Справа № 642/1427/15-к
Провадження № 1-кп/642/236/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, сироти, інваліда 3-ї групи, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця реєстрації, раніше судимого 11.11.2013 р. Люботинським міським судом Харківської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за скоєння корисливого злочину проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 21.01.2015 року близько 07.20 години, знаходячись в приміщенні вбиральні залізничного вокзалу ст. Харків-пас., що розташований в Ленінському районі м. Харкова, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_4 , який заряджав свій мобільний телефон марки «Нокіа», підійшовши до нього попросив телефон зателефонувати. Після відмови ОСОБА_4 надати ОСОБА_6 телефон, останній маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, власноруч, на очах ОСОБА_4 вихопив телефон, який знаходився на зарядці. Після чого назвавшись працівником міліції ОСОБА_6 відкрито на очах у ОСОБА_4 почав витягати з кишень ОСОБА_4 його речі а саме: навушники до телефону вартістю 18 грн., окуляри, сім-картку мобільного оператора «МТС», вартістю 15 грн. та класти собі в кишені. Після чого ОСОБА_6 зірвав з шиї ОСОБА_4 два металеві хрестики загальною вартістю 5 грн., а нитку на якій вони висіли, викинув. Скориставшись тим, що ОСОБА_6 відвернувся, ОСОБА_4 вибіг з приміщення вбиральні і покликав на допомогу.

Того ж дня проведеними розшуковими заходами по «гарячих слідах» близько 08.00 год. в головному залі вокзалу ст. Харків - пас. працівниками міліції був виявлений громадянин ОСОБА_6 , у якого в ході огляду було виявлено і вилучено з лівої кишені штанів, одягнених на ньому, мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 90 грн., в правій кишені штанів, одягнених на ньому, було виявлено і вилучено окуляри, вартістю 17 грн. 50 коп.

Таким чином ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 збитки на загальну суму 145 грн.50 коп. внаслідок відкритого викрадення майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що в20 та 21 січня 2015 року він у великій кількості вживав кріпкі алкогольні напої та знаходився у стані алкогольного сп`яніння. 21.012015 року він перебував на території Південного вокзалу станції Харків-пасс. У зв`язку з находженням у стані алкогольного сп`яніння що з ним відбувалося він не пам`ятає. За яких обставин він відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_8 він не пам`ятає, а лише пам`ятає те, що у присутності потерпілого він був затриманий працівниками міліції, які вилучили у нього з кишень надягнутих на нього штанів мобільний телефон «Нокіа» та окуляри, що належали потерпілому.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_4 , а також вивченням матеріалів, що характеризують особистість обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Незважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 у інкримінованому йому правопорушенні його винувать підтверджується також показами потерпілого ОСОБА_4 , даними ним у судовому засіданні, який пояснив, що 21.01.2015 року близько 07.20 години він знаходився в приміщенні вбиральні залізничного вокзалу ст. Харків-пас., де заряджав свій мобільний телефон «Нокіа», коли до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та попросив телефон зателефонувати. Після його відмови надати телефон, останній вихопив телефон, після чого назвався працівником міліції, а потім став витягати з його кишень навушники до телефону, окуляри, сім-картку мобільного оператора «МТС», та поклав ці речі собі в кишені. Після чого ОСОБА_6 зірвав з його шиї два металеві хрестики загальною вартістю 5 грн., після чого він втік він ОСОБА_9 та на вулиці став спостерігати за ним після чого як останній вийшов з приміщення вбиральні, а через незначний час, слідуючи за ним, він побачив працівників міліції, яким розповів про скоєний відносно нього злочин. У супроводі працівників міліції останні затримали в головному залі вокзалу ст. Харків - пас. ОСОБА_9 , у якого в ході огляду було виявлено і вилучено з лівої кишені штанів, одягнених на ньому, мобільний телефон марки «Нокіа», а з правої кишені штанів окуляри.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж) вчинений повторно, а таму ці його дії кваліфікує за ст. 186 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебував на обліку у лікаря- психіатра з 18.04.2013 року по 24.01.2014 року з діагнозом: легка розумова відсталість, обстежений стаціонарно в ХОПЛ № 3, був визнаний інвалідом 3 групи з дитинства, строк інвалідності пройшов 25.01.2014 року. У зв`язку з відсутністю контакту з хворим та не мешканням останнього за адресою реєстрації, був знятий з обліку у зв`язку з вибуттям, раніше судимий, сирота, не має постійне місце реєстрації, за місцем попередньої реєстрації характеризується посередньо, згідно висновку судово- наркологічної експертизи № 85 від 18.02.2015 року страждає синдромом залежності до алкоголю, потребує лікування алкоголізму, протипоказань до якого не має, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 152 від 18.02.2015 року ОСОБА_6 на теперішній час ознак психозу не виявляє, була встановлена легка розумова відсталість з порушення поведінки. На даний час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , останній знаходився у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, без будь-якого часового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на даний час за своїм психічним станом у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. У Збройних Силах не служив, зарахований в запас за ст. 19б (розумова відсталість помірного та легкого ступеня).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, той факт, що останній є сиротою, а інвалідом 3-ї групи, а також страждає тяжким захворюванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає скоєння злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_6 повинен нести покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

При цьому суд, враховуючи той факт, що потерпілий ОСОБА_4 вибачив обвинуваченого і не має до нього матеріальних та моральних претензій, з урахуванням особи обвинуваченого і наведеного вище переліку пом`якшуючих покарання обставин, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України - нижче нижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч.2 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин в період відбуття покарання за попереднім вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11.11.2013 року, то суд остаточне покарання йому призначає за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України.

Суд не застосовує до ОСОБА_6 примусове лікування від алкоголізму відповідно до вимоги ст. 76 КК України, оскільки дане захворювання не несе небезпеку для здоров`я інших осіб.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням по справі судово- товарознавчої в розмірі 245,52 грн. та судово-дактилоскопічної експертиз в сумі розмірі 614,40 необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, та призначити йому основне покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 3 (трьох ) років позбавлення волі з відбуванням у кримінально- виконавчій установі закритого типу .

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково у вигляді 3 ( трьох ) місяців позбавлення волі покарання, що не відбуте ним за попереднім вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11.11.2013 року і остаточно визначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Обраний у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського СІЗО до набрання вироку законної силу залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання з 28.01.2015 року.

Речові докази: слід капілярного візерунку розмірами 3 х 4 відкопійований на відрізок липкої стрічки, який знаходяться на збереженні в матеріалах кримінального провадження - зберігати в цих матеріалах, а мобільний телефон «Нокіа» з окулярами, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 - залишити у його володінні.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судово-товарознавчої та судово-дактилоскопічної експертиз у розмірі 859 грн. 92 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1