Провадження № 1-кс/161/86/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 16 січня 2014 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцька скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаною скаргою. В обґрунтування скарги посилається на те, що 13 січня 2011 року порушено кримінальну справу № 20-349-10 відносно ОСОБА_6 за фактом викрадення ним 25.09.2010 року кобили, що належала їй та її брату ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності. Постановою слідчого СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2013 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРД 10.01.2013 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 198 КК України у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та службових осіб ТОВ «Сарним`ясопром» складу будь-якого кримінального правопорушення. Вважає постанову слідчого незаконною з підстав, викладених в скарзі.

Просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав, в ній викладених, просила скаргу задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні скаргу не визнали, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги, приходжу до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги встановлено, що 07 листопада 2013 року слідчим СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. В обґрунтування постанови посилається на те, що в ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, які б вказували про наявність ознак злочину в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та службових осіб ТОВ «Сарним`ясопром».

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Також при розгляді скарги встановлено, що слідчим допитано всіх вказаних в заяві ОСОБА_5 осіб, встановлено всі дані щодо вчиненого злочину. Зокрема те, що ОСОБА_6 , який скоїв крадіжку вже відбув покарання. Потерпілий ОСОБА_7 на даний час до ОСОБА_6 , претензій не має. ОСОБА_8 під час купівлі коня не знав, що він крадений.

Таким чином слідчий СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 установив всі фактичні обставини, на підставі доказів, яким було дано належну правову оцінку, правомірно виніс оскаржувану постанову.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчий СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 установив всі фактичні обставини, на підставі доказів, яким було дано належну правову оцінку, правомірно виніс оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 110 КПК України. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 307 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні її скарги на постанову слідчого СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1