Ухвала

іменем україни

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянула кримінальне провадження в режимі відеоконференції, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Городня Чернігівської області,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року),

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1, на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 26 грудня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_7,

засудженого ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що апеляційний суд не врахував наявних у матеріалах кримінального провадження та врахованих судом першої інстанції даних про його особу та обставин, що пом'якшують покарання, у зв'язку з чим безпідставно дійшов до висновку про неможливість застосування до призначеного йому покарання положень ст. 75 КК України. Також засуджений просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», вказуючи на наявність у нього двох малолітніх дітей.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 3 ст. 368 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_1 3 категорії 5 рангу державного службовця.

26 грудня 2014 року Апеляційний суд Чернігівської області за апеляційною скаргою прокурора скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 у частині призначення покарання та ухвалив новий, за яким визнав останнього винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року), та призначив йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_1 3 категорії 5 рангу державного службовця.

У решті вирок суду першої інстанції залишив без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він, обіймаючи посаду голови Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, 22 березня 2013 року близько 12.30 год., перебуваючи по АДРЕСА_2, отримав від ОСОБА_2 хабара у розмірі 8000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України складало 63 944 грн., та є значним розміром, за видачу розпорядження голови Городнянської РДА від 20 березня 2013 року № 55 про надання дозволу ТОВ «Малак Т», в інтересах якого діяв ОСОБА_2, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого про підтримання поданої скарги, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 368 (у редакції Закону 2011 року) КК України в касаційному порядку засудженим не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, суд апеляційної інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом'якшують покарання - щире каяття, а також дані про його особу, зокрема, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, страждає на хронічні захворювання, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

На думку колегії суддів, призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Щодо заяви ОСОБА_1 про застосування до нього положень Закону України « Про амністію у 2014 році», то це питання слід вирішувати за місцем відбування покарання.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 26 грудня 2014 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5