АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/380/15 Справа № 701/134/15-к Категорія: ч.2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городецьке Уманського району Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Обрано запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду , -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він близько 9 год. 00 хв., 11.12.2014 року знаходячись в приміщенні Маньківської ЦРЛ, що по вул. Павлова, 16, в смт. Маньківка Черкаської області, де останньому надавали необхідну медичну допомогу, після чого він виходячи з приміщення та перебуваючи на першому поверсі приймального відділення, помітив відкриті двері кімнати медичного персоналу, та скориставшись відсутністю працівників медичного закладу і інших сторонніх осіб, зайшов до кімнати де помітив жіночу сумку, яка на праві власності належить ОСОБА_9 , в послідуючому з метою крадіжки чужого майна та використання його в особистих цілях, він переслідуючи корисливий мотив для себе, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав гаманець вартістю згідно довідки виданої ПП «Присяжнюк» станом на грудень 2014 року становить шістдесят гривень та десять гривень однією купюрою, які знаходились в гаманці, а також картку «Ощадбанку» з якої о 9 год. 37 хв., 11.12.2014 року зняв 450 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав ОСОБА_9 , матеріального збитку на загальну суму 520 грн..

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляцію зі змінами, в якій просить провести часткове судове слідство, вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 є невмотивованою та необґрунтованою, доводи обвинуваченого, щодо направлення справи на новий судовий розгляд з підстав істотного порушення місцевим судом вимог кримінально процесуального закону не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки розгляд справи відбувався в спрощеному порядку, який передбачений ст. 349 КПК України, вирок суду є законний та обґрунтований, а призначене покарання справедливе та спів розмірне вчиненому кримінальному правопорушенню, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляцію та просили її задоволити з наведених в ній підстав, а також змінили свої апеляційні вимоги та просили пом`якшити призначене місцевим судом покарання, оскільки на їх думку воно є занадто суворим, оскільки потерпіла до обвинуваченого будь-яких претензій не має, він посередньо характеризується відповідно до наданої ним в апеляційний суд характеристики з місця проживання від 20.05.2015 року, обвинувачений ніде не працював та на обліку у центрі зайнятості не перебував, а відповідно характеристики з місця проживання характеризується посередньо, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за які його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України є вірною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував спосіб його життя, а також неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують його відповідальність - це повне визнання вини та щире каяття, обставини, що обтяжують його відповідальність - це рецидив злочинів, а також судом першої інстанції вірно прийняв до уваги часткове відшкодування завданої шкоди.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді 2 років позбавлення волі. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судовий розгляд проводився порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

З урахуванням вище викладеного, на думку колегії суддів, інші доводи викладені в поданій апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 зі змінами, не заслуговують на увагу, в розумінні ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 394 КПК України.

Враховуючи наведене, вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2015 року, в частині призначеного покарання, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий :

Судді :