Провадження № 1-кп/734/166/14 Справа № 734/3531/14
В И Р О К

іменем України

18 грудня 2014 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

у присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в смт Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000765, за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області, українки, громадянки України, працюючої кухарем Кіптівського дошкільного навчального закладу, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, із середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та яке надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про примирення,

встановив:
Відповідно до обвинувального акту 20 листопада 2014 року близько 10.00 години ОСОБА_4 , працюючи кухарем Кіптівського дошкільного навчального закладу, що знаходиться за адресою: вул. Слов`янська, буд. 33 с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області, маючи вільний доступ до усіх приміщень закладу, зайшла до спальні закладу, де знаходився робочий стіл завідуючої Кіптівської ДНЗ ОСОБА_5 та побачила залишену без нагляду сумочку і банківську картку в ній. Оскільки ОСОБА_4 була обізнана про пін-код даної карти і наявність на ній грошових коштів, у неї виник умисел на викрадення даної картки та грошових коштів, які знаходились на рахунку даної картки. Скориставшись відсутністю у приміщенні ОСОБА_5 та інших працівників дошкільного закладу, ОСОБА_4 викрала з сумочки ОСОБА_5 банківську картку № НОМЕР_1 , комерційного банку Приват Банк. Цього ж дня ОСОБА_4 , з метою приховати скоєння злочину, виїхали до м. Чернігова, де з банкомату комерційного банку Приват Банк, розташованого за адресою: проспект Перемоги, 92 м. Чернігова за допомогою банківської картки зняла з рахунку ОСОБА_5 і таємно викрала грошові кошти в сумі 1000,00 грн. Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 02 грудня 2014 року з банкомату комерційного банку Приват Банк, розташованого за адресою: смт Козелець вул. Комсомольська, 12 Козелецького району Чернігівської області за допомогою банківської картки зняла з рахунку ОСОБА_5 і таємно викрала грошові кошти в сумі 2000,00 грн., а картку викинула в смт Козелець. Таким чином, ОСОБА_4 викрала грошові кошти в сумі 3000 гривень, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду. Викраденим розпорядилась на свій розсуд.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушенні визнала повністю.

16 грудня 2014 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення, відповідно до умов якої підозрювана визнала свою винуватість у вчиненому діянні та відшкодувала потерпілій завдану шкоду в повному обсязі. Вказаною угодою сторони погодили призначення підозрюваній ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00 грн.).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Під час підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_5 підтримала угоду про примирення з підозрюваною ОСОБА_4 , просить суд її затвердити та пояснила, що укладення угоди з її боку є цілком добровільним і вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_4 також підтримала угоду про примирення з потерпілою і просить її затвердити, посилаючись на те, що укладення угоди є цілком добровільним, вона цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження судом угоди, думку потерпілої та підозрюваної, які просили затвердити угоду, суд приходить до висновку, що угода про примирення, яка відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 , останні дійшли згоди, зокрема, щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; істотних для даного кримінального провадження обставин; розміру завданої шкоди, яка відшкодована в повному обсязі; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди про примирення та наслідки невиконання даної угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 , та призначення останній узгоджену сторонами міру покарання.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадження відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення від 16 грудня 2014 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000765.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1