Справа № 1-25/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2007
року Липовецький
районний суд

Вінницької
області

В складі:
головуючого судді ПОРОХОВОГО Г.І.

при секретарі ПОПРОЦЬКІЙ О.А.

з участю
прокурора КОКОТА О.Г.

адвоката ОСОБА_12. ОСОБА_13.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Липовець кримінальну справу
про обвинувачення

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженка с Скибин
Оратівського р-ну Вінницької області, українка, гр.-ка України, не одружена,
має доньку 1999року народження, освіта середня, тимчасово не працює, не судима,
проживає в с Вікентіівка
Липовецького району,-

- в вчинені злочину передбаченого
ст. 186 ч. 2 КК України

Заявлений цивільний позов на суму 2000 гривень.

ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, уродженка с.
Ольгопіль, Чечельницького р-ну Вінницької області, українка, гр.-ка України,
одружена, має малолітню доньку, освіта середньо технічна, не судима, не працює,
проживає в с АДРЕСА_1,
-

- в вчинені злочину передбаченого
ст. 186 ч.2 КК України

Заявлений цивільний позов на суму 2000 гривень.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1та ОСОБА_2 01 вересня 2006 року, приблизно о 15 год., біля кафе
„Браво" м. Липовець Вінницької області, будучи в стані алкогольного сп
'яніння , за попередньою змовою з метою відкритого викрадення прикрас із золота
у ОСОБА_3, застосовуючи до останньої фізичне насильство, ОСОБА_2. схватила ОСОБА_3. за
волосся і силоміць потягла її в парк, який розташований поруч з кафе
„Браво", де ОСОБА_2. нанесла ОСОБА_3. один удар долонею по обличчю, а
ОСОБА_1нанесла ОСОБА_3. кулаком один удар в обличчя, другий удар ногою в живіт,
чим збили ОСОБА_3. на землю і ОСОБА_1нанесла потерпілій ще приблизно два удари
ногою по тілу, причинивши цими діями ОСОБА_3. фізичний біль, та подолавши її
опір.

Після вказаного, ОСОБА_2та
ОСОБА_1висловили вимогу віддати їм золоті прикраси, які були на
ОСОБА_3. крім того, ОСОБА_1пригрозила ОСОБА_3., що якщо вона не зніме сама
сережки, то вони їх самостійно зірвуть разом з вухами. Потерпіла просила
ОСОБА_1і ОСОБА_2. щоб ЇЇ
не били, не причиняли тілесних ушкоджень, і змушена була самостійно передала їм
золоті сережки вартістю 350 грн. Подолавши таким чином фізичний опір, який їм
чинила ОСОБА_3, врахувавши те, що остання була в стані алкогольного сп'яніння і
не могла через цей стан чинити їм належний фізичний опір, ОСОБА_2та ОСОБА_1інші
золоті прикраси з ОСОБА_3. зняли власноручно, а саме, три каблучки вартістю
350грн, 300грн, 300грн, а також: золотий ланцюжок з підвіскою хрестиком,
вартістю відповідно 750 та 150 грн., а всього відкрито викрали майна ОСОБА_3.
вартістю 220О грн., чим завдали її майнового збитку. Викрадене майно
привласнили і розпорядились ним на свій розсуд.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_2вину в вчиненому не визнала, суду
пояснила, що 1 вересня 2006 року, в денний час, вона разом з ОСОБА_1розпивала
спиртні напої в кафе „Браво" в м. Липовець, після чого, вийшовши з кафе,
познайомилась з ОСОБА_3., яку разом з ОСОБА_1запросили в кафе до свого столику,
де вона пригощала ОСОБА_3. кавою та горілкою, всього, приблизно на суму 4
грн.50 коп. Після вказаного, вони разом пішли в парк біля кафе, де вона почала
вимагати, щоб ОСОБА_3. з нею розрахувалась за куплену каву та спиртне, а
ОСОБА_3. сама її запропонувала у вигляді розрахунку, золоті прикраси, які були
на ній, а саме дві каблучки та сережки. Сережки та одну каблучку ОСОБА_3.
передала її, а другу каблучку віддала ОСОБА_1, яка також: била ОСОБА_3. Взявши
золоті прикраси у ОСОБА_3, вона сказала, що поверне їх її тоді, коли та
розрахується з нею за каву та спиртне. В судових дебатах ОСОБА_2. Визнала свою
вину та щиро розкаялась в вчиненому.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_1свою вину в
скоєнні даного злочину не визнавала, суду пояснила що 1 вересня 2006 року, в
денний час, вона разом з ОСОБА_2. розпивала спиртні напої в кафе „Браво" в
м. Липовець, після чого, вийшовши з кафе, познайомилась з ОСОБА_3, яку разом з
ОСОБА_2 запросили в кафе „Браво", де ОСОБА_2пригощала
ОСОБА_3. кавою та горілкою, всього, приблизно на суму 4 грн. 50 коп. Після
вказаного, вона пішла по справах, а коли повернулась до кафе, то побачила, що ОСОБА_2долонею б'є по
обличчю ОСОБА_3 і вимагає, щоб та з нею розрахувалась за куплену каву та
спиртне. ОСОБА_3. висловлювалась нецензурно, що її адресу, що її дуже розізлило
і вона вдарила ОСОБА_3. два рази, один раз кулаком в обличчя, другий раз ногою
в живіт. ОСОБА_3 просила, щоб вони її не били, бо в неї маленька дитина і сама
ОСОБА_2. запропонувала у вигляді розрахунку за каву та спиртне, золоті
прикраси, які були на ній, а саме дві каблучки та сережки. Сережки та одну
каблучку ОСОБА_3. передала власноручно ОСОБА_2. а другу каблучку ОСОБА_2допомогла сама
їй-зняти з пальця і теж: забрала собі. Після вказаного, вони
покинули ОСОБА_3біля кафе, і поїхали на таксі в

Богданівну до ОСОБА_2. додому, де ОСОБА_2віддала їй одну
каблучку, забрану у ОСОБА_3.. Через деякий час, через вікно, вони побачили, що
до них додому йдуть співробітники міліції і вона свою каблучку закинула в
посудний шкаф в приміщенні
веранди.

Вина підсудних у судовому засіданні повністю доведена показами потерпілої
ОСОБА_3. та свідків, а такою іншими матеріалами кримінальної справи.

Потерпіла ОСОБА_3. суду показала, що 1 вересня 2006 року, в обідній час
вона зайшла попити пива в кафе ,,Партнер", де познайомилась з ОСОБА_2. і
ОСОБА_1, прізвища яких вона взнала пізніше. ОСОБА_2та ОСОБА_1запросили Tie кафе„Браво",
де ОСОБА_2її
купувала і пригощала кавою та спиртним. Вона не пам 'ятає чи розливала в кафе
каву чи ні, але пам 'ятає, що ніяких конфліктів у неї з названими особами, в
кафе не було. Хтось цих дівчат запропонував їй вийти на вулицю в туалет і вона
погодилась, але, коли тільки за ними закрились двері кафе „Браво", ОСОБА_2зразу ж схватила її за волосся і
почала тягнути в парк, що знаходиться поряд з кафе. В парку ОСОБА_2один раз рукою
вдарила її в обличчя, а ОСОБА_1почала бити ногами і руками по тілу. Від цих
ударів вона впала на землю, а дівчата продовжували її бити, їй здається, що
била тільки ОСОБА_1., бо ОСОБА_2навіть
почала останню зупиняти. ОСОБА_2і ОСОБА_1самі зняли з неї золоті прикраси, а
саме: три каблучки, ланцюжок з хрестик, а відносно сережок вона попередила
ОСОБА_1і ОСОБА_2. що сережки не знімуться, бо дуже туго заходять і тоді
ОСОБА_1сказала, щоб вона сама зняла сережки, якщо не хоче, щоб вони їй порвали
вуха. її довелось самій зняти сережки і віддати ОСОБА_1та ОСОБА_2. Після цього,
ОСОБА_2і ОСОБА_1там її і покинули і ніхто з них не вимагав у неї повернення
грошей за куплену їй каву, так як гроші у неї були і вона мала можливість
розрахуватись. В даний час 3 нею повністю розрахувались за викрадене, заявлений
позов про відшкодування моральної шкоди підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4. суду засвідчила, що її дочка ОСОБА_2приїхала до неї в село Богданівна допомогти викопати
картоплю. 30 серпня 2006 року до неї приїхала подруга ОСОБА_1Наступного дня
вони поїхали в м. Липовець повернулись близько 16 години з покупками. Через
деякий час за ними приїхали працівники міліції і забрали їх. В веранді на
посудній шафі вона знайшла каблучку яка не належала її дочці, тому передала її
працівникам міліції.

Свідок ОСОБА_5. суду засвідчила, що 1 вересня у неї був
день народження, з ранку вона з дочкою знаходилась на базарі. Дочка пішла в
кафе «Партнер» випити пива, і зателефонувала її о 15 годині 30 хвилин,
повідомила, що її побили і забрали золото. Дочка розповіла що в кафе «Партнер»
вона познайомилась з дівчатами, які запропонували її перейти в кафе «Яма». З
кафе вони її вивели в сквер біля туалету, почали бити, з неї зняли три золоті
каблучки, ланцюжок з хрестиком та кільчики. Всі речі золоті, вона сама їх
купувала для дочки у м. Вінниці, на всі речі були чеки, які вона не зберігала.
Дочка булав болоті та вся побита, на голові була велика гематома, обличчя було
в синцях.

Свідок
ОСОБА_6. суду показала, що вона проживає в с Богданівна, Липовецького району недалеко від ОСОБА_2. ,
яка 5 вересня 2006 року разом з працівниками міліції попросила її зайти до неї
додому, тому, що ОСОБА_2хотіла
взяти вдома якісь речі і добровільно видати їх співробітникам міліції, тобто,
щоб вона могла засвідчити добровільність дій ОСОБА_2.. Разом з ОСОБА_2. та
співробітниками міліції вона зайшла в будинок до ОСОБА_2. де вона, в кімнаті, з
кишені джинсової куртки вийняла пару сережок з жовтого металу, в формі кілець,
ОСОБА_2пояснила, що дані сережки належать її.

Свідок ОСОБА_7. суду засвідчила, що вона працює барменом в кафе «Браво», 1
вересня 2006 року вона була на роботі. Приблизно о12 годині в кафе зайшли ці
дві жінки, як зараз відомо це ОСОБА_2та
ОСОБА_1Вони заказали випивку та закуску, посиділи потім вийшли на вулицю
покурити, а повернулись то з ними була ОСОБА_3. яка була випивши, ОСОБА_2заказала для
ОСОБА_3. каву, яку та розілляла, а тому між: ними виникла суперечка і вони
вийшли з кафе на вулицю, більше вона нікого не бачила.

Свідок ОСОБА_8 суду засвідчила, що вона працює барменом в кафе «Партнер», з
ОСОБА_3. вона знайома, 1 вересня 2006 року приблизно oil годині
45 хвилин в кафе зайшла ОСОБА_3. випити пива. Вона була сама і твереза. Пиво
вона пила в другому залі і з ким вона спілкувалась, свідок не бачила.

Свідок ОСОБА_9. суду засвідчила, що вона працює слідчим Липовецького РВ
УМВС. На початку вересні вона розслідувала кримінальну справу стосовно ОСОБА_2.
та ОСОБА_1ОСОБА_2добровільно видала викрадені речі, які були в неї, а її мати
ОСОБА_11привезла з дому каблучку, яку вона, як слідчий вилучила у присутності
понятих в райвідділі, про що було складено протокол виїмки.

Свідок ОСОБА_10. суду засвідчив, що він прщює начальником карного розшуку
Липовецького РВ УМВС. Про події вересня 2006 року він пояснити нічого не може,
так як не пам 'ятає.

Вина
ОСОБА_2. та ОСОБА_1доведена наступними матеріалами кримінальної справи

·
заявою ОСОБА_3. (а.с.3)

·
протоколом добровільної видачі викраденого (а.с.14)

·
протоколом огляду місця події(а. с32)

·
протоколом особистого огляду ОСОБА_1(а.с.15)

·
протоксжами медосвідування ОСОБА_2та ОСОБА_1(а.с.16-17)

·
протокшіом виїмки викраденого у ОСОБА_2(а.с.21)

·
протоколом огляду речового доказу (а.с. 49-52)

·
протоколом впізнання предметів (а.с.53-55)

·
протоколами очних ставок (а.с. 60-62,64-66)

протоколом добровільної видачі викраденого (а.с. 7)

Суд проаналізувавши та дослідивши всі зібрані під час судового слідства
докази, вважає що в діях підсудних відсутня кваліфікуюча ознака ч.3 ст. 186 КК
України, а саме грабіж що завдав значної шкоди потерпілому, так як судом не
здобуто доказів значної шкоди, а тому суд погоджується з постановою прокурора
про перекваліфікацію дії підсудних ОСОБА_2. та
ОСОБА_1на ч.2 ст. 186 КК України, тобто грабіж: поєднаний з насильством, яке не
є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого вчинений за попередньою змовою
групою осіб. З такою перекваліфікацією погоджується прокурор, про що направив
до суду постанову про перекваліфікацію.

Суд спростовує доводи ОСОБА_1про те, що ніякої домовленості у них не було,
їх узгодженими спільними діями при відкритому викраданні прикрас у потерпілої.

При призначенні виду та міри покарання підсудним суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винних, обставини що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Як особа ОСОБА_1за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин що пом
'якшують її покарання судом не здобуто.

До обставин що обтяжують відповідальність суд відносить вчинення злочину за
попередньою змовою групою осіб, та в стані алкогольного сп 'яніння.

Як особа ОСОБА_2за місцем
проживання характеризується позитивно.

Обставин що пом
'якшують її покарання судом не здобуто.

До обставин що обтяжують відповідальність суд відносить вчинення злочину за
попередньою змовою групою осіб, та в стані алкогольного сп 'яніння.

Виходячи з викладеного, суд вважає що покарання ОСОБА_1слід призначити
відповідно до санкції ч.2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При
цьому суд приймає до уваги те, що від злочину тяжких наслідків не настало,
підсудна має на утриманні неповнолітню дитину, а тому суд прийшов до висновку,
що виправлення та перевиховання підсудної не потребує ізоляції її від
суспільства, а від відбування призначеного покарання її слід звільнити з
випробуванням та іспитовим строком під умовою не вчинення другого злочину, з
покладенням на неї обов'язків передбачених ст.16 КК України.

Виходячи з викладеного, суд вважає що покарання ОСОБА_2.. слід призначити
відповідно до санкції ч.2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд приймає до уваги те, що від злочину тяжких
наслідків не настало, підсудна має на
утриманні неповнолітню дитину, а тому суд

прийшов
до висновку, що виправлення та перевиховання підсудної не потребує ізоляції її
від Суспільства, а від відбування призначеного покарання її слід звільнити з
випробуванням та іспитовим строком під умовою не вчинення другого злочину, з
покладенням на неї обов'язків передбачених ст.7б КК України.

Речові докази по
справі зберігаються у потерпілої.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_3. цивільний позов про відшкодування
моральної шкоди в сумі 2000 гривень, суд виходить з того, що в наслідок
злочинних дій підсудних, потерпіла перенесла фізичну біль, у неї було відібрано
особисте майно, в наслідок чого перенесла тяжкі фізичні та моральні страждання,
а тому потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди. За таких обставин
заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишити попередній, підписку
про невиїзд..

Керуючись ст.ст.323,
324 КПК України, -ст.65 КК України

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винною в вчинені злочину передбаченого ст. 186 ч.2КК України
та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох)
рощв позбавлення волі.

Відповідно до ст.. 75 КК України ОСОБА_1від відбування призначеного
покарання звільнити з випробуванням та іспитовим строком в 3 (три) роки з
умовою, що протягом іспитового строку вона не вчинить нового злочину.

Відповідно до вимог ст.. 76 ч. 2,3 КК України зобов 'язати ОСОБА_1не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, та повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_2визнати
винною в вчинені злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити
покарання у вигляді 4 (чотирьох) років
позбавлення волі.

Відповідно до ст.. 75 КК України ОСОБА_2від
відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням та іспитовим
строком в 2 (два) роки з умовою, що протягом іспитового строку вона не вчинить
нового злочину.

Відповідно до вимог ст.. 76 ч. 2,3 КК України зобов'язати
ОСОБА_2не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу

органу кримінально-виконавчої
системи, та повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання.

Речові докази по справі, після набрання вироком чинності повернути
власникові, потерпілій.

Цивільний позов задовольнити частково стягнути солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000 гривень, а врешті
відмовити.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком чинності залишити попередню,
підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до кримінальної палати
апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.