АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/34/15 Справа № 2323/4691/2012 Категорія: ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляцію засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 30.07.2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про відновлення строку на касаційне оскарження судових рішень: вироку Шполянського районного суду від 25.06.2013 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.10.2013 року, згідно яких ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України - на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

21.07.2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся, в порядку, передбаченому ст.. 353 КПК України 1960 року, до Шполянського районного суду з клопотанням від 17.07.2014 року про відновлення строку на касаційне оскарження згаданих судових рішень, заявляючи, що за його переконанням він не порушив такий строк, подавши касаційну скаргу та доповнення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ відповідно ще 06.12.2013 року за вих. №.В-25 та 29.01.2014 року за вих. № В-5 (в місячний строк після одержання 10.01.2014 року копії постанови судді ВССУ від 20.12.2013 року, якою йому було відмовлено у витребуванні справи). Оскільки йому листом ВССУ від 26.02.2014 року було повернуто доповнення до касаційної скарги без розгляду, він він 04.06.2014 року подав до ВССУ повторну касаційну скаргу, яку постановою судді касаційного суду від 18.06.2014 року визнано такою, що не підлягає розгляду з причин пропуску строку на касаційне оскарження і не вирішення у визначеному законом порядку питання про його відновлення.

Ухвалою Шполянського районного суду від 30.07.2014 року вирішено відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , а касаційну скаргу від 09.06.2014 року - вважати такою, що не підлягає розгляду, з посиланням на те, що засуджений, маючи час на оскарження судових рішень в касаційному порядку, без поважних причин не скористався своїм правом.

В апеляції (апелянт зазначає - оскарженні) від 25.08.2014 року (вх. № 13265/14-Вк від 08.09.2014) та доповненні до неї від 22.12.2014 року (вх № 18728/14-Вк від 26.12.2014) засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду від 30.07.2014 року через порушення його права на захист, вважаючи, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив йому у відновленні строку на касаційне оскарження судових рішень та визнав його касаційну скаргу від 09.06.2014 року такою, що не підлягає розгляду.

Вважає, що він не пропустив строк та дотримався усіх вимог КПК 1960 року. При цьому звертає увагу, що копію постанови судді касаційного суду від 20.12.2013 року він отримав 10.01.2014 року, після чого без порушення строку (в місячний строк) 29.01.2014 року за вих. № В-5 подав до ВССУ доповнену касаційну скаргу (на 48 арк.), помилково названої ним як - доповнення до касаційної скарги, яку було повернуто йому листом від 26.02.2014 року, який підписав начальник управління ВССУ ОСОБА_7 , з роз`ясненням про неможливість розгляду доповнення до касаційної скарги, оскільки такі доповнення надійшли після розгляду касаційної скарги за вих.. № В-25 від 04.12.2013 року.

Він вважає таку відповідь начальника управління порушенням вимог ст.. 16-2 КПК України щодо визначення судді касаційного суду, який мав розглядати його скаргу, тобто що його скаргу (доповнення) мав розглянути суддя касаційного суду, який своєю постановою від 20.12.2013 року надав йому місячний строк для виправлення недоліків касаційної скарги. Вважає, що такі порушення і призвели до штучного порушення ним строків на касаційне оскарження судових рішень.

Просить вирішити питання про відновлення йому такого строку у порядку, передбаченому ст.. 353 КПК України 1960 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції засудженого, вивчивши доводи апеляції (оскарження) та матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону та належно вмотивованим.

У даному випадку суд неналежно розглянув клопотання засудженого ОСОБА_6 , допустив однобічність і неповноту судового розгляду, постановив не неналежно вмотивоване рішення, в якому зокрема не зазначено конкретно доводи засудженого, на які є посилання у клопотанні останнього, та мотиви їх відхилення, чим було порушено право засудженого ОСОБА_6 на захист та справедливий судовий розгляд.

Також у цьому судовому рішенні йдеться про визнання місцевим судом такою, що не підлягає розгляду, касаційну скаргу засудженого від 09.06.2014 року (фактично від 02.06.2014 року (т.7 а.с.273-290)) тоді, як згідно ст.. 388 КПК України 1960 року вирішення цього питання належить до компетенції касаційного суду.

У зв`язку з чим оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 367, 368, п.3 ч. 2 ст. 370 КПК України 1960 року.

Колегія суддів вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, касаційні скарги на судові рішення, зазначені у ч. 2 ст. 383 КПК 1960 року, можуть бути подані до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.

У даній справі відносно ОСОБА_6 постановлено вирок Шполянського районного суду від 25.06.2013 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 22.10.2013 року, які набрали законної сили 22.10.2013 року.

Касаційну скаргу засуджений подав до Вищого спеціалізованого суду України 06.12.2013 року за вих. №.В-25, тобто в установлений законом строк.

Постановою судді касаційного суду від 20.12.2013 року на підставі ст.. 388 КПК України 1960 року та п. 15 розділу ХІ Перехідні положення КПК було відмовлено засудженому у витребуванні кримінальної справи, оскільки вона не відповідала вимогам ст.. 350, ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року (в ній були відсутні вказівки на те, у чому полягає незаконність судових рішень, і доводи на обґрунтування такої позиції і не було зазначено жодної з підстав для їх скасування або зміни, передбачених ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року), та роз`яснено, що справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених недоліків і в межах передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України 1960 року строку або не пізніше одного місяця з дня одержання постанови.

Згідно розписки, яка надійшла до ВССУ з Ладижинської ВК № 39, копію згаданої постанови судді касаційного суду ОСОБА_6 отримав 10.01.2014 року.

Після чого 29.01.2014 року за вих. № В-5 ОСОБА_6 подав до ВССУ, як він стверджує, - доповнену касаційну скаргу (на 48 арк.), хоча і поза межами згаданого тримісячного строку касаційного оскарження, але в місячний строк з дня одержання копії постанови судді касаційного суду від 20.12.2013 року, тобто також - в установлений законом строк.

Як слідує з клопотання ОСОБА_6 , він вважав, що тим самим виконав вказівки судді касаційного суду і таким чином повторно звернувся до касаційного суду в межах передбачених законом строків та розраховував на розгляд його касаційної скарги з доповненнями у відповідності до вимог КПК.

Натомість, листом з ВССУ від 26.02.2014 року, який підписав начальник управління ВССУ ОСОБА_7 , засудженому було повідомлено про неможливість розгляду поданого ним доповнення до касаційної скарги (на 48 арк.), з посиланням на те, що такі доповнення надійшли після розгляду його касаційної скарги за вих.. № В-25 від 04.12.2013 року і наголошено, що згідно постанови судді касаційного суду справу може бути витребувано для перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні нової касаційної скарги за умови усунення всіх зазначених недоліків.

Засуджений у своїй апеляційній скарзі вважає відповідь начальника управління порушенням вимог ст.. 16-2 КПК України щодо визначення судді касаційного суду, який мав розглядати його скаргу, тобто що його скаргу (доповнення) мав розглянути суддя касаційного суду, який своєю постановою від 20.12.2013 року надав йому місячний строк для виправлення недоліків касаційної скарги. Вважає, що такі порушення і призвели до штучного порушення ним строків на касаційне оскарження судових рішень.

В подальшому 04.06.2014 року ним було подано повторну касаційну скаргу, яку постановою судді касаційного суду від 18.06.2014 року визнано такою, що не підлягає розгляду з причин пропуску строку на касаційне оскарження і не вирішення у визначеному законом порядку питання про його відновлення, що перешкоджає витребуванню кримінальної справи, та роз`яснено, що порушене ним у клопотанні питання про відновлення строку на касаційне оскарження може бути вирішено в судовому зсіданні судом, який розглядав справу та постановив вирок, у порядку, передбаченому ст. 353 КПК 1960 року.

Аналізуючи зазначені обставини, а саме - намагання засудженого оскаржити в касаційному порядку судові рішення щодо нього у визначені ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року та постановою судді касаційного суду від 20.12.2013 року строки, та враховуючи, що, при фактично повторному надходженні до касаційного суду доповненої касаційної скарги засудженого (названої останнім як - доповнення до касаційної скарги (на 48 арк.)) без порушення строку, її (скаргу) не було передано судді для вирішення питання про витребування справи, як це передбачено ч. 2 ст.. 388 КПК України 1960 року, а повернуто засудженому листом від 26.02.2014 року, який підписав начальник управління ВССУ ОСОБА_7 , з роз`ясненням про неможливість розгляду доповнення до касаційної скарги, з посиланням на те, що такі доповнення надійшли після розгляду касаційної скарги за вих.. № В-25 від 04.12.2013 року (зазначеним було відмовлено засудженому у витребування кримінальної справи за першою його касаційною скаргою), колегія суддів приходить до висновку, що викладені у клопотання доводи засудженого заслуговують на увагу, і з метою забезпечення права засудженого ОСОБА_6 на захист, на справедливий судовий розгляд, гарантованого йому Конституцією та Законами України, ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (1950р.) та ст.2 Протоколу № 7 до вказаної Конвенції, його клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження ним зазначених ним судових рішень належить задовольнити відповідно до ч. 5 ст. 353 КПК України 1960 року.

При цьому колегія суддів ураховує і те, що, незважаючи на неодноразові заяви і клопотання засудженого ОСОБА_6 про надання йому можливості ознайомитися в суді з матеріалами справи для вирішення питання про внесення касаційної скарги, з моменту набрання оскарженими судовими рішеннями законної сили з 22.10.2013 року судом першої інстанції в порушення вимог ч. 6 ст. 384 КПК України 1960 року такої можливості не було надано, з безпідставним посиланням на те, що таку можливість засудженому було надано 02-05.08.2013 року (під час апеляційного оскарження вироку суду), чим також було порушено право засудженого на захист та істотно вплинуло на належне і своєчасне оскарження останнім судових рішень у касаційному порядку.

Подальше вирішення питання щодо касаційного оскарження та про рух справи в касаційній інстанції підлягає вирішенню відповідно до ст. 387, 388 КПК України.

Керуючись ст.. 353, 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляцію (оскарження) засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 30 липня 2014 року відносно за клопотанням ОСОБА_6 - скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити та відновити засудженому строк на касаційне оскарження судових рішень: вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 25.06.2013 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.10.2013 року відносно ОСОБА_6 , про що негайно повідомити засудженого та інших учасників судового розгляду справи для відому та подальшого вирішення питання про касаційне оскарження та рух справи в касаційній інстанції відповідно до ст. 387, 388 КПК України.

Дана ухвала окремому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :