У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2015 Справа №607/5605/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження №0000110 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борщів Тернопільської області, громадянина України, вдівця, пенсіонера, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 16 січня 2015 року біля 18 год. 20 хв. керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром рухався по вул. Дружби м. Тернополя, в напрямку від вул. Миру до вул. Івана Мазепи. Рухаючись у вказаному напрямку, зі швидкістю близько 40 км/год., і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений навпроти будинку № 9 по вул. Дружби, водій ОСОБА_3 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Під час подальшого руху, із зазначеною швидкістю, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході в напрямку зліва-направо по ходу руху автомобіля «ЗАЗ-110247», відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав таку технічну можливість, а продовжив рух у вказаному напрямку.

Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України, ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом несвоєчасного застосування гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль «ЗАЗ-110247» перед нерегульованим пішохідним переходом та виїхавши на нього скоїв наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_7 .

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому носових кісток, який був відкритим за рахунок рани та закритого багатоуламкового перелому проксимального епіфіза (верхнього кінця) правої плечової кістки з вивихом плеча, які належать до середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 2.3. (б, д), 18.1 Правил дорожнього руху України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав повністю та показав, що 16 січня 2015 року близько 18 год. 20 хв. він рухався за кермом свого автомобіля "ЗАЗ-110247" р.н. НОМЕР_1 по вул. Дружби в м. Тернопіль в напрямку від вул. Миру до вул. І.Мазепи. На передньому місці пасажира сиділа його донька ОСОБА_8 . Швидкість руху його автомобіля складала близько 40 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти ресторану "Пекін" та позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою "зебра", ОСОБА_3 побачив, що в зустрічному до нього напрямку рухається легковий автомобіль. Ближнє світло фар зустрічного автомобіля дещо обмежувало йому видимість, а тому пішоходів на пішохідному переході ОСОБА_3 не бачив. При подальшому наближенні до пішохідного переходу, коли його автомобіль знаходився на відстані 3-4 метрів до початку дорожньої розмітки "зебра", його донька сказала, що на пішохідному переході знаходиться жінка. Хоча ОСОБА_3 не бачив пішоходів, він застосував екстрене гальмування, не змінюючи напрямку свого руху. В процесі екстреного гальмування керований ним автомобіль виїхав на дорожню розмітку "зебра". В цей момент він побачив пішохода, яка переходила проїзну частину дороги в напрямку зліва-направо по ходу руху його автомобіля. Так як віддаль до пішохода була незначною, ОСОБА_3 не зміг вчасно зупинитися, а тому правою передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_7 . Після зіткнення пішохід відлетіла вперед і впала на проїзну частину дороги, біля правого бордюру, на кінець дорожньої розмітки "зебра", а ОСОБА_3 проїхав ще біля одного метра і зупинився. Після зупинки автомобіля він вийшов на проїзну частину дороги і підійшов до потерпілої. Хтось із очевидців події викликав швидку допомогу, яка доправила потерпілу в лікарню, а обвинувачений залишився на місці ДТП.

З потерпілою ОСОБА_7 він примирився, відшкодував їй моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн. та матеріальні збитки в сумі 300 грн., а тому на даний час претензій з боку потерпілої до нього не має.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , показала, що 16 січня 2015 року близько 18 год. 20 хв. вона рухалась по тротуару вулиці Дружба в м. Тернополі. Підійшовши до нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений по вул. Дружби, навпроти ресторану "Пекін" та позначений відповідним дорожніми знаками та дорожньою розміткою "зебра" вона почала переходити проїзну частину дороги від ресторану "Пекін" в сторону парку. Перед початком переходу ОСОБА_7 подивилась в обидві сторони, щоб переконатись чи немає транспортних засобів. В цей час зі сторони вул. Миру до пішохідного переходу наближався легковий автомобіль, однак він був на великій відстані від переходу, а тому вона розпочала рух. Вийшовши на пішохідний перехід, вона почала переходити проїзну частину дороги вул. Дружби в напрямку зліва-направо по ходу руху до вул. І.Мазепи, в темпі спокійної ходи, орієнтовно по центру дорожньої розмітки. В цей час інших пішоходів та транспортних засобів на проїзній частині не було. Коли потерпіла переходила смугу руху до вул. І.Мазепи та знаходилась та віддалі біля одного метра до правого бордюру, то відчула удар в праву ногу, оскільки на неї скоїв наїзд автомобіль "ЗАЗ-110247" р.н. НОМЕР_1 , який рухався зі сторони вул. І.Мазепи. Від удару потерпіла впала на землю. Після наїзду, автомобіль, що скоїв ДТП зупинився на відстані 1-2 метри від місця її падіння. Водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 вийшов з автомобіля і підійшов до неї. Згодом приїхала швидка допомога і забрала її в лікарню. В цей час працівників міліції на місці ДТП не було. На даний час, вона претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, оскільки останній відшкодував їй 5 тис. моральної шкоди та 300 грн. матеріальнії, та із ним примирилася.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 , звернулася до суду із заявою про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, претензій до обвинуваченого вона не має.

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечили проти закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000110, вважає можливим клопотання потерпілої ОСОБА_7 задовольнити та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим, відшкодував завдані ним збитки, суд вважає за необхідне звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Цивільний позов прокурора прокуратури м. Тернополя ОСОБА_9 в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 3435,98 грн. залишити без розгляду, оскільки обвинуваченим в ході судового розгляду кримінального провадження цивільний позов відшкодовано в повному обсязі (квитанція №1 від 29.05.2015 року Тернопільського обласного управління Ощадного Банку України).

Арешт майна, що накладений на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року на автомобіль «ЗАЗ-110247», номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 24.12.2008 року, належить ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 та знаходиться на території спецмайданчика для утримання транспортних засобів ВДАІ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області скасувати після набрання ухвалою законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням, на підставі ст. 46 КК України задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження №0000110 про обвинувачення ОСОБА_10 , у вчиненні злочину передбаченого за ч.1 ст. 286 КК України закрити.

Цивільний позов прокурора прокуратури м. Тернополя ОСОБА_9 в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 3435,98 грн. залишити без розгляду.

Арешт майна, що накладений на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року на автомобіль «ЗАЗ-110247», номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 24.12.2008 року, належить ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 та знаходиться на території спецмайданчика для утримання транспортних засобів ВДАІ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області скасувати після набрання ухвалою законної сили.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1