Ухвала іменем україни 06 листопада 2014
року
м. Київ Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Вільгушинського М.Й.,

суддів Крижановського
В.Я., Слинька С.С.,

при секретарі
Гладкіх Л.М.,

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001296, за
касаційною скаргою прокурора, який
брав участь у розгляді кримінального
провадження судом апеляційної
інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 29 травня 2014
року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Калінівське Великоолександрівського
району Херсонської області,
проживаючого по АДРЕСА_1,

який визнаний винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України,

за участю прокурора

Лисого С.Л.,

в с т а н о в и в:

у касаційній скарзі прокурор, який брав
участь у судовому провадженні суду
апеляційної інстанцій, висуває вимогу
про скасування ухвали суду апеляційної
інстанції щодо ОСОБА_1 із призначенням
нового розгляду в суді апеляційної
інстанції у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання ступені
тяжкості кримінального правопорушення
та особі обвинуваченого внаслідок
м'якості та неправильним застосуванням
ст.69 КК України. На обґрунтування своїх
вимог стверджує, що судом апеляційної
інстанції неправильно застосовано ст.69
КК України, а суд безпідставно перейшов
до іншого більш м'якого виду покарання
у виді арешту, яке не передбачене
санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Вироком Високопільського районного
суду Херсонської області від 18
березня 2014 року ОСОБА_1, раніше судимий
14 липня 2003 року за ч.3 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі
строком 3 роки; 15 червня 2005 року
звільнений умовно достроково на 11
місяців 3 дні; 29 лютого 2012 року за ч. 1 ст.
185 КК України до 150 годин громадських
робіт,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі
строком на 3 роки і 1 місяць.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 29 травня 2014 року вирок
Високопільського районного суду
Херсонської області від 18
березня 2014 року щодо ОСОБА_1 змінено та
призначено йому покарання за ч.3 ст.185 КК
України із застосуванням ст.69 КК
України у виді арешту строком на 5
місяців. У решті вирок залишено без
змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який не підтримав касаційну скаргу та
просив її не задовольняти, перевіривши
доводи, наведені у касаційній скарзі та
матеріали провадження, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Місцевим судом ухвалено визнати
винуватим ОСОБА_1 у вчиненні злочину за
таких обставин.

В ніч із 3 на 4 листопада 2013 року, з 16 на 17
листопада 2013 року та з 23 на 24 листопада
2013 року ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, шляхом
вільного доступу, через незачинені
двері проник, у тому числі повторно, до
будівлі літньої кухні, що розташована
на подвір'ї домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2, звідки викрав бувший у
використанні лінолеум відповідно
площею 8,54м2 на суму 213 грн 56 коп, площею
17,08м2 на суму 427 грн і площею 8,54м2 , на
суму 213 грн 56 коп.

Відповідно до ст.433 КПК України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Стороною обвинувачення не
оскаржується правильність
застосування закону України про
кримінальну відповідальність при
кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.185 КК
України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд указав про
врахування ступеню тяжкості вчиненого
злочину, даних про ОСОБА_1, який був
раніше судимий і негативно
характеризувався, пом'якшуючих
обставин, якими визнано: визнання вини
та щире каяття у вчиненому, обтяжуючих
обставин - вчинення злочину у стані
сп'яніння.

Пом'якшуючи ОСОБА_1 покарання із
застосуванням ст.69 КК України,
апеляційний суд правильно урахував
конкретні обставини вчинення
кримінального правопорушення,
пом'якшуючі покарання обставини,
наведені у вироку, та дані про особу
ОСОБА_1, який на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебував,
хворіє на тяжке захворювання -
туберкульоз, у зв'язку з чим перебуває
на туберкульозному обліку, відшкодував
завдані злочином збитки, у зв'язку з чим
потерпілий просив суд апеляційної
інстанції звільнити засудженого від
відбування покарання з випробуванням з
встановленням іспитового стоку.

Доводи касаційної скарги прокурора
щодо невідповідності призначеного
судом апеляційної інстанції ОСОБА_1
покарання тяжкості злочину та його
особі внаслідок м'якості є
безпідставними.

Так, з матеріалів провадження
вбачається, що ОСОБА_1 вину визнав як
при досудовому розслідуванні, так і в
суді, розкаявся у вчиненому у зв'язку з
чим судове провадження здійснювалося у
порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК
України.

Потерпілий претензій матеріального
характеру до ОСОБА_1 не мав та просив не
позбавляти його волі у зв'язку з чим
подав апеляцію, висловлюючи прохання
про застосування до обвинуваченого
ст.75 КК України і звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

Покарання, яке полягає в триманні
засудженого в умовах ізоляції,
призначене ОСОБА_1 апеляційним судом, є
необхідним і достатнім для його
виправлення та запобігання вчиненню
нових злочинів як ним, так і іншими
особами, з огляду на конкретні
обставини злочину, позицію
потерпілого, дані про засудженого та
пом'якшуючі покарання обставин, які у
сукупності істотно знижують ступінь
тяжкості злочину, передбаченого ч.3
ст.185 КК України.

Апеляційним судом правильно
застосовано закон України про
кримінальну відповідальність - ст.69 КК
України, так як відповідно до цієї
статті за наявності кількох обставин,
що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд може перейти до іншого, більш
м'якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкції статті (санкції
частини статті) Особливої частини
цього Кодексу за цей злочин.

Перевіркою матеріалів провадження не
встановлено таких порушень вимог
кримінального процесуального закону,
які б були безумовною підставою для
скасування оскаржуваного судового
рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції
відповідає вимогам ст.419 КПК України.

З огляду на викладене, підстав для
задоволення касаційної скарги
прокурора, який брав участь у розгляді
кримінального провадження судом
апеляційної інстанцій, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Апеляційного суду Херсонської
області від 29 травня 2014 року щодо
ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну
скаргу прокурора, який брав участь у
судовому провадженні суду апеляційної
інстанції, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

______________________ ___________________
__________________

М.Й. Вільгушинський В.Я. Крижановський
С.С. Слинько