АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наумівка, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_8
представника потерпілого - ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави та потерпілого ОСОБА_8 .. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь держави 16813 36 (шістнадцять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 36 коп. на відшкодування матеріальних збитків. На користь потерпілого ОСОБА_8 з ОСОБА_5 стягнуто 140000 (сто сорок тисяч) на відшкодування матеріальних та 100000 (сто тисяч) грн. моральних збитків.
По справі вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вважає, що вирок суду винесено з порушенням норм процесуального права, законних прав та інтересів обвинуваченого. Посилається на те, що в порушення прав обвинуваченого, судом не досліджувалися докази кримінального провадження щодо фактичних обставин справи та визнано їх дослідження не доцільним. Зазначає, що суд упереджено поставився до особи обвинуваченого; не встановлено та не допитано свідків ДТП; в матеріалах справи відсутні ряд доказів, на які посилається сторона обвинувачення в обвинувальному акті, зокрема висновок експерта авто технічної експертизи від 30 жовтня 2014 року, який вказаний в реєстрі матеріалів досудового розслідування п.26 (а.с. 11), однак вказаний доказ відсутній в матеріалах провадження, а висновок судово-медичної експертизи № 1945/с від 27 жовтня 2014 року (а.с. 54-58) є не допустимим доказом, оскільки нечитаємий. Також в матеріалах справи відсутня авто-трасологічна експертиза, що дала б можливість оцінити ступінь вини кожного з учасників ДТП.
На апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 подав заперечення, в якому просить залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни. Вказує на безпідставність доводів захисника щодо відсутності авто технічної експертизи, оскільки обвинувачений та його захисник не заявляли жодних клопотань з цього приводу.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 28 серпня 2014 року близько о 20 год. 35 хв., керуючи технічно - справним автомобілем Хонда Акорд, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.п. 1.5; 2.3 п.п. «б»; 2.9 п.п. «а»; 11.4; 12.4 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та під дією наркотичної речовини, рухаючись по проїжджій частині вул. Метрологічної зі сторони вул. Заболотного у напрямку с. Хотів в м. Києві зі швидкістю руху понад 100 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, на дорозі із двостороннім рухом, яка має по дві смуги руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де поблизу будинку №3 по вул. Метрологічній в м. Києві скоїв зіткнення з велосипедом «Команче», під керуванням водія ОСОБА_8 , та з автомобілем «ВАЗ-211440» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 ..
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_10 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у КМКЛ №17 під час стаціонарного лікування, а велосипедисту ОСОБА_8 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Порушення ОСОБА_5 п.п. 1.5; 2.3 п.п. «б»; 2.9 п.п. «а»; 11.4 та 12.4 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України, відповідно до положень ст.404 КПК України, не підлягають перевірці апеляційною інстанцією.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 визнав свою вину, щиро розкаявся, а докази у суді першої інстанції досліджувалися в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений та його захисник, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясував чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у колегії суддів сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги його захисника ОСОБА_6 , залученого на стадії апеляційного розгляду. Окрім того, у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що визнає свою вину, однак не погоджується з призначеним покаранням, яке є надто суворим.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжкі тілесні ушкодження.

Посилання захисника ОСОБА_6 на порушення прав та інтересів обвинуваченого при розгляді кримінального провадження, які полягають у не дослідженні доказів, не допиті свідків, відсутності авто-трасологічної експертизи, є безпідставними, оскільки дане кримінальне провадження розглядалося в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, що підтверджується аудиозаписом та журналом судового засідання за 24 лютого 2015 року (а.с. 77), і при цьому порушень вимог КПК України, колегією суддів не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до категорії тяжких; особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності; позитивно характеризується за місцем роботи; одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей; визнавши пом`якшуючими обставинами щире каяття та часткове відшкодування завданих збитків, обставиною, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, та обґрунтовано призначив йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Окрім того, судом правильно враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 , періодично вживав наркотичні засоби, від чого пройшов курс лікування; а також думку потерпілих, які просили призначити покарання у виді позбавлення волі.
Також судом обґрунтовано прийнято до уваги той факт, що ОСОБА_5 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху, не дотримання безпечної дистанції та інтервалу, що спричинили ДТП.
При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку, не встановлено.
З урахуванням викладеного, підстав для задоволення апеляційних вимог захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 щодо скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвалу суду може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/1144/2015 Категорія КК: ч.2 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач - ОСОБА_1