Провадження № 11-кп/780/257/15 Доповідач у 2 інстанції Шроль
Категорія 19 25.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки з покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Стягнуто з обвинуваченого на користь державного бюджету процесуальні витрати в сумі 245,70 грн., вироком також вирішено питання щодо речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 28.09.2014р. приблизно о 18 год. 30 хв. (точний час слідством не встановлено) перебував у місті Умань по вулиці Пушкіна, де до нього підійшов раніше незнайомий йому громадянин США ОСОБА_9 , який запитав у ОСОБА_7 , чи зможе він відвезти його з товаришем ( ОСОБА_10 ) по містам України з метою проведення молитви на святих місцях, які знаходяться за адресами смт. Брацлав у Немірівському районі Вінницької області, смт. Меджибіж у Летичівському районі Хмельницької області та м. Бердичів Житомирської області, а потім відвезти їх до аеропорту «Бориспіль» для подальшого відльоту до США. За надання таких послуг гр. ОСОБА_9 та його товариш пообіцяли ОСОБА_7 грошову винагороду в сумі 300 доларів США, на що ОСОБА_7 погодився та завантажив особисті речі гр. ОСОБА_9 і його товариша у автомобіль «МАZDA-6» державний номерний знак НОМЕР_1 . Після чого, в період часу з 18:50 год. 28.09.2014 по 02:50 год..29.09.2014 ОСОБА_7 разом з гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на автомобілі «МАZDA-6» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив поїздку по тим місцям, на які вказали останні. При цьому, під час перебування в смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області, ОСОБА_10 залишився у вказаному селищі, а ОСОБА_9 поїхав далі з ОСОБА_7 до м. Бердичів та аеропорту «Бориспіль».

Приблизно о 06 годині 10 хвилин 29.09.2014 р. ОСОБА_7 разом з гр. ОСОБА_9 прибули до будівлі терміналу «Д» аеропорту «Бориспіль» в Київській області, де ОСОБА_7 зупинився від терміналу «Д» на відстань приблизно 200-300 метрів і , перебуваючи в салоні автомобіля «МАZDA-6» державний номерний знак НОМЕР_1 , розбудив гр. ОСОБА_9 та погрожуючи застосуванням фізичної сили, змусив останнього всі свої цінні речі та гроші викласти на сидіння. На що ОСОБА_9 , будучи заляканим з боку ОСОБА_7 , свої особисті речі, а саме: грошові кошти в сумі 1141 долар США, 50 Євро та 100 шекелів, мобільний телефон марки «Аррle іРhone 6» ІМЕI: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5», ІМЕI. НОМЕР_3 та інші дрібні речі.(молитовник, зарядні пристрої картки поповнення рахунку, тощо) поклав на килим біля переднього сидіння.

Після цього ОСОБА_7 , реалізовуючи свій умисел, наказав останньому вийти з автомобіля «МАZDA-6» державний номерний знак НОМЕР_1 , а сам з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та поїхав в бік міста Києва, де близько 7 год. був затриманий працівниками міліції поблизу Центрального автовокзалу.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд, не допитавши потерпілого у судовому засіданні, невірно встановив суть спілкування між обвинуваченим та потерпілим, не усунув протиріччя у показаннях щодо місця перебування у автомобілі мобільних телефонів та не з`ясував наявність наміру обвинуваченого на заволодіння двома сумками, належними потерпілому. Також зазначає про те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, давав покази щодо фактичних обставин справи, матеріальна шкода потерпілому відшкодована, має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом з дитинства, працює, має вищу освіту, утримує сина 2012 року народження, що призвело до помилкових висновків про відсутність підстав для призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.186 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши сторін в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна за обставин, викладених у вироку, підтверджується показаннями обвинуваченого, протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від потерпілого, протоколом огляду місця події з фототаблицями, за яким у автомобілі ОСОБА_7 виявлені грошові кошти, мобільні телефони та інше майно, належне потерпілому, висновком судової дактилоскопічної експертизи про виявлення на мобільному телефоні потерпілого відбитків пальців обвинуваченого.

Представленим сторонами доказам по справі судом надана належна оцінка і правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України відповідає пред`явленому обвинуваченню, у межах якого проведений судовий розгляд.

Доводи апеляційної скарги про неповноту досудового слідства не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки під час судового розгляду були досліджені усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного вироку, а клопотань про дослідження доказів захисником та обвинуваченим при апеляційному розгляді не заявлено.

Покарання ОСОБА_7 визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.

Твердження у апеляційній скарзі про безпідставне неврахування судом таких обставин, що пом`якшують покарання, як щире каяття та добровільне відшкодування заподіяних збитків, на матеріалах справи не ґрунтується, оскільки обвинуваченим не було проявлено критичної оцінки свої злочинної поведінки, а повернення потерпілому викраденого майна було здійснене не з ініціативи обвинуваченого.

Також предметом дослідження суду були докази щодо матеріального, сімейного становища обвинуваченого та про стан його здоров`я і зазначені дані були враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання із звільненням від його відбуванням з випробуванням.

Крім того, вимоги апеляційної скарги про направлення кримінального провадження на новий розгляд в суді першої інстанції з підстав неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідності призначеного покарання кримінального правопорушення та особі обвинуваченого суперечать кримінальному процесуальному законодавству, зокрема ст.415 КПК України.

Порушень норм процесуального права, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2014 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: