У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Канигіної Г.В., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1.

Вироком Суворовського районного суду
м. Одеса від 15 червня 2005
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше
судимого,

і

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, раніше
судимого,

засуджено
кожного за ч. 2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, а ОСОБА_1. ще й
за ст.395 КК України - на 6 місяців арешту.

На
підставі ст.70 КК України ОСОБА_1. остаточно призначено покарання 3 роки
позбавлення волі.

Постановлено
стягнути матеріальну шкоду: із засудженого ОСОБА_1. на користь потерпілих
ОСОБА_3. - 192 грн., ОСОБА_4. - 300 грн., ОСОБА_5. - 370 грн.; із засудженого
ОСОБА_2. на користь потерпілого ОСОБА_6. - 1 050 грн.; з обох засуджених
солідарно на користь потерпілого ОСОБА_7. - 120 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2005 року апеляції засуджених
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. залишені без задоволення, а вирок без зміни.

ОСОБА_1.
визнано винуватим у тому, що він у період із 22.03. по 13.04.2004 р. у м.
Одеса, повторно вчинив з автомобілів таємне викрадення майна ОСОБА_4., ОСОБА_5.
і ОСОБА_3. вартістю відповідно 300 грн., 370 грн. і 192 грн.

ОСОБА_2.
визнано винуватим у тому, що він 30.04.2004 р. у м. Одеса, повторно з
автомобіля вчинив крадіжку майна ОСОБА_6. вартістю 1 000 грн.

Також
їх обох засуджено за те, що вони у період із 03. по 04.05.2004 р. за
попередньою змовою між собою у м. Одеса таємно, повторно з автомобілів викрали майно ОСОБА_7. і ОСОБА_8. вартістю
відповідно 100 грн. і 150 грн.

Окрім
цього ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він із квітня 2004 р. в м. Одеса,
після звільнення з місць позбавлення волі й установлення адміністративного
нагляду, із метою ухилення від нього, самовільно залишив місце проживання.

За
змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1,
посилаючись на: необґрунтованість вирішення цивільних позовів, безпідставність
засудження за частиною епізодів, без урахування змін до ст.51 КУпАП й порушення
права на захист, пов'язаного з неознайомленням його з матеріалами кримінальної
справи на стадії апеляційного оскарження вироку, просить судові рішення
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважала, що
касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала
апеляційної інстанції скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд у зв'язку з
порушенням судом вимог ст. 377 КПК України,
перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги й доповнень, колегія
суддів уважає, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 377 КПК України в ухвалі
апеляційного суду повинні бути наведені докладні мотиви прийнятого рішення.

Як
убачається зі справи, засуджений ОСОБА_1
подав апеляцію, в якій, не погоджуючись із вирішенням цивільних позовів,
порушував питання про скасування вироку та направлення справи на нове
розслідування. На обґрунтування цих своїх вимог він наводив змістовні доводи, а
саме, що, суд першої інстанції належним чином не перевірив чи належало
потерпілим на праві приватної власності викрадене ним майно та про його
фактичну вартість, а також, що суд не мотивував необхідність задоволення
цивільних позовів і не зазначив закон, відповідно до якого вони вирішені.

З
огляду на вище викладене апеляційний суд повинен був ретельно вивчити та
проаналізувати доводи апеляції засудженого, які стосуються вирішення цивільних
позовів потерпілих з урахуванням наявних у справі матеріалів із тим, щоб ці
доводи не залишилися без відповіді в ухвалі. Також в ухвалі необхідно було
навести обґрунтовані міркування, які спростовують або підтверджують викладені в
апеляції доводи, і послатись на відповідні докази.

Проте, відмовляючи в задоволенні апеляції засудженого ОСОБА_1., колегія суддів апеляційного суду порушила вимоги ст.377 КПК України та
не зазначила у своїй ухвалі доводів, які стосуються вирішення цивільних позовів
потерпілих і не навела будь-яких мотивів, на підставі яких визнала їх
необґрунтованими.

Заслуговують на увагу також і
твердження засудженого ОСОБА_1. у касаційній скарзі про
те, що його захисника ОСОБА_9. було позбавлено можливості
приймати участь у розгляді справи апеляційним судом.

З
протоколу судового засідання видно, що у суді засуджений ОСОБА_1 заявив
клопотання про допуск його батька - ОСОБА_9. до участі у справі в якості
захисника й суд це клопотання задовольнив, допустивши останнього до участі у
справі захисником ОСОБА_1. (а.с. 332). В подальшому, виконуючи за апеляцією
ОСОБА_1. вимоги ч.1 ст.351 КПК України, суд не повідомив захисника ОСОБА_9. про
її надходження, а також, у порушення ч.3 ст.354 КПК України, не оповістив його
про дату призначення справи щодо ОСОБА_1. до апеляційного розгляду. У зв'язку з
цим, захисник ОСОБА_9. був позбавлений можливості приймати участь у захисті
ОСОБА_1. в апеляційному суді, що є порушенням закону.

Крім
того, колегія суддів касаційного суду не може погодитись з висновками
апеляційного суду щодо неможливості декриміналізації дій обох засуджених по
частині епізодів крадіжок майна у зв'язку із внесенням Законом України від 02.06.2005 р. "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні
правопорушення" змін до ст.51 КУпАП, з
посиланням на те, що ними вчинено продовжуваний злочин, оскільки дії обох засуджених
не були визнані продовжуваним злочином і відповідно до постанови про
притягнення як обвинувачених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. отримали окрему кваліфікацію.

Отже,
при новому розгляді справи апеляційний суд має врахувати зміни внесені
зазначеним вище Законом України, та при наявності для
того підстав прийняти рішення про закриття справи по частині епізодів у зв'язку
із їх, декриміналізацією.

При
новому розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку суд має також
перевірити зібрані у справі докази, дати їм, та висновкам суду першої інстанції
належну оцінку, ухваливши, при необхідності, рішення про проведення судового
слідства, перевірити доводи апеляції засудженого ОСОБА_1. щодо вирішення
цивільних позовів потерпілих, і з урахуванням усіх обставин, прийняти належне
рішення та викласти його у відповідному процесуальному документі згідно з
вимогами закону. Апеляційний суд також має звернути увагу на правильність
застосування при визначенні обсягу доказів, які підлягали дослідженню, ч.3
ст.299 КПК України, з огляду на те, що цивільні позови в судовому засіданні не
оголошувались, думка ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про визнання ними цивільних позовів
не з'ясовувалась. Окрім того, апеляційний суд повинен ретельніше перевірити
доводи засудженого ОСОБА_1., які містяться як у його апеляції, так і в його
касаційній скарзі, про невідповідність резолютивної частини надісланої йому
копії вироку її оригіналу, який міститься у справі щодо кваліфікації за ст.185
КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду
апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1., а також, з урахуванням вимог ст.395 КПК України і щодо
ОСОБА_2., не може бути
визнана законною та обґрунтованою, а тому її слід скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд.

На
підставі наведеного і, керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2005 р. щодо ОСОБА_1
та відповідно до ст.395 КПК України щодо ОСОБА_2 скасувати, а
справу направити на новий апеляційний
розгляд.

Судді:

КРАВЧЕНКО
К.Т.
КАНИГІНА Г.В.
КУЗЬМЕНКО О.Т.