АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали апеляційної скарги ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року скарга ОСОБА_7 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровській області щодо не розгляду його клопотання від 01.12.2014 року у кримінальному провадженні, була повернена заявнику.
Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, що оскільки в матеріалах скарги відсутні докази отримання прокуратурою клопотання від 01.12.2014 року про надання інформації стосовно процесуального керівника досудового провадження та визнання ОСОБА_7 потерпілим, що не дає можливість суду встановити факт бездіяльності прокуратури Дніпропетровської області, та не дозволяє вирішити питання щодо наявності у заявника права звернутися до суду з цією скаргою.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити матеріали за скаргою в суд першої інстанції для здійснення судового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог, особа, яка подала скаргу, посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, невмотивованою та такою, що постановлена з суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Судом неповно, не об`єктивно та односторонньо досліджені обставини поданої скарги. Зазначає, що відсутність в матеріалах скарги копії відповідного клопотання не може бути підставою неможливості судом встановити факт звернення до Прокуратури Дніпропетровської області, а також неможливості вирішення питання наявності права звернення до суду, оскільки скарга подавалась через службових осіб установи СІЗО та ним зазначений вихідний номер та дата відправки клопотання. Вказує, що слідчий суддя, розглянувши скаргу без участі заявника, в порушення ст. 7 КПК України, позбавив останнього доступу до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, позицію скаржника, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти скасування оскаржуваної ухвали, вивчивши матеріали скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в скарзі, і такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони знайшли своє підтвердження при здійсненні розгляду апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Приписами ч. 2 ст. 304 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, з яких скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого може бути повернута особі, яка її подала.

Однак, слідчий суддя, приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_7 , послався на те, що відсутність в матеріалах скарги доказів звернення скаржника до прокуратури Дніпропетровської області з клопотанням від 01.12.2014 року у кримінальному провадженні не дає можливості вирішити питання щодо наявності у заявника права звернутися до суду.
Слідчий суддя не прийняв до уваги те, що скаржник ОСОБА_7 знаходиться під вартою, нормами ст.ст. 303-304 КПК України не передбачений обов`язок скаржника в обов`язковому порядку додавати до скарги саме клопотання про надання інформації стосовно процесуального керівника досудового провадження та визнання його потерпілим і докази його отримання, а факт бездіяльності прокуратури Дніпропетровської області підлягає встановленню в судовому засіданні при розгляді справи.
Отже, з висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може та вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати.

Виходячи з викладеного, та з урахуванням того, що вирішення питань, передбачених ст.ст. 304, 306, 307 КПК України, є компетенцією слідчого судді місцевого суду, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування постановленого ним рішення, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали за скаргою заявника направити до суду першої інстанції для здійснення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року, якою скарга ОСОБА_7 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровській області щодо не розгляду його клопотання від 01.12.2014 року у кримінальному провадженні, була повернута заявнику, скасувати.
Матеріали скарги ОСОБА_7 направити до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для здійснення судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді