автомобіля ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України, а саме пунктів 2.3(б), 2.9(а), 12.1, 12.2, 12.3 є обґрунтованим і підтверджується дослідженими доказами кримінального провадження.

Та обставина, що потерпілий ОСОБА_10 перебуваючи у стані тяжкого алкогольного отруєння лежав у темну пору доби на проїзній частині дороги не є підставою для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки останній відповідно до імперативних приписів п.12.2 та п.12.3 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості повинен був обрати швидкість яка б давала йому змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Доводи апеляційних скарг, про те, що ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілого ОСОБА_10 , не приймаються до уваги колегією суддів, як такі, що суперечать вищенаведеним вимогам пунктів Правил дорожнього руху України та фактичним обставинам дорожньо транспортної пригоди, вчиненої ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів провадження, які характеризують винного, ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України і був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим. Крім того, обвинувачений притягувався і до адміністративної відповідальності за повторне керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та ухилення від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, вчинене 3 та 7 липня 2013 року. (Т.1 а.п. 237-238).

Постановою судді від 27 грудня 2013 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КК України ОСОБА_8 позбавлений права керування транспортним засобом на 2 роки з оплатним вилученням транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21102 д.р.н. НОМЕР_1 .

Проте адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу не виконано у зв`язку з продажею ОСОБА_8 зазначеного автомобіля сторонній особі у 2014 році.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 за вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння вже був позбавлений права керування транспортним засобом на 2 роки не перешкоджає суду в кримінальному провадженні позбавити його права керування транспортним засобом на 3 роки за вчинення вищезазначеного злочину.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що не з`ясованою залишилась обставина про зникненя мобільного телефона потерпілого не спростовують висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_8 дорожньо транспортної пригоди.

Інші доводи апеляційних скарг також не виправдовують обвинувченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам, передбаченим ст. 65 КК України.

Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахувавши щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди, а також не правомірну поведінку потерпілого, під час ДТП, який лежав на проїзній частині дороги, суд як видно з вироку, призначив обвинуваченому покарання яке є близьким до мінімального передбаченого санкцією частини закону за яким він засуджується.

Приймаючи до уваги суспільну небезпечність злочинів проти безпеки руху, а також вище зазначені дані про особу винного, який неодноразово керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, під час якого загинув потерпілий, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому та застосування ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На підставі наведеного колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 2 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2