Справа №1-22/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне 12 квітня 2007
року

Ратнівський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді Савчука М.А.

за участю секретаря Кульбачинської А.Ф.

прокурора Панасюка І.І.

потерпілої ОСОБА_2

захисників підсудного:
адвоката ОСОБА_3
батька підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі в смт. Ратне справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, українця, громадянина України, уродженця
с. Самари Ратнівського району Волинської області, освіта середня, не
одруженого, не працюючого, жителя хутора Ільково Самари-Оріхівської
сільської ради Ратнівського району Волинської області, раніше судимого
Ратнівським районним судом Волинської
області 18.08.2005 року за ст. 122 ч. 1 КК України, на підставі ст. 71 ч. 4 ст.
81 КК України, до одного року шести місяців позбавлення волі, умовно-достроково звільненого за постановою
Сарненського районного суду Рівненської
області від 02.11.2006 року від невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення
волі, яка складає два місяці 10 днів, у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 296 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1, 16 листопада 2006 року, на початку 18 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в районі вул. Оріхівської с Самари Ратнівського району Волинської області, біля озера «Луки»,
грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, з хуліганських спонукань, з
мотивів явної неповаги
до суспільства, що

2

супроводжувалась
особливою зухвалістю, наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_2, натягував їй на голову одягнуту дуб льонку, душив руками за горло,
поваливши на землю, розривав руками рот, в результаті чого потерпіла отримала
легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого
злочину визнав частково і по суті пред'явленого обвинувачення показав, що вдень 16 листопада 2006 року в барі с Самари Ратнівського району Волинської
області розпивав спиртні напої. Біля 16 години пішов
додому, ішовши понад озером «Луки». По дорозі вирішив знайти ОСОБА_5, з яким мав намір домовитись за автомашину, якою планував завести свого батька в лікарню. Йдучи
зустрів ОСОБА_2. В неї поцікавився де живе ОСОБА_5.
ОСОБА_2 побачивши, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, стала
його ображати, а тому однією рукою ОСОБА_2 схватив за комір одягу, другою рукою вдарив її в обличчя.
Потерпіла кричала і почали збігатись люди. Втікаючи, забіг в озеро де
і був затриманий жителями с
Самари.

Заявлений цивільний позов визнав частково, в частині стягнення 12, 86 грн. за
лікування та 1 000 грн. моральної шкоди.

Вважає, що його дії слід перекваліфікувати з ст. 296 ч.4 КК України на ст.
296 ч.1 КК України.

Крім часткового визнання вина підсудним, винність його у вчиненні
хуліганських дій повністю доведено зібраними та дослідженими в судовому засіданні
доказами і зокрема:

- показаннями
потерпілої ОСОБА_2 про те, що 16.11.2006 року біля

17.00 год. на вул. Оріхівській в с Самари біля озера «Луки» зненацька,

раптово із-заді напав на неї ОСОБА_1 і почав
руками душити за горло.

Повалив на землю, впала обличчям до землі, а
ОСОБА_1 лежав зверху.

Коли вона стала кричати та кликати на допомогу,
ОСОБА_1 руками

почав розривати її губи. Намагаючись вирватись,
крутила головою і замітила

приставлений до спини ніж, при цьому він говорив,
що заріже, вб'є. Ножа

ОСОБА_1 не застосовував, а тому порізів на одежі
та тілі не має. Ножа

бачила, але не відчувала його приставляння до
спини. Почувши її крики, на

місце пригоди прибув її батько та інші односельчани, які затримали

ОСОБА_1.

Змінивши позовні вимоги, просить стягнути з підсудного на її користь 12.86
грн. за лікування та 10000 грн. моральної шкоди, оскільки від ударів терпіла значну фізичну біль, амбулаторно лікувалась,
перенесла великий нервовий стрес, потрясіння.

- показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що 16.11.2006 року

велосипедами
їхали по вул. Оріхівській з ОСОБА_7і бачили, то

3

ішов п'яний ОСОБА_1 Проїхавши метрів 50, ОСОБА_7 сказала,
що у

нього ніж.

·
показаннями свідка ОСОБА_8, матері ОСОБА_7, про те, що
дочка їй говорила, що 16.11.2006 року вона бачила ОСОБА_1 який ішов з ножем.
Згодом сама почула жіночий крик біля озера. Коли прибігла до озера побачила, що ОСОБА_2 була в грязі, на роту була кров.

·
показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 16.11.2006 року
біля 17.00 год. біля
озера почув жіночий крик і плач. Прибувши на місце пригоди побачив, як ОСОБА_1
схватився і побіг в сторону озера, забігши в нього 30 - 40 метрів.
Повернувшись, побачив свою дочку ОСОБА_2, яка була вимазана в грязь. Дочка
тремтіла і говорила, що ОСОБА_1 душив за горло, у нього в руках був ніж. Сам
він ножа не бачив.

·
показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 16.11.2006 року
біля озера почув крик. Подумав пожар. Схвативши
відро побіг в сторону озера. В озері по пояс в воді стояв ОСОБА_1 ОСОБА_8
говорив, що ОСОБА_1 хотів задушити його дочку. Чув, що у ОСОБА_1 був ніж.
Потерпіла стояла на берегу і тремтіла. Від ОСОБА_7 почув, що ОСОБА_1 був з
ножем.

·
показаннями ОСОБА_10, чоловіка потерпілої, про те, що
16.11.2006 року білі озера почув крик. Коли прибіг було багато людей. На
дружині був брудний одяг, на губах була кров і вона говорила, що болить рука і
шия, так як її душив ОСОБА_1 Останнього затримали в озері. Від цих подій у
дружини та в нього стався сильний розлад нервової системи.

·
показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 16.11.2006 року
біля озера разів 4-5 чув жіночий крик. Допомагав затримувати ОСОБА_1 в озері.
Від людей чув, що він був з ножем, але сам ножа не бачив.

·
показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 16.11.2006 року в
барі, де вживали спиртні напої, ОСОБА_1 говорив, що буде їхати в Ратне ставати
на облік в міліції.

·
показаннями свідка ОСОБА_13, голови
Самарівської сільської ради, ОСОБА_14, дільничного інспектора, про те, що 16.11.2006
року їм було повідомлено, що ОСОБА_1 напав на ОСОБА_2 Прибувши на місце
пригоди, де було до 50 чоловік, хтось з присутніх кричав, що в ОСОБА_1 був ніж.
ОСОБА_1 був затриманий і доставлений в сільську раду, який говорив, що він
зробив погано і щоб його відпустили. Коли приїхала оперативна група на місці
пригоди було знайдено і вилучено кухонний ніж.

- показаннями свідків ОСОБА_15,
слідчого, ОСОБА_16,

ОСОБА_17 понятих, про те, що 16.11.2006 року оглядали місце події при

світлі фар
автомобіля, ліхтариків та запальничок. На місці події, в 30-40 см.

4

від краю води озера, на мокрому
листі було виявлено кухонний ніж, який був вилучений і поміщений в пакет. Хто
першим помітив ніж, достовірно вказати не можуть.

- за висновком
судово - медичної експертизи № 312 слідує, що в ОСОБА_2 виявленні тілесні
ушкодження у вигляді двох поверхневих ран на слизовій нижньої губи, синця на
лівій боковій поверхні шиї. Дані тілесні ушкодження утворилися від тупого
предмету, без відображення контактуючих поверхонь останнього, можливо від
ударів руками, ногами, тощо і які по ступеню тяжкості відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень (а.с. 66).

З огляду місця
події від 16.11.2006 року слідує, що на віддалі 3,2 м. від ґрунтової дороги
перехрестя вулиць Оріхівської та Озерної в с Самари в кущах при воді виявлено і вулечено кухонний ніж
з дерев'яною ручкою. (а.с.4-5).

Таким чином,
проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до
висновку про доведеність факту вчинення підсудним злочину, передбачено ст. 296
ч.1 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою
зухвалістю.

Органами
досудового слідства дії підсудного ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 296 ч.4 КК
України, за ознакою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги
до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчиненні із
застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень.

Дане
обвинувачення не знайшло свого ствердження в судовому засіданні, а тому дії
підсудного слід перекваліфікувати з ст. 296 ч.4 КК України на ст. 296 ч.1 КК
України.

До такого висновку суд приходить із слідуючих підстав.

Відповідно до
ст. 296 ч.4 КК України дії, передбачені частинами 1,2 або 3 цієї статті, якщо
вони вчиненні із застосуванням також іншого предмета, заздалегідь заготовленого
для нанесення тілесних ушкоджень.

Диспозиція ст.
296 ч.4 КК України не містить кваліфікуючі ознаки хуліганства, як спроба
застосування іншого предмета, спеціально пристосованого, або заздалегідь
заготовленого для заподіяного тілесних ушкоджень. Тому навіть однієї погрози
застосування такого предмета для зазначеної мети, підкріпленої його
демонстрацією, не достатньо для кваліфікації за ст. 296 ч.4 КК України.

5

З показань підсудного, потерпілої, свідків не вбачається застосування ножа, як заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень, а також не вбачається реальної загрози їх заподіяння.

Сам факт, виявлення та вилучення ножа з місця пригоди, а також те, що до
вчинення злочину свідки бачили в руках ОСОБА_1 ніж, біля озера при затриманні останнього чули, що в ОСОБА_1 може бути,
або був ніж, не свідчить про його застосування. Тим більше, сама
потерпіла ствердила, що помітила в руках ОСОБА_1 ніж, якого він не застосовував, а тому на її тілі та одежі відсутні
ознаки застосування ножа.

Як вбачається з Постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.2006 року № 10 «Про судову практику у справах про
хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої
кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування
вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень ( ст. 296 ч.4 КК), слід
враховувати що ця ознака має місце лише в тих
випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався
заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час
учинення хуліганських дій створювали реальну загрозу для життя чи
здоров'я громадян.

Призначаючи покарання відповідно до ст. ст. 65 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом'якшують покарання,
суд не вбачає.

З врахуванням обставини, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння, а також, що підсудний негативно характеризується по місцю проживання, за вироком Ратнівського районного суду від 18.08.2005 року визнаний винним і
засуджений за ст. 122 ч.1 КК України
до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за постановою Сарненського районного суду
від 02.11.2006 року звільнений умовно - достроково від не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення
волі, яка складає 2 місяці 10 днів і
в період умовно - дострокового звільнення вчинив злочин, а тому суд приходить до висновку, що підсудному має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді обмеження
волі, в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної
відповідальності.

При цьому суд також враховує п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику
призначення судами кримінального покарання», у разі, якщо особа була
засуджена до позбавлення волі і була
звільнена від відбування покарання умовно -достроково і в період строку
умовно -дострокового звільнення вчинила

6

новий злочин суд зобов'язаний
призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли
останнім за часом вироком призначаються біль м'які види покарання.

Отже,
призначаючи покарання ОСОБА_1 слід застосувати правила складання
покарань, передбачені ст. 72 КК України.

Заявлені
потерпілою ОСОБА_2, змінені позовні вимоги до підсудного ОСОБА_1 про
відшкодування заподіяної злочином майнової шкоди, у розмірі 12 грн. 86 коп.,
пов'язані з понесениям витрат
на лікування, відповідно до ст. 1166 ЦК
України підлягають стягненню в повному обсязі, а про відшкодування
моральної шкоди у розмірі 10000 грн., пов'язаної із перенесеними душевними
стражданнями, фізичним болем, що зазнала потерпіла внаслідок спричинення їй
тілесних ушкоджень, відповідно ст. 1167 ЦК
України, підлягають задоволенню частково, в розмірі 2000 грн., враховуючи
глибину та тривалість перенесених потерпілою ОСОБА_2 душевних і фізичних
страждань, виходячи із вимог розумності і справедливості. Разом з тим, суд
враховує сімейний та матеріальний стан підсудного, а також, що на утримані у
нього батько інвалід першої групи.

Речовий доказ,
кухонний ніж, відповідно до ст. 81 КПК України, слід знищити.

Судові витрати в
справі, пов'язані із оплатою проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 47
грн. 09 коп., на підставі ст. 93 КПК України підлягають стягненню з підсудного
в доход держави.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, призначивши
покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.
71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання,
призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком
Ратнівського районного суду Волинської області від 18 серпня 2005 року,
остаточно призначити покарання, з застосуванням ст. 72 ч.1 КК України, виходячи
із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні
обмеження волі, у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) місяців.

Міру запобіжного
заходу на час вступу вироку в закону силу засудженому ОСОБА_1 залишити
попередню - утримання під вартою.

7

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту його
затримання з 20 листопада 2006 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_1на користь потерпілої ОСОБА_2майнову шкоду у розмірі 12 грн. 86 коп. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а всього 2012 (дві тисячі дванадцять)
гривень 86 коп..

Стягнути із засудженого ОСОБА_1в доход держави судові
витрати в сумі 47 грн. 09 коп..

Речовий доказ, кухонний ніж -
знищити.

На вирок суду може бути подано апеляцію до апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд на
протязі 15 діб з моменту його проголошення, а для
засудженого ОСОБА_1 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.