Справа № 638/2316/14-к
Провадження № 1-кп/638/60/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.15 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1

При секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю прокурора: ОСОБА_4

Обвинуваченого: ОСОБА_5

Захисника: адвоката ОСОБА_6

Потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Представників потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000554 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм TOB «УМІТ», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

За ст. 287 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 20.03.2011, приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи в районі кола трамваю 20-го маршруту, на пр. Перемоги в м. Харкові, в порушення чинних правил, передбачених ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої: «Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з встановленим строком дії», п.п.2.1(а) Правил дорожнього руху України (чинних станом на 20.03.2011), згідно якого: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення», п.п.2.2 Правил дорожнього руху України, згідно якого: «Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії», та п.п.2.9(г) Правил дорожнього руху України, згідно якого: «водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним», не переконався в наявності у ОСОБА_15 , 1985 р.н., документів на право керування транспортним засобом відповідної категорії, хоча, як особа відповідальна за експлуатацію транспортного засобу, повинен був безпосередньо пересвідчитися в наявності у ОСОБА_15 документів на право керування на той час вантажними транспортними засобами та виявити обставину, що перешкоджала передачі ОСОБА_15 керування вантажівкою, передав ОСОБА_15 , в якого при собі мався тільки тимчасовий талон на право керування транспортним засобом, строк дії якого скінчився 06.12.2010, документи на автомобіль КАМАЗ-5410 р.н. НОМЕР_1 та ключі від нього, та допустив ОСОБА_15 до керування вказаним автомобілем. В результаті чого, 20.03.2011, приблизно о 13 год. 40 хв., біля будинку № 123 по вул. Роганській м. Харкова, ОСОБА_15 , керуючи автомобілем КАМАЗ-5410 р.н. НОМЕР_1 , не переконався в безпеці свого маневру вліво та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем ВАЗ-21121 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_16 , внаслідок чого водій ОСОБА_16 та пасажир ОСОБА_17 померли, а пасажири ОСОБА_12 та ОСОБА_11 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Надав пояснення про те, що 20.03.11 року на колі трамваю в районі «Олексіївки» йому потрібно було перегнати автомобіль КАМАЗ 5410, який належав на праві власності його батьку ОСОБА_18 . Сам обвинувачений був вписаний у технічний паспорт на автомобіль як особа, яка має право керувати цим транспортним засобом. Оскільки йому потрібно було виїхати з м. Харкова, він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_19 , щоб він перегнав автомобіль. ОСОБА_19 знав раніше до цього близько року, оскільки свого часу вони разом працювали водіями та керували вантажівками, користувалися гаражами фірми «ГАЛС». Враховуючи це, 20.03.11 року він домовився зустрітися з ОСОБА_19 . Коли останній під`їхав, візуально був у нормальному стані. Обвинувачений попрохав його перегнати автомобіль на с. Рогань, на що ОСОБА_19 погодився. Близько 12-13 години цього ж дня, обвинуваченому зателефонував менеджер фірми і повідомив, що автомобіль КАМАЗ під керуванням ОСОБА_19 потрапив у ДТП, при цьому загинули люди. Також надав пояснення про те, що при передачі автомобілю не пересвідчився про наявність у ОСОБА_19 посвідчення водія з відповідними категоріями на право керування вантажівками, оскільки бачив це посвідчення у нього раніше під час відрядження у м. Донецьк та Донецьку область.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 надала пояснення про те, що з подій, які сталися 20.03.11 року, пам`ятає тільки те, що вона стояла з ОСОБА_20 на зупинці громадського транспорту. Також раніше вона знала потерпілого ОСОБА_21 . Враховуючи наслідки ДТП, особисто навіть на теперішній час не пам`ятає, як потрапила в автомобіль Видайко. Як з ОСОБА_20 сідали у автомобіль Видайко, також не пам`ятає і не пам`ятає обставини ДТП. Це пояснила тим, що нею були отримані тяжкі тілесні ушкодження, в тому числі травма голови. Коли вже в лікарні вона прийшла до тями, навіть не пам`ятала своє ім`я, не розуміла, який день та який рік. На шостий день перебування у лікарні тільки взагалі дізналася від своїх батьків про те, що потрапила у ДТП. Про те, що загинув ОСОБА_22 , дізналася тільки через сорок днів поспіль.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 надала пояснення про те, що не пам`ятає не тільки подію ДТП, а також всі інші події, які відбувалися за тиждень до ДТП, а також тиждень після пригоди, оскільки після цієї події перебувала в комі у лікарні. Під час ДТП їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. На теперішній час має третю групу інвалідності.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 надав пояснення про те, що 20.03.11 року йому зателефонував хтось із знайомих і повідомив, що його брат ОСОБА_20 потрапив у ДТП на вул.. Роганській. Приїхавши на місце події, побачив великий «водовоз» та автомобіль Видайко. Брата вже відвезли до лікарні. Всі інші подробиці ДТП стали йому відомими після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_19 .

Допитана потерпіла ОСОБА_9 надала пояснення про те, що 20.03.11 року вона перебувала на роботі, коли їй зателефонував хтось із сім`ї ОСОБА_23 , які бачили ДТП, і повідомили про те, що її син ОСОБА_24 та ОСОБА_12 потрапили у цю дорожньо-транспортну подію. Внаслідок ДТП, на шосту добу у лікарні син помер. Всі обставини події стали відомими також під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_15 .

Допитана потерпіла ОСОБА_25 надала пояснення про те, що 20.03.11 року їхала зі своїм сином у м. Харків з с. Рогань. По дорозі він завіз її на роботу. Більше нічого не знає. Про обставини ДТП дізналася від свого чоловіка. На місці події не була. Про обставини передачі автомобіля ОСОБА_26 також нічого не знає. Незважаючи на те, що її син ОСОБА_21 був за кермом автомобілю, але не був визнаний винним у вчиненні ДТП, все одно вона просила пробачення у ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_20 тільки за те, що їх близькі родичі в той час знаходились у автомобілі, яким керував її син.

Допитаний потерпілий ОСОБА_7 надав пояснення про те, що 20.03.11 року він був на роботі. Близько 14 години йому зателефонував знайомий сина і повідомив про те, що на перехресті біля молокозаводу та вул.. Роганська сталося ДТП. Приїхавши на місце події, побачив, що ОСОБА_28 та ОСОБА_27 забирає «швидка допомога», а сина «вирізали» з автомобілю ВАЗ 21121 працівники МНС. Син вже був мертвим. Всі інші обставини як дорожньо-транспортної пригоди, так і обставин передачі ОСОБА_29 вантажівки ОСОБА_19 , який на той час не мав права керувати транспортним засобом, знаходження ОСОБА_19 під час вчинення ДТП у стані наркотичного сп`яніння, стали йому відомими вже від органів досудового слідства.

Крім цього, всі потерпілі надали пояснення суду про те, що обвинувачений ОСОБА_29 як одразу після ДТП, так і на сьогоднішній день не тільки не запропонував їм будь-якої матеріальної допомоги, а навіть не попросив вибачення за вчинене і не висловив співчуття.

Допитаний в якості свідка в режимі відео конференції засуджений ОСОБА_15 надав пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченого щодо обставин передачі йому автомобілю КАМАЗ, при цьому зазначивши про те, що перед передачею йому автомобілю він не поставив до відома ОСОБА_29 про те, що не має належного посвідчення водія, а ОСОБА_29 такі питання йому не задавав.

Також вина обвинуваченого підтверджується вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.08.11 року, яким ОСОБА_15 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 12.12.12 року, яким вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.08.11 року відносно ОСОБА_15 скасований лише в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, а кримінальна справа в цій частині направлена на новий судовий розгляд в суд в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишений без змін.

Суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст..287 КК України як допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, а також смерть потерпілих.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відповідно до ст.. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого до та після вчиненого кримінального правопорушення та призначає покарання у межах санкції інкримінованої статті КК України.

Цивільні позови потерпілих суд залишає без розгляду з наступних підстав. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.08.11 року при вирішенні цивільних позовів потерпілих була встановлена цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 внаслідок прояву ним необережності як особою, яка на законних підставах користувалась автомобілем, щодо передачі ним автомобілю ОСОБА_19 у незаконне володіння, який вчинив на цьому автомобілю ДТП. Цим же вироком суду цивільні позови потерпілих задоволені частково. Спричинена шкода стягнута як із засудженого ОСОБА_15 , так і з ОСОБА_5 , внаслідок незаконної передачі останнім автомобілю засудженому ОСОБА_15 .

Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 12.12.12 року, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.08.11 року відносно ОСОБА_15 скасований в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, а кримінальна справа в цій частині направлена на новий судовий розгляд в суд в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, перевіряючи вищезазначений вирок в апеляційному порядку, колегія суддів прийняла рішення про те, що питання відшкодування шкоди як безпосередньо засудженим, так і ОСОБА_5 в обсязі його цивільно-правової відповідальності, підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, з оглядом на приписи ст.. 374 КПК України (1960 року), а також ст.. 415 чинного КПК України, суд залишає цивільні позови потерпілих без розгляду з роз`ясненням їм права вирішення питань відшкодування спричиненої шкоди в порядку цивільного судочинства.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки обмеження волі у кримінально-виконавчій установі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів на строк 3 (три) роки.

Цивільні позови потерпілих залишити без розгляду з роз`ясненням їм права вирішення позовних вимог в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через районний суд у 30-денний термін з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: