Справа № 335/3466/14-к 1-кп/335/304/2014
У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И Справа №335/3466/14-к Провадження №1-кп/335/304/2014
22 травня 2014 року місто Запоріжжя
Колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 за участю прокурора ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_13 , розглянувши клопотання про накладення арешту,

встановила:
До суду на від представника потерпілого надійшло клопотання про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке мотивоване тим, що за час злочинної діяльності з грудня 2011 року по 09.08.2013 року ОСОБА_14 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , шляхом зловживання довірою та введенням в оману ОСОБА_15 , під приводом допомоги останньому у придбанні нерухомості на території м. Запоріжжя та Запорізького району Запорізької області, незаконно заволоділи коштами потерпілого на загальну суму 53116091,50 грн., що еквівалентно 3392332,00 Євро. Зазначає, що потерпілому було завдано моральної шкоди в розмірі 1000000 грн.
В судовому засіданні представник потерпілого підтримав клопотання, просив його задовольнити з зазначених підстав. ОСОБА_8 та її захисник проти задоволення клопотання заперечили, зазначивши що фактичним власником будинку є мати обвинуваченої ОСОБА_16 , саме вона зводила будинок за кредитні кошти, отримані за кредитним договором під споживчі цілі, саме під будівництво житлового будинку. Просили в задоволенні клопотання представника потерпілого відмовити.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання та докази, подані в його обґрунтування, суд доходить наступного висновку.
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження №0001626 від 20.08.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_17 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч. 1, 3 ст.209 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов, поданий представником ОСОБА_18 адвокатом ОСОБА_13 під час досудового розслідування та уточнений в судовому засіданні, згідно якого представник просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 53116091,5 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000000 грн. моральної.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої цієї статті, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
З наданої представником потерпілого інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.01.2014 року вбачається, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 03.03.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Сонячної сільської ради.
Разом з тим, відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема і наслідки арешту майна для інших осіб. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_16 , яка є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_8 04.09.2008 року уклала з Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» кредитний договір №014/10614/3/22466 на підставі якого отримала кредитні кошти на споживчі цілі, а саме на будівництво житлового будинку. Відповідного до п.3.6 даного Договору забезпеченням є недобудований житловий будинок та земельна ділянка 0,05 га за адресою АДРЕСА_2 . Строк дії кредитного договору до 03.09.2016 року.

Суд погоджується з думкою представника потерпілого про передчасність зняття арешту з житлового будинку АДРЕСА_1 в судовому засіданні, що відбулося 08.05.2014 року, оскільки існує спір про право власності, який слід розглядати поза межами даного кримінального провадження.
Представником потерпілого зазначено лише розмір можливих збитків, проте в супереч вимогам ст.171 КПК України не надано доказів факту завдання шкоди та розмірів цієї шкоди, посилаючись лише на обставини, які встановлені під час досудового розслідування. Проте, зважаючи, що 08.05.2014 року судом була винесена ухвала про скасування арешту з спірного будинку та на сьогоднішній час існує реальна загроза зміни власника житлового будинку без вирішення спору по суті, суд доходить висновку про необхідність повторного накладення арешту на спірне майно.
Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

ухвалила:
Клопотання представника потерпілого про накладення арешту на житловий будинок задовольнити;
Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 ;
Ухвала окремо від вироку оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 І ОСОБА_19