Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________
Справа №503/1671/14-к
Провадження №1-кп/503/12/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області кримінальне провадження №0000208, зареєстроване 09 квітня 2014 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, по звинуваченню:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працездатного, працюючого охоронником Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, з середньою освітою, співмешкає, утриманців не має, раніше не судимого,

- у скоєнні злочинів, передбачених частиною 1 статті 122 та частиною 2 ст.121 КК України;

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Сураж Брянської області Російської Федерації, зареєстрованого жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працездатного, непрацюючого, з середньою освітою, співмешкає, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

- у скоєнні злочинів, передбачених частиною 1 статті 122 та частиною 2 ст.121 КК України;

3. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, працездатного, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

- у скоєнні злочинів, передбачених частиною 1 статті 122 та частиною 2 ст.121 КК України;

4. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, працездатного, непрацюючого, з середньою освітою, співмешкає, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

- у скоєнні злочинів, передбачених частиною 1 статті 122 та частиною 2 ст.121 КК України;

5. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, працездатного, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, з середньою освітою, одруженого, утриманців не має, раніше не судимого,

- у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України;

6. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, працездатного, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

- у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України;

- за участі прокурора ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_13 , захисника всіх обвинувачених ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2014 року близько 18 години обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на ставку, розташованому за с.Серби Кодимського району Одеської області, вступили у сварку з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з питань використання потерпілим ОСОБА_11 вказаних водних об`єктів на праві оренди, яка (сварка) переросла в бійку, в ході якої обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та потерпілі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обопільно нанесли один одному декілька ударів кулаками по голові та тулубу, після чого потерпілий ОСОБА_11 підібраною на березі ставу лопатою наніс декілька ударів по голові та різним частина тіла обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спричинивши відповідно до ухвали Кодимського районного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року (справа №503/1508/14-к) обвинуваченому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді подряпин волосяної частини голови, обличчя, крововиливів поясничної області, а ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та подряпин обличчя, забою правого яєчка.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з помсти за нанесені йому потерпілими тілесні ушкодження та з особистої неприязні, біля лісосмуги, розташованої на горі схилу на відстані біля 150 метрів від ставу, наздогнав потерпілого ОСОБА_11 та з метою спричинення йому тілесних ушкоджень невизначеного ступеня важкості, діючи умисно, став наносити йому численні удари кулаками та ногами по голові і різним частинам тіла, а потім - ногами по лежачому потерпілому на землі, спричинивши йому відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25/37 від 29 квітня 2014 року тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів обличчя, закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, множинних переломів кісток лицьового черепу, перелому передніх і задніх стінок лівої верхнещелепової пазухи, уламкового перелому щелепової кістки, перелому кісток носу зі зміщенням уламків, перелому 9-го, 10-го та 11-го ребер зліва, розриву селезінки, забою підшлункової залози, перфорації нижньо-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки.

В цей же час, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на березі ставу, діючи з помсти, викликаної його побиттям потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на ґрунті особистої неприязні до потерпілого ОСОБА_12 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень невизначеного ступеня важкості, діючи умисно, кинув потерпілого на землю, після чого сів зверху на нього та, використовуючи власну перевагу у фізичній силі, наніс потерпілому невстановлену кількість ударів кулаками по обличчю та тілу, спричинивши йому відповідно до висновку судово-медичної експертизи №20/40 від 29 квітня 2014 року тілесні ушкодження середнього ступеня важкості у вигляді переломів 6-го, 7-го та 8-го ребер справа.

Окрім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_4 звинувачується ще й у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, зокрема у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, а ОСОБА_5 додатково у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, зокрема у спричиненні групою осіб потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що мало місце тоді ж.

Відповідно до затвердженого прокурором обвинувального акту ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.121 КК України, зокрема у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, а потерпілому ОСОБА_11 - тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, зокрема у спричиненні групою осіб потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Так, відповідно до вказаного обвинувального акту ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 08 квітня 2014 року близько 18 години вони разом з обвинуваченим ОСОБА_5 , групою осіб, під час сварки з потерпілим ОСОБА_11 , яка виникла щодо використання останнім водоймищ на території Сербівської сільської ради і згодом переросла в бійку, з помсти через побиття того ж вечора потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та спричинення останнім легких тілесних ушкоджень, вчинили побиття потерпілого ОСОБА_12 , зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 лопатою вдарив цього потерпілого по спині, після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали наносити численні удари руками та ногами по тілу потерпілого ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження середнього ступня важкості у вигляді переломів 6, 7 та 8-го ребер справа.

Відповідно до цього ж обвинувального акту ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звинувачуються у тому, що того ж вечора, після побиття потерпілого ОСОБА_12 , вони в лісосмузі на пагорбі біля ставу «Млаки» наздогнали потерпілого ОСОБА_11 , після чого діючи узгоджено між собою, разом з обвинуваченим ОСОБА_4 почали наносити потерпілому ОСОБА_11 численні удари руками та ногами по голові та тілу, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження.

Така ж правова кваліфікація дій всіх обвинувачених підтримана прокурором в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Втім, пред`явлене в ході досудового розслідування звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості свого підтвердження в суді не знайшло.

Не знайшло в суді свого підтвердження і вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, стороною звинувачення у передбаченому законом порядку не доведено вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 інкримінованих їм злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.121 КК України, зокрема у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, а потерпілому ОСОБА_11 - тяжких тілесних ушкоджень, а також не доведено вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень визнав та по суті пред`явленого звинувачення пояснив, що ввечері 08 квітня 2014 року він разом з ОСОБА_15 на власному автомобілі приїхав відпочити на ставок, який розташований за с.Серби Кодимського району та який орендує потерпілий ОСОБА_11 .

Приїхавши на ставок, вирішили піти до кринички і по дорозі побачили, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інші особи розкопали дамбу між ставками.

Підійшовши до них, обвинувачений запитав ОСОБА_11 , що вони тут копають, на що останній відповів у грубій формі та почав їх проганяти.

Після цього ОСОБА_11 піднявся із землі і обухом сокирки, яку він тримав у руці, вдарив його по голові. Від удару обвинувачений присів на землю і що було далі пам`ятає погано, але згадує, що його били обидва потерпілі ОСОБА_18 та особи з їх компанії. В основному удари наносив ОСОБА_19 , який також наносив удари і лопатою, а після того, як лопата зламалась, продовжив бити держаком.

Що відбувалось з ОСОБА_20 він не бачив.

Після того, як бійка припинилась, він підійшов до ставка змити кров з обличчя та в цей момент побачив як ОСОБА_19 побіг на гору в бік посадки.

Будучи дуже розлюченим через своє побиття, вирішив наздогнати ОСОБА_21 та поквитатись з ним.

Вибігши на гору, за посадкою побачив ОСОБА_21 , який стояв і в руках тримав сокирку.

Коли він підбіг до ОСОБА_11 , той обухом сокири вдарив його по голові, після чого він почав бити потерпілого кулаками по голові та обличчю, від чого той впав на землю, де він продовжив наносити йому численні удари руками та ногами до моменту, коли потерпілий перестав чинити опір, після чого він залишив потерпілого лежачим на землі, а сам сів поруч, оскільки все його обличчя було в крові і він нічого не бачив.

Після цього до цього місця почали підходити люди (хто саме не бачив) та допомогли йому зійти до ставка, де він вмився та прийшов до тями.

В побитті потерпілого ОСОБА_21 інші обвинувачені участі не приймали, оскільки всі вони прийшли до цього місця вже після того як бійка між ним та потерпілим закінчилась.

Визнає, що під час вказаної бійки він дійсно спричинив потерпілому ОСОБА_11 виявлені у нього тяжкі тілесні ушкодження.

Водночас, своєї провини у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не визнав, вказавши, що участі у побитті цього потерпілого він не приймав, т.я. потерпілий ОСОБА_12 перебував внизу біля ставка, а конфлікт з ОСОБА_11 відбувався нагорі за посадкою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 не визнав, вказавши, що конфлікт розпочався з вини потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості визнав та пояснив, що дійсно 08 квітня 2014 року він разом з ОСОБА_22 поїхали на ставок за с.Серби відпочити.

Під час відпочинку вирішили піти до кринички попити води. По дорозі до кринички побачили, що дамба ставками розкопана, а в кінці першого ставка відпочивали брати ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також ще біля восьми-дев`яти чоловік.

Наблизившись до цих людей, ОСОБА_25 запитав у ОСОБА_21 , що вони роблять, однак ОСОБА_16 відповів йому у грубій формі, сказавши при цьому: «Вам, що мало?», натякнувши на конфлікт, який мав місце у 2013 році, коли потерпілий ОСОБА_16 разом зі своїм сином та іншими особами на цьому ж ставку побили його (обвинуваченого).

Після цього, ОСОБА_16 піднявся із землі та сокиркою вдарив ОСОБА_4 в голову, від чого останній впав на землю.

Обвинувачений підбіг до ОСОБА_21 та запитав для чого він вдарив ОСОБА_26 . Однак в цей момент, із землі піднялись чоловіки з їхньої компанії, які схопили його (обвинуваченого) за руки та почали утримувати, а ОСОБА_19 ногою вдарив його у підборіддя, розрубавши у цьому місці шкіру.

Після цього особи, які його утримували, натягнули йому на голову куртку, в якому він був одягнений, та почали бити його по спині кулаками та лопатою, але хто саме бив він не міг бачити, після чого відчув сильний удар в потилицю, ймовірно нанесений молотком, від чого в голові запаморочилось і що було далі пам`ятає погано.

Отямившись, підійшов до автомобіля, на якому вони приїхали, звідки взяв свій мобільний телефон та зателефонував до ОСОБА_27 , якому повідомив, що їх вбивають на ставку.

Через деякий час до ставка на автомобілі під`їхав ОСОБА_28 , хто ще був з ним не бачив.

В цей момент побачив, як ОСОБА_29 з молотком в руках втікає в бік села, після чого наздогнав його, збив з ніг, відібрав у нього молоток, сів на нього зверху та почав бити його кулаками по тілу.

В цей момент до нього підбіг ОСОБА_28 , який схопив його за шию та відтягнув від потерпілого ОСОБА_12 .

Крім нього ОСОБА_30 більше ніхто не наносив ніяких ударів.

Через деякий час обвинувачений піднявся на гору в бік посадки, за якою на відстані біля 7-8 метрів побачив ОСОБА_21 , який лежав на землі, а біля нього сидів ОСОБА_25 , тримаючись руками за голову.

Своєї провини у спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень не визнав, оскільки цього потерпілого він взагалі не бив.

Вказав, що бійки між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 він не бачив.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 винними себе у пред`явленому звинуваченні взагалі не визнали та повністю заперечили свою причетність до вчинення інкримінованих їм злочинів.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2014 року він, а також ОСОБА_28 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 засівали городи, коли ввечері йому зателефонував ОСОБА_33 та повідомив, що їх вбивають на ставку.

Після цього всі разом на автомобілі ОСОБА_34 поїхали на ставки, які розташовані за селом Серби.

Через хвилин десять вони приїхали на перший ставок, де на дамбі він побачив ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які були побиті, обличчя яких були в крові.

Одразу після цього він зателефонував голові села ОСОБА_35 , якому повідомив про бійку.

В цей момент ОСОБА_19 з сокиркою в руках пішов в бік свого автомобіля. Куди дівся ОСОБА_36 він не замітив, оскільки неподалік ОСОБА_33 наздогнав потерпілого ОСОБА_37 , який в руках тримав молоток, збив його з ніг та декілька разів вдарив зверху. Після цього до них підбіг ОСОБА_28 та відтягнув ОСОБА_5 від потерпілого, а обвинувачений почав всіх заспокоювати.

В цей момент на ставок прибігла його дружина та донька, які весь час перебували поруч з ним на березі ставка. Нагору в посадку він не ходив.

Через деякий час згори з посадки до ставу спустився ОСОБА_25 та інші особи, після чого до ставу приїхали працівники міліції.

Пояснив також, що жодного потерпілого він не бив. Моменту побиття ОСОБА_21 не бачив, бачив лише як ОСОБА_33 бив ОСОБА_37 , інші особи при ньому цього потерпілого не били.

Пояснив також, що він постійно ініціював перевірки законності використання ним ставка, постійно звертався з цього приводу до правоохоронних органів, до прокуратури, до органів влади.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2014 року він разом з ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 засівали городи, коли ввечері ОСОБА_41 повідомив, що йому зателефонував ОСОБА_33 та розповів, що їх б`ють на ставку.

Після цього всі разом на його автомобілі «ВАЗ-2107» поїхали на ставки, які розташовані за селом Серби.

На березі ставка побачили групу осіб з приблизно восьми чоловік, серед яких були брати ОСОБА_18 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 та ще чотири незнайомих чоловіків, один з яких накивувався на нього з лопатою, яку він вирвав, після чого ці особи почали втікати.

В руках ОСОБА_21 була сокирка, а в руках ОСОБА_37 молоток.

ОСОБА_19 почав бігти до свого автомобіля, а ОСОБА_29 в бік села.

За ОСОБА_44 побіг ОСОБА_33 , який наздогнав потерпілого, кинув його на землю, сів зверху на нього та почав його бити кулаками.

Обвинувачений підбіг до ОСОБА_5 , взяв його за шию та відтягнув від потерпілого

ОСОБА_45 цей момент до них підійшов ОСОБА_8 та почав заспокоювати всіх.

В цей час на горі біля посадки він почув якісь крики, після чого туди пішов ОСОБА_46 , а також обвинувачений разом з ОСОБА_15 . Піднявшись наверх, побачили там ОСОБА_21 , який лежав на землі, а біля нього сидів ОСОБА_25 , голова якого була в крові.

Після цього, до вказаного місця прийшли ОСОБА_31 та потерпілий ОСОБА_29 .

Ще через деякий час на став приїхали працівники міліції.

Пояснив, що жодному з потерпілих він особисто ніяких ударів не наносив, хто бив ОСОБА_21 він не бачив, бачив лише як ОСОБА_37 бив ОСОБА_33 , інші особи ОСОБА_12 не били.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2014 року майже весь день він разом із ОСОБА_47 , ОСОБА_40 та ОСОБА_38 засівали городи соняшником.

Ввечері ОСОБА_48 зателефонував ОСОБА_33 та повідомив, що їх б`ють на ставку.

Після цього всі разом на автомобілі ОСОБА_49 поїхали на ставок, який знаходиться за селом Серби.

На березі ставу побачили багато людей, деякі з яких були лопатами в руках.

Обвинувачений залишився викликати допомогу, а ОСОБА_50 та ОСОБА_51 побігли до ставу, де хтось з цієї групи людей вдарив ОСОБА_49 лопатою, після чого ОСОБА_50 вирвав у того чоловіка лопату. Інший невідомий дерев`яною палицею вдарив ОСОБА_52 .

Бачив як ОСОБА_19 побіг попід ставом, а слідом за ним побіг ОСОБА_25 .

ОСОБА_29 почав бігти в бік села.

Весь цей час ОСОБА_6 намагався зателефонувати до сільського голови та до інших мешканців села, тому за подіями біля ставу спостерігав епізодично.

Бачив, як ОСОБА_19 з сокиркою в руках побіг бік посадки.

Після цього обвинувачений наблизився до ставу та побачив, як ОСОБА_28 і ОСОБА_8 заспокоюють ОСОБА_5 , в якого з носу та з бороди текла кров, під лівим оком була гематома.

Після цього обвинувачений підійшов до автомобіля ОСОБА_9 , який стояв на дамбі між першим та другим ставками. В автомобілі ОСОБА_53 сидів ОСОБА_54 , а поруч стояв ОСОБА_55 .

В цей момент частина людей почала підніматись вверх до посадки, тому він попросив ОСОБА_9 вивезти його наверх, що той і зробив.

Нагорі ОСОБА_56 вийшов з автомобіля, а ОСОБА_57 повернувся назад до ставка.

За посадкою побачив ОСОБА_4 , який сидів на землі, на його голові було біля п`яти рублених ран, а вся голова та обличчя були в крові. Праворуч на землі лежав ОСОБА_19 .

Одночасно з ним з іншого боку підійшов свідок ОСОБА_46 .

Через хвилини три до цього місця почали підходити інші особи, а потім і потерпілий ОСОБА_29 .

Хвилин через десять приїхали працівники міліції.

Як били потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він не бачив, особисто жодному з них він ніяких ударів він не наносив.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що вечері 08 квітня 2014 року хтось зателефонував на його мобільний телефон та повідомив, що на ставку б`ють жителів їхнього села. Після цього він разом з ОСОБА_58 , який тоді був у нього вдома, поїхали на ставок за селом.

Приїхавши на ставок, під`їхав до автомобіля ОСОБА_21 , який стояв на дамбі, та побачив як в їхню сторону на відстані приблизно 15-ти метрів йшов ОСОБА_19 з сокирою в руках. Побачивши їх, ОСОБА_16 розвернувся та пішов вгору в бік посадки.

Поруч з автомобілем перебував ОСОБА_55 , якого він почав розпитувати, що трапилось.

ОСОБА_59 розповів, що побили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В цей момент до нього підійшов ОСОБА_31 та попросив вивезти його наверх схилу, куди пішли ОСОБА_25 та ОСОБА_19 .

Нагорі ОСОБА_56 вийшов з автомобіля, а він повернувся назад до ставу, де сів біля свого брата ОСОБА_52 та почав його розпитувати, що трапилось.

В цей момент на ставок приїхали працівники міліції.

Разом з працівником міліції ОСОБА_60 він піднявся вгору та побачив там ОСОБА_4 , який сидів на землі, а неподалік лежав ОСОБА_19 .

Він особисто жодному з потерпілих ніяких ударів не наносив. Моменту побиття потерпілих також не бачив.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При цьому відповідно до ст.ст.85 та 86 КПК України ці докази мають бути належними (тобто прямо чи непрямо підтверджувати існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження), та допустимими (отриманими в порядку, передбаченому цим кодексом).

Відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами, окрім іншого, має бути доведено: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно зі статті 92 КПК України обов`язок доведення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.121 КК України, та винуватості ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, прокурором в якості доказів до суду надано:

- протокол огляду місця вчинення злочину від 08 квітня 2014 року;

- висновки судово-медичних експертиз №25/37 та №20/40 від 29 квітня 2014 року про виявлені у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесні ушкодження та їх тяжкість;

- показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , надані ними в судовому засіданні;

- показання свідків ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 та ОСОБА_64 ;

- показання судово-медичного експерта ОСОБА_65 ;

- протокол проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно до частини 1 статті 95 КПК України показаннями у кримінальному провадженні є відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Згідно з частиною 4 статті 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та на доказів, отриманих незаконним шляхом (ч.3 ст.62 Конституції України, ч.3 ст.17 та ч.3 ст.373 КПК України).

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що тривалий час орендує ставки, які розташовані за с.Серби Кодимського району Одеської області.

08 квітня 2014 року він разом зі своїм братом ОСОБА_44 , а також ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 та ще двома чоловіками, прізвищ яких він не знає, на орендованому ним ставку проводили ремонтні роботи, пов`язані зі з`єднанням ставка з «маточником» для вирощування малька риби, після чого ввечері всі разом відпочивали тут же на березі ставу.

Ввечері близько 18 години до ставу на автомобілі під`їхали обвинувачені ОСОБА_36 та ОСОБА_70 , які підійшли до них.

ОСОБА_36 є його родичем, але між ними тривають неприязні відносини, які виникли через те, що обвинувачений браконьєрським способом виловлював рибу на його ставках.

Неприязні відносини є і з іншими обвинуваченими, які об`єднались та намагаються незаконно відібрати у нього ставки.

Підійшовши до них, ОСОБА_36 та ОСОБА_70 почали в грубій формі розпитувати для чого вони розкопали ставок. В ході розмови ОСОБА_70 підійшов до нього (потерпілого), а ОСОБА_36 до його брата ОСОБА_37 з наміром розпочати бійку.

Після чого між ними розпочалась бійка, в ході якої ОСОБА_70 декілька разів вдарив його кулаком в обличчя. У відповідь потерпілий наніс ОСОБА_71 приблизно таку ж кількість ударів кулаком, а після цього держаком лопати вдарив ОСОБА_5 по спині, від чого лопата зламалась.

В цей момент ОСОБА_36 конфліктував з ОСОБА_44 , але самої бійки між ними потерпілий не бачив.

Вказаний конфлікт тривав декілька хвилин, після чого ОСОБА_36 та ОСОБА_70 побігли до свого автомобіля, де ОСОБА_36 комусь зателефонував по мобільному телефону.

Зрозумівши, що назріває скандал, сказав всім присутнім йти зі ставу, щоб не потрапити в бійку, після чого всі пішли, залишились лише він, ОСОБА_29 та ОСОБА_42 .

Сам потерпілий пішов до свого автомобіля, який перебував на дамбі між першим та другим ставками, та сів до салону для того щоб поїхати додому.

В цей момент до його автомобіля підбігли ОСОБА_36 та ОСОБА_72 . Хто ще був з ними не бачив.

Побачивши ОСОБА_73 та ОСОБА_5 , потерпілий почав втікати в бік посадки, розташованої на горі схилу.

В цей момент до ставка з різних сторін під`їхали декілька автомобілів, з яких повиходили люди та почали наближатись до ставка.

Втікаючи, бачив позаду себе обвинувачених ОСОБА_73 , ОСОБА_5 та ОСОБА_49 , які його наздогнали нагорі біля посадки.

До нього підбіг ОСОБА_36 та ОСОБА_70 , потім підбігли ОСОБА_50 , ОСОБА_74 та ОСОБА_75 . Першим його вдарив ОСОБА_36 кулаками в обличчя та в живіт. Потім удари почали наносити всі обвинувачені.

Від цих ударів він втратив свідомість та впав на землю, а тому що було далі не бачив. У свідомість прийшов вже у лікарні.

Побиття обвинуваченими свого брата ОСОБА_24 не бачив.

Вважає, що кожен із обвинувачених заслуговує найсуворішого покарання, оскільки ніхто з них не підійшов до нього, не вибачився, не відшкодував завданої йому шкоди.

Заявлений позов просив задовольнити у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2014 року він разом зі своїм братом ОСОБА_76 перебував на ставку, який розташований за с.Серби Кодимського району, який орендує його брат.

Біля 18 години до ставка під`їхали ОСОБА_36 та ОСОБА_70 , які одразу почали сварку з ОСОБА_77 через розкопування ставка. Останній намагався їх заспокоїти, однак обвинувачені продовжували конфлікт.

В ході сварки перед ним опинився ОСОБА_36 , а ОСОБА_70 біля ОСОБА_19 .

ОСОБА_36 одразу наніс удар кулаком, у відповідь на що потерпілий також почав бити обвинуваченого. В ході бійки ОСОБА_36 обхопив його руками за тіло, після чого вони втратили рівновагу та скотились з дамби вниз.

Внизу ОСОБА_36 наніс йому декілька ударів кулаками по голові та тілу.

Після цього ОСОБА_36 залишив його та пішов до свого автомобіля, який перебував на дамбі.

Що відбувалось між ОСОБА_77 та ОСОБА_20 він не бачив.

Піднявшись наверх, побачив свого брата ОСОБА_78 , а також ОСОБА_79 та ОСОБА_80 .

ОСОБА_16 запропонував дочекатись працівників міліції, після чого пішов до свого автомобіля, який знаходився на дамбі ставка.

Через хвилин п`ять до ставка під`їхав легковий автомобіль обвинуваченого ОСОБА_34 та мікроавтобус білого кольору марки «Фольксваген» обвинуваченого ОСОБА_9 .

З цих автомобілів повибігали ОСОБА_50 , ОСОБА_56 та ОСОБА_41 , які почали бігти до ставка. Після цього до нього підбігли ОСОБА_70 та ОСОБА_36 , які почали його бити руками та ногами по тілу, а ОСОБА_50 ще й лопатою по спині. Під час бійки хтось з цих обвинувачених крикнув, що ОСОБА_16 може втекти догори, після чого ці обвинувачені його залишили та побігли до автомобіля ОСОБА_21 .

Потерпілий залишився на місці та розмовляв з ОСОБА_81 , який також приїхав на ставок.

Після цього потерпілий почав підніматись нагору, куди побігли обвинувачені, де за посадкою почув якийсь шум, після чого, виглянувши з лісосмуги на відстані приблизно 15-ти метрів побачив як всі обвинувачені ногами били потерпілого ОСОБА_21 , який вже лежав на землі.

Повернувши до лісосмуги, потерпілий пройшов біля п`яти метрів, а потів знову вийшов на поле та побачив лежачого на землі брата. В цей момент обвинувачені брата вже не били.

Свідок звинувачення ОСОБА_82 в судовому засіданні пояснив, що вранці 08 квітня 2014 року він допомагав ОСОБА_83 встановлювати трубу на ставку.

Ввечері на став приїхали ОСОБА_25 та ОСОБА_33 , які почали сваритись з ОСОБА_18 через те, що вони розкопують ставок.

Між ОСОБА_77 та обвинуваченими, а також іншими жителями с.Серби тривалий час існує конфлікт щодо користування вказаними ставками.

В ході сварки ОСОБА_84 впав на землю, але від чого свідок не побачив.

Після цього з землі схопився ОСОБА_29 , який почав битись з ОСОБА_22 , а ОСОБА_33 - з ОСОБА_77 .

Після чого присутні почали розбороняти бійку, в ході якої ОСОБА_19 схопив лопату та почав нею бити ОСОБА_5 по плечах, нанісши йому біля трьох ударів. Від ударів ОСОБА_70 присів на землю, а потім пішов та сів до автомобіля ОСОБА_73 , було видно, що йому дуже погано і він втрачав свідомість.

Після цього ОСОБА_19 підбіг до місця, де боролись його брат ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , та обламаною частиною держака від лопати почав бити ОСОБА_73 по ногах та в пах.

Весь цей інцидент тривав хвилин п`ятнадцять. В ході бійки ОСОБА_71 та ОСОБА_85 розбили голови, з яких текла кров. У ОСОБА_37 була розбита брова, а в ОСОБА_21 голова ззаду.

Хвилин через десять до ставу під`їхав легковий автомобіль «ВАЗ-2107», з якого вийшли ОСОБА_28 , ОСОБА_31 , ОСОБА_8 та ОСОБА_32 та почали наближатись до ставка.

ОСОБА_19 , ОСОБА_29 та свідок почали відходити по дамбі на інший бік ставка, звідки ОСОБА_19 пішов вздовж ставка, а свідок та ОСОБА_29 , а також обвинувачені ОСОБА_25 , ОСОБА_33 , ОСОБА_8 та ОСОБА_32 залишились внизу на початку ставка.

Після цього свідок пішов додому і що було далі не бачив.

Свідок звинувачення ОСОБА_86 в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2014 року він, а також ОСОБА_29 і ОСОБА_19 знаходились на ставку, який розташований за с.Серби Кодимського району, коли на став під`їхали ОСОБА_25 та ОСОБА_33 , які підійшли до них та почали запитувати ОСОБА_11 для чого вони розкопують ставок, через що між вказаними особами виникла сварка.

В руках ОСОБА_21 свідок бачив сокирку, якою він відмахувався від

ОСОБА_87 ході сварки ОСОБА_19 та ОСОБА_25 схопили один одного за одяг та почали штовхатись. В цей момент ОСОБА_19 кулаком вдарив ОСОБА_88 .

Після цього, ОСОБА_29 почав їх розбороняти та штовханина вже розпочались між ним та ОСОБА_22 , які почали між собою битись.

ОСОБА_19 бився з ОСОБА_15 , після чого присутні розборонили їх, а ОСОБА_19 схопив лопату та почав нею бити ОСОБА_5 по спині.

Від ударів ОСОБА_70 відійшов вбік, а ОСОБА_19 підбіг до ОСОБА_73 , який боровся на землі з ОСОБА_44 та декілька разів вдарив ОСОБА_73 лопатою по спині, а потім ОСОБА_19 держаком вдарив ОСОБА_73 по голові в область чола, після цього гострим кінцем зламаного держака декілька разів вдарив ОСОБА_73 в пах.

Через деякий час на автомобілі «ВАЗ-2107» приїхав ОСОБА_28 , з яким були ОСОБА_31 та ОСОБА_89 .

Після цього свідок на прохання ОСОБА_11 пішов до автомобіля останнього за електрошокером, однак його знайти не зміг. Через деякий час в бік автомобіля почав йти ОСОБА_19 , якого наздоганяв ОСОБА_25 . ОСОБА_19 схопив електрошокер та побіг з ним вгору в бік посадки. За ним побіг ОСОБА_25 .

Що відбувалось на горі не бачив, оскільки ОСОБА_16 та ОСОБА_36 забігли за посадку.

Через деякий час він піднявся на гору та побачив там за посадкою лежачого на землі ОСОБА_21 , поруч з яким на землі сидів ОСОБА_25 .

Моменту побиття потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свідок не бачив.

Свідок звинувачення ОСОБА_90 в судовому засіданні пояснив, що у квітні місяці 2014 року він працював слідчим Кодимського РВ ГУМВС України в Одеської області та 08 квітня 2014 року у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на виклик потерпілого ОСОБА_19 до с.Серби Кодимського району Одеської області, зокрема на ставки, які розташовані за цим селом.

Через деякий час слідча група прибула на перший ставок, де вони побачили багато людей та автомобілів.

На дамбі ставка свідок побачив ОСОБА_9 .

Зверху зі схилу спускався потерпілий ОСОБА_29 .

Наверху схилу знаходилась лісосмуга, біля якої праворуч свідок побачив ОСОБА_91 , а з лівої сторони ОСОБА_92 . В цей час з посадки виходили ОСОБА_56 та ОСОБА_72 .

Зайшовши в лісосмугу побачив ОСОБА_73 , який сидів на землі.

У ОСОБА_73 та ОСОБА_5 на обличчі була кров.

Неподалік на землі лежав ОСОБА_19 , який весь був у бруді та у крові, а також перебував без свідомості.

Після цього свідок викликав «швидку допомогу», яка забрала потерпілого ОСОБА_93 до лікарні.

Свідок ОСОБА_94 в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2014 року за вказівкою чергового Кодимського РВ він у складі слідчо-оперативній групи прибув на став, який розташований за с.Серби Кодимського району Одеської області.

Прибувши до ставка, побачили декількох осіб, серед яких був ОСОБА_29 , в якого згодом свідок відбирав пояснення.

Після цього перейшов на інший берег ставка та піднявся на гору в бік посадки, де за посадкою побачив лежачого на землі потерпілого ОСОБА_21 , який був без свідомості.

Судово-медичний експерт ОСОБА_95 в судовому засіданні пояснила, що вона проводила судово-медичні експертизи щодо встановлення тяжкості спричинених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.

В ході проведення експертизи було встановлено, що потерпілому ОСОБА_11 протягом короткого проміжку часу були нанесені численні удари в область голови, грудей та живота. При цьому, основна кількість ударів цьому потерпілому була нанесена коли він лежав. Пояснила, також, що визначення кількості осіб, які наносили удари потерпілому, не входить до компетенції судово-медичного експерта.

Свідок звинувачення ОСОБА_96 від надання свідчень у відповідності з вимогами ст.63 Конституції України відмовився.

Таким чином, жоден із допитаних судом свідків обвинувачення не надав прямих свідчень щодо обставин побиття обвинуваченими потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, свідки обвинувачення ОСОБА_97 та ОСОБА_98 заявили, що моменту побиття потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вони не бачили.

При цьому, на відміну від побиття потерпілого ОСОБА_11 , що мало місце в умовах неочевидності, зокрема за посадкою, місце побиття потерпілого ОСОБА_99 знаходилось безпосередньо на березі ставу, проте ніхто зі свідків обвинувачення не вказав про побиття потерпілого ОСОБА_12 обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Ніхто із допитаних судом свідків звинувачення не бачив і моменту побиття потерпілого ОСОБА_11 , оскільки на місце побиття цього потерпілого вони прибули вже після закінчення бійки.

Відтак, єдиним доказом побиття потерпілого ОСОБА_11 всіма обвинуваченими та побиття потерпілого ОСОБА_12 обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення надано лише показання самих потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Показання потерпілого можуть мати суттєве доказове значення за умови дотримання вимог закону щодо процесуальної форми його допиту. Під час допиту потерпілого особлива увага приділяється з`ясуванню деталей, які можуть бути зіставлені з іншими зібраними доказами; конкретних дій кожного обвинуваченого; власних дій потерпілого; його передуючих взаємин з обвинуваченим; причин протиріч між показаннями потерпілого з цих питань та показаннями, поясненнями, заявами інших осіб.

Допитуючи потерпілого та оцінюючи його показання, слід враховувати, що потерпілий, з одного боку, є особою, яка безпосередньо постраждала від злочину, і може знати факти, які за допомогою показань свідків чи інших доказів не завжди можуть бути встановлені, а, з іншого боку, він є зацікавленою у справі особою, до того ж на об`єктивність його показань можуть впливати емоційні переживання, викликані вчиненим відносно нього злочином.

Таким чинним, показання потерпілого розглядаються та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами (з точки зору їх достатності та взаємозв`язку) і у відповідності з вимогами частини 2 статті 94 КПК України не мають наперед визначеного самостійного значення для обвинувачення особи, а тому суд може покладати їх в основу звинувачення лише у тому разі, коли вони підтверджуються іншими об`єктивними доказами, визнаними судом належними і допустимими.

При відсутності останніх, за наявності у свідченнях потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суттєвих розбіжностей з показаннями допитаних судом свідків, з огляду на існування між всіма обвинуваченими та потерпілими у цьому кримінальному провадженні тривалих неприязних відносин, ворожнечі, попередніх конфліктів, викликаних використанням потерпілим ОСОБА_11 спірних водних об`єктів на території Сербівської сільської ради Кодимського району (використання яких у подальшому було визнано незаконним, а розпорядження Кодимської райдержадміністрації від 09 липня 2010 року про надання ОСОБА_11 дозволу на розробку технічної документації на спірні ставки було відмінене розпорядженням голови Одеської області державної адміністрації №465/А-2014 від 06 червня 2014 року), враховуючи категоричне заперечення обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_50 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 факту побиття потерпілого ОСОБА_11 , а обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 факту побиття потерпілого ОСОБА_12 , суд з огляду на положення ч.3 ст.62 Конституції України та ст.ст.17 і ч.3 ст.373 КПК України не може покладати в основу звинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступня важкості, та в основу звинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень виключно лише свідчення потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не підтверджених іншими доказами.

Заперечуючи проти висунутого звинувачення про побиття потерпілого ОСОБА_11 обвинуваченими ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також заперечуючи проти побиття потерпілого ОСОБА_12 обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_100 та ОСОБА_6 , сторона захисту посилається на показання допитаних судом свідків ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 та ОСОБА_104 .

Та, свідок захисту ОСОБА_105 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 08 квітня 2014 року він перебував вдома у ОСОБА_9 . Через деякий час дружина ОСОБА_53 повідомила, що на мобільний телефон останнього хтось зателефонував та повідомив, що на ставку б`ють їхніх знайомих, але кого саме не повідомила.

Після цього свідок разом з ОСОБА_106 на мікроавтобусі останнього марки «Фольксваген» поїхали на став, який розташований за с.Серби Кодимського району.

Під`їхавши до ставу, свідок побачив потерпілого ОСОБА_21 , який біг із сокирою в руках в напрямку ОСОБА_4 .

Свідок та ОСОБА_57 сіли назад до автомобіля та поїхали на дамбу між першим та другим ставками, де побачили ОСОБА_107 , який повідомив, що на ставку відбувається бійка.

В цей момент до них підійшов ОСОБА_31 , який разом з ними сів у мікроавтобус, після чого вони виїхали наверх ставка до лісосмуги, куди побігли ОСОБА_16 та ОСОБА_36 , де ОСОБА_56 вийшов з мікроавтобуса, а вони повернулись назад до ставка.

Біля автомобілів свідок побачив ОСОБА_52 , після чого до них підійшли працівники міліції, разом з якими ОСОБА_57 піднявся нагору до посадки.

Свідок разом з ОСОБА_81 залишились на місці.

Бійки між обвинуваченими і потерпілими не бачив.

Пояснив, що весь час з моменту коли вони приїхали на ставок і до приїзду працівників міліції, ОСОБА_57 перебував поруч з ним, при цьому нікого не бив.

Свідок захисту ОСОБА_108 в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2014 року йому зателефонував ОСОБА_31 та повідомив що їх знайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дуже «порубали» на ставках.

Приблизно через хвилин п`ятнадцять свідок разом з ОСОБА_109 та ОСОБА_110 приїхали на вказані ставки, де побачили працівників міліції.

На місці побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких були розбиті голови, обличчя обох були в крові. ОСОБА_36 розповів, що голову йому сокирою розбив ОСОБА_19 .

Потерпілий ОСОБА_29 сидів у своєму автомобілі. Від ставу від`їжджала машина «швидкої допомоги», яка забрала до лікарні ОСОБА_21 .

Під час огляду ставка на березі був знайдений електрошокер, сокира та поламана лопата. ОСОБА_70 пояснив, що вказаною лопатою їх бив потерпілий ОСОБА_19 .

На ставку бачив всіх обвинувачених, однак бійки між ними і потерпілими свідок не бачив, оскільки приїхав на став вже коли там були працівники міліції.

Після цього свідок на прохання працівників міліції повіз ОСОБА_73 та ОСОБА_5 до лікарні. По дорозі ОСОБА_36 та ОСОБА_70 розповіли, що коли вони приїхали на ставок між ними і потерпілими виникла сварка, обставин якої не повідомили.

Пояснив також, що раніше між обвинуваченими і потерпілим ОСОБА_19 були неприязні відносини.

Свідок захисту ОСОБА_111 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 08 квітня 2014 року йому зателефонував ОСОБА_33 та повідомив, що їх «вбивають на ставку».

Після цього свідок сів у свій автомобіль та поїхав на ставок за с.Серби Кодимського району.

Приїхавши на став, на горі у посадці побачив постаті двох осіб.

Піднявшись у це місце, свідок побачив за лісосмугою на городі у малині потерпілого ОСОБА_21 , який лежав на землі, а біля нього сидів ОСОБА_25 , який тримався за голову. Голова ОСОБА_73 у декількох місцях була розбита.

ОСОБА_25 пояснив, що його та ОСОБА_5 побили потерпілі з іншими особами. Зокрема, вказав, що йому голову сокирою розбив ОСОБА_19 .

В цей час до цього місця почали підходити інші особи, ще через деякий час підійшов ОСОБА_29 разом з ОСОБА_38 , а позаду них йшов ОСОБА_28 .

ОСОБА_9 у цьому місці (нагорі у лісосмузі) не бачив.

Вказав, що між обвинуваченими і потерпілими тривалий час існують неприязні відносини щодо використання ставка.

Свідок захисту ОСОБА_112 в судовому засіданні пояснив, що є Сербівським сільським головою та знає про конфлікт, який існує між орендарем ставка ОСОБА_11 та мешканцями села з приводу використання цих ставків.

08 квітня 2014 року він перебував в м.Кодима, коли йому зателефонував ОСОБА_8 , який повідомив про бійку на ставку між мешканцями села та його орендарями.

Одразу після цього свідок приїхав на ставок та на дамбі побачив ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Неподалік знаходився ОСОБА_29 .

Обличчя ОСОБА_73 та ОСОБА_5 були в крові, у ОСОБА_5 було розсічене підборіддя, а у ОСОБА_73 - розбита голова.

Після цього на став приїхали працівники міліції, разом з якими свідок піднявся нагору на протилежному боці ставка, де біля посадки побачив ОСОБА_11 , який лежав на землі.

Через деякий час приїхала «швидка допомога», яка забрала ОСОБА_11 до лікарні.

ОСОБА_36 та ОСОБА_70 розповіли, що того дня вони приїхали на ставок та побачили компанію потерпілих та інших осіб, які розкопували ставок.

Після зауважень з боку ОСОБА_73 , між ними виникла сварка, яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_73 та ОСОБА_5 тримали, а брати ОСОБА_18 били їх лопатою та сокирою.

Після того, як зі ставу поїхали працівники міліції, свідок розпитав у ОСОБА_107 про події, які стались на ставку, на що останній розповів, що того дня він рибалив на ставку, де також знаходились брати ОСОБА_18 ОСОБА_113 та ОСОБА_24 , а також інші особи, які розкопували став. Після закінчення роботи брати ОСОБА_18 відпочивали, коли до них підійшли ОСОБА_25 та ОСОБА_15 , після чого між ними виникла сварка, причин якої ОСОБА_59 не знає. Далі ОСОБА_59 розповів свідку, що бачив як ОСОБА_73 та ОСОБА_5 особи з компанії потерпілих тримали, а потерпілі ОСОБА_18 сокирою та лопатою їх били.

Свідок ОСОБА_114 також пояснив, що приблизно у 2008 році всі обвинувачені разом з багатьма іншими мешканцями с.Серби самостійно за власні кошти відновили перший та другий ставки, які на той час були спущені та були без води. Вирізали верби, комиші, відновили гідротехнічні споруди, після чого запустили воду та мальок риби.
Після цього розпорядженням голови Кодимської райдержадміністрації без будь-якого погодження ці ставки були передані в оренду ОСОБА_11 .

Через це між ОСОБА_11 та мешканцями села, в т.ч. і обвинуваченими, виникли неприязнені відносини, сварки, конфлікти.

Так, приблизно у 2013 році стався черговий конфлікт між ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , з одного боку, та потерпілим ОСОБА_11 з іншого боку, який закінчився бійкою між вказаними особами.

Після цього мешканці села почали збирати підписи, щоб розібратись з цією проблемою, неодноразово звертались до сільської ради, до обласної адміністрації, до правоохоронних органів, прокуратури.

Через деякий час з Одеської обласної державної адміністрації надійшов лист, в якому зазначалось, що розпорядження Кодимської райдержадміністрації про надання ОСОБА_11 дозволу на виготовлення технічної документації на орендовані ставки було скасоване.

Отже, свідок ОСОБА_115 , який одним з перших прибув на місце побиття потерпілого ОСОБА_11 , підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 проте те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 були спричинені саме обвинуваченим ОСОБА_4 . При цьому, цей свідок зазначив, що інші обвинувачені прибули до цього місця вже після закінчення бійки, що спростовує твердження обвинуваченого про те, що участь у побитті потерпілого ОСОБА_11 приймали всі обвинувачені.

Окрім цього, показання свідків ОСОБА_116 та ОСОБА_117 повністю спростовують твердження обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_9 завдавав потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, оскільки з цих свідчень, а також з показань самого обвинуваченого ОСОБА_9 та з показань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_9 на місце побиття потерпілого ОСОБА_11 прийшов вже після того як бійка припинилась.

Свідок звинувачення ОСОБА_98 моменту побиття потерпілого ОСОБА_11 не бачив, але бачив як ОСОБА_11 побіг в бік посадки, а за ним навздогін побіг ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_98 піднявся на верх схилу, куди побігли ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , та за посадкою дерев побачив лежачого на землі потерпілого ОСОБА_11 , поруч з яким на землі сидів ОСОБА_4 .

При цьому, суд не надає переваги показанням свідків захисту над показаннями свідків обвинувачення, а лише за відсутності інших належних та допустимих об`єктивних доказів (неповідомлення свідками захисту точних обставин побиття потерпілих) приймає до уваги показання свідків захисту, які ніким не спростовані, є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та не суперечать один одному, матеріалам кримінального провадження, а також наданим показанням свідків обвинувачення, як вони доповнюють.

Отже, свідчення потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у частині побиття потерпілого ОСОБА_11 обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та свідчення потерпілого ОСОБА_12 у частині його побиття обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд визнає неналежними доказами та такими, що спростовуються іншими отриманими судом об`єктивними доказами, а тому судом до уваги в цій частині не беруться.

З цих же підстав не визнається судом належним доказом і протокол проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_11 від 14 серпня 2014 року, оскільки за змістом статті 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки показань особи і за своєю правовою природою є різновидом допиту, поєднаного з демонстрацією особою своїх показань на місці.

Інших належних і допустимих доказів причетності обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до побиття потерпілого ОСОБА_11 , а також належних доказів причетності обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до побиття потерпілого ОСОБА_12 стороною звинувачення до суду не надано.

У зв`язку з цим у відповідності з вимогами ст.17, п.2 ч.1 та ч.3 ст.373 КПК України обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягають виправданню у пред`явленому їм звинуваченні за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень через недоведеність вчинення саме ними цього злочину.

З цих же правових підстав підлягають виправданню і обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у пред`явленому їм звинуваченні за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості.

При цьому суд звертає увагу, що докази, які б доводили чи спростовували участь цих осіб у вчиненні інкримінованих їм злочинів, могли бути отримані в результаті проведення органом досудового розслідування всіх можливих і необхідних у цьому кримінальному провадженні слідчих та розшукових дій, однак такі дії всупереч вимог ст.ст.2,91-93 КПК України під час досудового розслідування проведені не були.

Зокрема, після побиття потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слідчим не було вилучено одягу та взуття всіх обвинувачених, не з`ясовано наявності на цих речах крові та інших біологічних слідів потерпілих; не відібрано зразків ґрунту безпосередньо з місць побиття потерпілих та не досліджено наявності цих часток на взутті та одязі обвинувачених; не виявлені та не вилучені всі предмети, які могли використовуватись під час конфлікту між сторонами (всі лопати, сокира, молоток) та не з`ясовано наявності на цих предметах біологічних слідів потерпілих чи обвинувачених, волокон з їх одягу, мікрооб`єктів, тощо.

Органом досудового розслідування та прокурором взагалі не встановлені, не розмежовані і не конкретизовані дії кожного з обвинувачених, не визначена поетапність дій кожного з них відповідно до характеру і ступеню нанесених потерпілим тілесних ушкоджень.

Отже, сукупність отриманих судом належних і допустимих доказів доводить лише факт побиття обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_11 , а обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_12 .

При цьому доказом спричинення потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, їх кількості, локалізації та тяжкості, є надані прокурором висновки судово-медичних експертиз №25/37 та №20/40 від 29 квітня 2014 року.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25/37 від 29 квітня 2014 року внаслідок побиття потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, забою підшлункової залози та перфорації нижньо-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №20/40 від 29 квітня 2014 року потерпілому ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня важкості у вигляді переломів 6-го, 7-го та 8-го ребер справа.

Вказані висновки судово-медичних експертиз виготовлені судово-медичним експертом Кодимського районного відділення бюро судово-медичної експертизи Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_118 , яка зареєстрована в Реєстрі атестованих судових експертів Міністерства юстиції України під №4269, а тому відповідно до частини 1 статті 69 КПК України та статті 9 Закону України «Про судову експертизу» має право проводити зазначений вид судових експертиз.

З цих підстав суд відхиляє клопотання захисту про визнання вказаних висновків судово-медичних експертиз недопустимими доказами з підстав відсутності у експерта ОСОБА_119 відповідних повноважень.

Суд також відхиляє клопотання захисту про визнання цих висновків недопустимим доказом через відсутність постанов слідчого про призначення судово-медичних експертиз, оскільки зі вступної частини кожного із цих висновків вбачається, що підставою проведення експертиз є постанови слідчого Кодимського РВ ОСОБА_120 від 09 квітня 2014 року про призначення у кримінальному провадженні судово-медичних експертиз.

Водночас, як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.

Відтак, вказані висновки судово-медичних експертиз лише доводять сам факт спричинення потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, їх кількість та ступінь важкості, але жодним чином не вказують на особу чи осіб, які ці тілесні ушкодження спричинили.

Отже прямими доказами спричинення обвинуваченим ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 суд визнає:

- показання самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав свою провину та показав суду, що дійсно ввечері 08 квітня 2014 року за посадкою біля ставу «Млаки» в с.Серби Кодимського району, він наздогнав потерпілого ОСОБА_11 , який перед цим разом з іншими особами побив його, спричинивши йому тілесні ушкодження, після чого з помсти завдав йому численні удари кулаками по обличчю та голові, а після того як потерпілий впав на землю кулаками та ногами по різним частинам тіла потерпілого, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження;

- свідчення потерпілого ОСОБА_11 у частині його побиття обвинуваченим ОСОБА_4 , який пояснив, що ОСОБА_4 , переслідуючи його, наздогнав його за посадкою на верху схилу біля ставу, де став наносити йому численні удари руками та ногами по голові та всіх частинах тіла, від чого він втратив свідомість. При цьому свідчення потерпілого ОСОБА_11 про його побиття в цей момент всіма обвинуваченими суд до уваги не приймає, оскільки вони в цій частині не підтверджуються будь-якими іншими об`єктивними доказами, визнаними судом належними і допустимими;

- висновок судово-медичної експертизи №25/37 від 29 квітня 2014 року, відповідно до якого внаслідок побиття 08 квітня 2014 року потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, забою підшлункової залози та перфорації нижньо-горизонтального відділу дванадцятипалої кишки;

- показаннями судового експерта ОСОБА_119 , яка в судовому засіданні пояснила, що потерпілому ОСОБА_11 були нанесені численні удари по голові, обличчю та тілу. При цьому, показання потерпілого ОСОБА_11 про те, що від нанесених йому стоячому на ногах ударів, він втратив свідомість та впав на землю, а тому не бачив, що відбувалось надалі, з огляду на показання експерта ОСОБА_119 про те, що найбільш серйозні (тяжкі) тілесні ушкодження цьому потерпілому були спричинені в положенні коли він лежав, спростовують (роблять недоведеним), висунуте на припущеннях обвинувачення ОСОБА_121 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у спричиненні потерпілому ОСОБА_11 саме тяжких тілесних ушкоджень, оскільки в момент спричинення останньому цих тяжких тілесних ушкоджень він вже перебував на землі без свідомості та не міг бачити обставин свого побиття.

Опосередкованими доказами спричинення обвинуваченим ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 суд визнає:

- показання свідка ОСОБА_62 , який бачив як в бік посадки побіг потерпілий ОСОБА_11 , якого наздоганяв обвинувачений ОСОБА_4 , при цьому, про наявність у цьому місці в цей момент інших обвинувачених свідок не вказав;

- показання свідка ОСОБА_122 , який одним з перших прибув на місце побиття потерпілого ОСОБА_11 та бачив останнього лежачим на землі, а поруч з ним сидів лише обвинувачений ОСОБА_4 , інші обвинувачені підійшли до цього місця вже після того, як бійка припинилась;

- показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які пояснили, що в момент коли вони дістались до місця побиття потерпілого ОСОБА_11 , там перебував лише сам потерпілий, який лежав на землі, та ОСОБА_4 , який сидів поруч. Одночасно з ними до цього підійшов свідок ОСОБА_123 , а згодом інші особи та потерпілий ОСОБА_12 .

Прямими доказами спричинення обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 суд визнає:

- показання самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який пояснив, що дійсно ввечері 08 квітня 2014 року на березі ставу «Млаки» в с.Серби Кодимського району, після того як потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 побили його і ОСОБА_4 , спричинивши їм тілесні ушкодження, він наздогнав втікаючого з молотком в руках потерпілого ОСОБА_12 , збив його з ніг, вихопив у нього молоток, сів зверху та почав наносити йому удари кулаками по тілу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді перелому трьох ребер;

- свідчення потерпілого ОСОБА_12 у частині його побиття обвинуваченим ОСОБА_5 . При цьому свідчення потерпілого ОСОБА_12 про його побиття в цей момент іншими обвинуваченими ( ОСОБА_4 , ОСОБА_124 та ОСОБА_7 ) суд до уваги не приймає, оскільки вони в цій частині не підтверджується будь-якими іншими об`єктивними доказами та визнані судом не належними в цій частині;

- висновок судово-медичної експертизи №20/40 від 29 квітня 2014 року, відповідно до якого внаслідок побиття 08 квітня 2014 року потерпілому ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня важкості у вигляді переломів 6, 7 та 8-го ребер;

- показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що бачили як ОСОБА_5 наздогнав потерпілого ОСОБА_12 , збив його з ніг, сів зверху на нього та почав наносити йому удари кулаками по голові та тілу.

Таким чином, виходячи із сукупності отриманих в ході судового розгляду належних і допустимих доказів, з огляду на недоведеність участі обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що виключає наявність кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину групою осіб», суд вважає необхідним відповідно до частини 3 статті 337 КПК України перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 за цим епізодом звинувачення з частини 2 на частину 1 статті 121 КК України та визнає його винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, зокрема в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого в момент їх спричинення.

Окрім цього, суд визнає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 та визнає його винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, зокрема - в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, які не були небезпечними для його життя і здоров`я в момент їх спричинення і не потягли за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я потерпілого.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 , наносячи з великою силою численні удари руками та ногами по голові та всьому тілу потерпілого ОСОБА_11 , повністю усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок цього здоров`ю потерпілого буде заподіяно значної шкоди. Водночас, цілеспрямовано наносячи вказані удари, обвинувачений ОСОБА_4 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_4 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У такому випадку ОСОБА_4 має відповідати за шкоду, яка фактично була заподіяна його діями, зокрема за умисне спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Це ж стосується і відповідальності ОСОБА_5 , який за встановлених судом обставин повинен нести відповідальність за спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та розмір кримінального покарання, суд враховує:

- суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його тяжкість, визначену відповідно до ст.12 КК України (тяжкий злочин);

- конституційно гарантовану цінність життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , та їх захист державою (ст.3 Конституції України);

- суспільно-небезпечні наслідки вчиненого ним злочину, зокрема кількість та тяжкість спричинених потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, його каліцтво та інвалідність, значне погіршення стану його здоров`я, що стали наслідком його побиття обвинуваченим;

- обставини спричинення цих тілесних ушкоджень;

- форму його вини, його мотив, спосіб, характер вчиненого діяння;

- відношення обвинуваченого до вчиненого та до його наслідків;

- поведінку обвинуваченого під час вчинення цього злочину та після його вчинення;

- поведінку потерпілого ОСОБА_11 , яка передувала вчиненню ОСОБА_4 вказаного злочину, зокрема побиття потерпілим обвинуваченого та спричинення йому тілесних ушкоджень;

- позицію потерпілого ОСОБА_11 щодо призначення ОСОБА_4 найсуворішого покарання;

- неприйняття обвинуваченим будь-яких заходів щодо вибачення перед потерпілим, відшкодування спричинених йому збитків та усунення заподіяної йому шкоди;

- вчинення обвинуваченим злочину вперше;

- визнання ним своєї вини у побитті потерпілого ОСОБА_11 та у спричиненні йому тяжких тілесних ушкоджень;

- позитивні характеристики обвинуваченого з місця його проживання.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір кримінального покарання, суд враховує:

- суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його тяжкість, визначену відповідно до ст.12 КК України (середня тяжкість);

- суспільно-небезпечні наслідки вчиненого ним злочину, зокрема кількість та тяжкість спричинених потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень (а це переломи 6, 7 та 8-го ребер);

- обставини спричинення потерпілому цих тілесних ушкоджень, зокрема виникнення конфлікту через тривалі неприязні відносини, пов`язані з орендою спірних ставків, наявність між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_11 попередніх конфліктів;

- відношення обвинуваченого до вчиненого та до його наслідків;

- поведінку обвинуваченого під час вчинення цього злочину та після його вчинення;

- поведінку потерпілого ОСОБА_12 , яка передувала вчиненню ОСОБА_5 цього злочину, зокрема побиття потерпілим обвинуваченого та спричинення йому легких тілесних ушкоджень;

- позицію потерпілого ОСОБА_12 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 суворого покарання;

- вчинення злочину вперше;

- наявність у нього сім`ї та перебування на його утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_125 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- позитивну характеристику обвинуваченого з місця його проживання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При цьому інкримінована кожному з них обтяжуюча їх покарання обставина «вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння» підлягає виключенню з їх обвинувачення у зв`язку з її недоведеністю, позаяк жодного медичного обстеження обвинувачені на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння не проходили і такі висновки до суду не надавались.

Обтяжуюча обставина «вчинення злочину групою осіб» також підлягає виключенню через її недоведеність, оскільки доказів вчинення ними інкримінованих злочинів групою осіб судом не отримано.

Обтяжуюча обставина «спричинення тяжких наслідків» підлягає виключенню з обвинуваченнях обох обвинувачених відповідно до ч.4 ст.67 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка скоїла злочин, повинне бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, а тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій частини 1 статті 121 та частини 1 статті 122 КК України.

При цьому, з огляду на вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину вперше, визнання ним своєї вини у доведеному обвинуваченні, його позитивні характеристики з місця проживання, наявність сім`ї та утриманців, враховуючи причини та мотиви вчиненого злочину, поведінку потерпілого ОСОБА_12 , яка передувала вчиненню цього злочину, побиття обвинуваченого перед цим потерпілими та спричинення йому тілесних ушкоджень, відсутність у потерпілого ОСОБА_12 претензій майнового характеру (позов потерпілий не заявив), кількість та тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень), тривалість часу та зусиль, необхідних для відновлення потерпілого, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає можливим відповідно до ст.ст.75 та 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Суд, з огляду на викладене, вважає таке покарання достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .

В той же час, правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому цим вироком покарання немає, оскільки таке покарання є справедливим та при його реальному відбуванні сприятиме виправленню цього обвинуваченого та попередженню вчинення ним кримінальних правопорушень.

Стосовного цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно до статей 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Порядок пред`явлення цивільного позов врегульовано ст.128 ЦПК України, відповідно до ч.1 якої цивільний позов може бути поданий до початку судового розгляду кримінального провадження.

Судом встановлено, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 був поданий до суду його представником ОСОБА_13 в судовому засіданні 24 жовтня 2014 року на визначеній статтею 350 КПК України процесуальній стадії розгляду клопотань сторін після оголошення прокурором обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, оголошення якого відповідно до статті 347 КПК України є початком судового розгляду кримінального провадження.

Отже, потерпілий ОСОБА_11 цивільний позов подав до суду після початку судового розгляду кримінального провадження, що відповідно до ч.1 ст.128 КПК України унеможливлює його розгляд по суті у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, залишення позову потерпілого ОСОБА_11 без розгляду не позбавляє його права пред`явити цей позов до винних осіб в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.17, 366-368, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, та за цим злочином призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, та за цим злочином призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до статей 75 та 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням строком на три роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені судом обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 та 4 частини 1 статті 76 КК України, зокрема:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання;

-з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції у визначені дні.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першої статті 122 КК України за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості та відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України виправдати його за цим епізодом звинувачення.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень та відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України виправдати його за цим епізодом звинувачення.

ОСОБА_126 та ОСОБА_6 кожного визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, та у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, та відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України кожного з них виправдати за цими епізодами звинуваченням.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кожного визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, та відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України кожного з них виправдати за цим епізодом звинувачення.

Строк відбування засудженим ОСОБА_4 призначеного цим вироком покарання обчислювати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 відповідно до частини 1 статті 128 КПК України залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_11 його право пред`явити вказаний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Речові докази: штикову лопату та металеву частину лопати, які відповідно до квитанції від 18 червня 2014 року перебувають в камері зберігання речових доказів Кодимського РВ ГУМВС України в Одеської області, відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України повернути потерпілому ОСОБА_11 .

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Суддя ОСОБА_1