МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" березня 2015 р. Справа № 370/2855/14-к

Макарівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

при розгляді у судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області кримінального провадження №0000059 від 27.01.2014 року, за яким обвинувачується

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, з середньою освітою, тимчасово не працює, раніше не судимий, що немає державних нагород,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що 26 січня 2014 року, близько 17.00 години, обвинувачений, знаходячись поруч із магазином «Незабудка», який розташований по вул. Кірова в смт. Макарів Київської області, під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_5 два удари в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, у вигляді забійних ран правої щоки та лоба, які згідно висновку судово-медичної експертизи №7/Д від 07.02.14 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченим, його згодою з правовою кваліфікацією своїх дій, суд, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, заперечень з боку прокурора, виходячи з вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд знаходить його вину повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

11.02.2014 року між ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення, за змістом якої сторони визнають, що обставини вчинення кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно. ОСОБА_4 , в повному обсязі визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, яке інкримінується йому органом досудового розслідування за викладених вище обставин. Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 125 КК України та узгоджують вид і розмір його покарання з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (невеликої тяжкості), а також того, що обвинувачений щиро кається, попросив у потерпілого вибачення.

Сторони цієї угоди узгоджують таке покарння обвинуваченому ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 125 КК України штраф у сумі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений дає згоду на застосування до нього узгоджуваного за цією угодою покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення прав, передбачених КПК України, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, характеру обвинувачення, виду покарання, узгодженого сторонами, просив суд затвердити зазначену угоду. Крім того, звернувся до суду з заявою про звільнення його від покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, так як має на утриманні двух малолітніх дітей.

Потерпілий не заперечив проти затвердження угоди про примирення та застосування до обвинуваченого амністії.

Проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, застосування до обвинуваченого амністії відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, не заперечував також прокурор.

Розглянувши угоду про примирення, заслухавши думки учасників процесу щодо можливості її затвердження, суд керується наступним.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, суд погоджується із кваліфікацією її дій за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Зміст угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Покарання обвинуваченому за укладеною угодою про примирення відповідає межам санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України з урахуванням того, що він щиро кається, вибачився, майнових претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, не має, а також враховуючи відсутність обтяжуючих його покарання обставин.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, осіб, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 , має на утриманні двух малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до листа від 16.03.2015 за вих. № 01-30/91 наданого службою у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був позбавлений батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим необхідно затвердити та звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-370, 374, 468-475 КПК України, п. "в" ст.1 ст.ст. 8, 9 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, суд,-

з а с у д и в :
Угоду від 11.02.2014 року про примирення між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 затвердити.
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання штраф у сумі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування зазначеного покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Вирок може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 393, 394 КПК України у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1