ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,

при секретарі

судового засідання Шапулі В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 29 січня 2015 року касаційну скаргу захисника у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, в силу ст. 89 КК України

не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_14

встановив:

У касаційній скарзі захисником ОСОБА_6, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5, викладено вимогу про скасування вироку суду та ухвали апеляційного суду із закриттям провадження у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 складу злочинів. Вважає, що висновки судів не відповідають фактичним обставинам провадження, є упередженими, не об'єктивними, а також судове слідство проводилось неповно та однобічно, у вироку суду не розкрито суті конкретних доказів, що призвело у наслідку до ухвалення судами незаконних судових рішень. Вказує й на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_5 умислу на вчинення злочинів не мав, вчинив їх лише внаслідок психологічного впливу негласного агента, шляхом вчинення останнім провокаційних дій. Також зазначив на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, оскільки судом не дано вичерпної відповіді на всі доводи його апеляційної скарги.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Вироком суду також вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 5 серпня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, вирок суду - без зміни.

Ці ж судові рішення постановлені відносно ОСОБА_7, ОСОБА_8 в касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за вчиненні ним кримінальні правопорушення за таких обставин.

22 березня 2013 року, приблизно о 17-ій годині, ОСОБА_5, знаходячись у с. Кибинці Миргородського району, перебуваючи в салоні автомобіля, незаконно збув ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становила 3,936 г, розрахувавшись таким чином з останнім за проїзд автомобілем.

21 травня 2013 року, приблизно о 10-ій годині 20 хвилин, ОСОБА_5, діючи умисно, за попередньою змовою, групою осіб, разом з неповнолітнім, засудженим цим же вироком, з метою збуту наркотичного засобу заздалегідь по телефону домовившись про зустріч з ОСОБА_10, знаходячись поблизу водоймища у м. Миргород, де незаконно за 100 грн збули останньому особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становила 2,770 г.

3 червня 2013 року, приблизно о 10-ій годині, ОСОБА_5, діючи за попередньою змовою, групою осіб, разом з неповнолітнім, засудженим цим же вироком, домовились про зустріч з ОСОБА_10 про збут йому наркотичного засобу, де зустрівшись з ним у раніше обумовленому місці у м. Миргород, незаконно за 300 грн збули особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунок на суху речовину становила 5,2298 г. За участь у збуті наркотичного засобу ОСОБА_5 отримав від співучасника вчиненого злочину паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунок на суху речовину становила 6,916 г, та який продовжив незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту, до моменту виявлення і вилучення у нього працівниками правоохоронного органу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, а при вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового розслідування та судового розгляду, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а виходить з обставин, встановлених судом.

Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що суди першої і апеляційної інстанції ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_5 складу злочинів, за якими засуджено останнього. Зазначені в судових рішення мотиви про визнання цих доводів безпідставними, суд знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам.

Не вбачає суд й неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з підстав того, що ОСОБА_5 вчинив злочини начебто під психологічним тиском негласного агента, внаслідок вчинення останнім провокаційних дій, оскільки за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження на підставі показань свідків та отриманих доказів, підтверджено, що ОСОБА_5 був достовірно обізнаний у збуті наркотичних засобів, отримував за своє сприяння в збуті частину наркотичного засобу (яку під час затримання викинув на землю), брав безпосередню участь у збуті наркотичних засобів, достовірно обізнаний про учасників, та не був випадковим присутнім, як на це наголошував його захисник. Суд, дослідивши та проаналізувавши в судовому засіданні відеозаписи і прослухані телефонні розмови, дійшов висновку про його причетність до збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, що мало місце неодноразової, не випадкової, спонтанної дії тощо.

Отже, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України є правильною.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, судом перевірені повною мірою й інші твердження апеляційних скарг засудженого ОСОБА_5 та його захисника, які були спростовані з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення. Не встановив суд апеляційної інстанції й порушень вимог ст. 6 Конвенції за доводами апеляційної скарги захисника, оскільки за практикою Європейського суду з прав людини є допустимим втручання негласних агентів, що провокували збут наркотичних засобів, за умови наявних доказів того, що особа і без їх втручання вчинила б такі злочини. Судами на підставі зібраних доказів підтверджено, що неодноразові епізоди злочинної діяльності ОСОБА_5 по збуту наркотичних засобів, за які його засуджено, не були ним скоєні під впливом негласного агента.

Інші порушення вимог кримінального процесуального закону, на які вказує у касаційній скарзі захисник, не є істотними, а тому не можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень.

Між іншим, заслуговують на увагу посилання у скарзі захисника щодо наявної описки допущеної в ухвалі апеляційного суду в частині писання року її постановлення як «2013» замість «2014», у зв'язку з чим в порядку ч. 2 ст. 418, ст. 379 КПК України слід рекомендувати суду апеляційної інстанції внести виправлення в ухвалу суду в частині написання дати її постановлення.

Керуючись ст.ст. 376, 436, 438 КПК України, суд

ухвалив:

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 5 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13