Справа № 297/490/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2014 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 06.02.2014 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

за ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 будучи головою дільничної виборчої комісії №210672 в м. Берегово, являючись службовою особою під час проведення виборів народних депутатів України, відповідно до договору виконання обов`язків члена виборчої комісії з виборів народних депутатів України від 01 жовтня 2012 року, до кола обов`язків якого входило виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функції, будучи матеріально-відповідальною особою, згідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.10.2012 року, отримав 15.11.2012 року згідно видаткового касового ордеру №228 одноразову грошову винагороду членам ДВК в загальній сумі 2725,38 грн., частину з яких в розмірі 800 грн. видав членам комісії заступнику голови ДВК ОСОБА_5 та секретарю ДВК ОСОБА_4 , по 400 грн. кожному, а решту коштів в розмірі 1014,61 грн. з метою незаконного збагачення привласнив та використав для власних потреб, шляхом підроблення підписів вказаних членів виборчої комісії у розрахунковій платіжній відомості б/н про отримання коштів за листопад 2012 року. Своїми діями він заподіяв матеріальну шкоду відповідно ОСОБА_5 на суму 508,21 грн. та ОСОБА_4 на суму 505,95 грн..

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ст. 191 ч. 2 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та за ст. 366 ч. 1 КК України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та показав, що під час виборчого процесу у 2012 році, будучи головою дільничної виборчої комісії він дійсно розписався у розрахунковій платіжній відомості про отримання коштів замість заступника голови ДВК ОСОБА_5 і секретаря ДВК ОСОБА_4 та вказані кошти не в повному обсязі виплатив їм.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового процесу не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які характеризують обвинуваченого.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати його щире каяття, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а. с. 17), є пенсіонером, по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 18).

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, в яких щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, характеризується позитивно, потерпілі претензій до нього не мають, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України слід прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за ст. 191 ч. 2 КК України у вигляді одного року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на два роки, а за ст. 366 ч. 1 КК України в редакції Закону України від 07.09.2011 року, до штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на один рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 один рік розбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1