Провадження № 1-кп/127/391/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2015 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0005503, № 0008002 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 07.05.1997 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання основної і додаткової міри покарання на 1 рік 6 місяців та стягнуто штраф 680 грн.; 09.06.1998 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна; 04.04.2003 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 206, ч. 3 ст. 143, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 10 років;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 22.03.2005 року вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 08.06.2006 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільненого 09.01.2009 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються в наступному.
31.07.2014 року близько 12:30 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в приміщенні продуктового магазину «Добробут», який розташований за адресою: м. Вінниця, вулиця Фурмана, 28. В магазині ОСОБА_7 помітив за торгівельним прилавком розстібнуту жіночу сумочку, в якій знаходився гаманець червоного кольору, який належав ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 , який сприяючи скоєнню даного злочину, закрив ОСОБА_7 своїм тілом для здійснення непомітного викрадення. Після цього, ОСОБА_7 , скориставшись сприятливими умовами для скоєння крадіжки, що виключали можливість бути поміченим присутніми особами в приміщенні магазину, завдяки допомозі ОСОБА_6 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав гаманець із зазначеної розстібнутої жіночої сумки, що знаходилась за торгівельним прилавком вказаного магазину. В даному гаманці знаходились грошові кошти в сумі 3500 гривень та кредитні картки АТ «Дельта Банку». Реалізувавши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли у невідомому напрямку, викраденими коштами розпорядилися на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3500 грн.
Дії ОСОБА_6 прокурором кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
Дії ОСОБА_7 прокурором кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав суду пояснив наступне. Того дня він разом з ОСОБА_9 їхали автомобілем у лікарню, що на вул. Київська. По дорозі вони зустріли знайому дівчину на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , якого він раніше не знав. Вони запропонували останнім їх підвезти, на що ті попросили забрати по дорозі ще ОСОБА_11 . Вони поїхали далі і по дорозі до них підсів ОСОБА_12 . До того часу він не був знайомим ні з ОСОБА_13 , ні з ОСОБА_14 . По дорозі ОСОБА_15 запропонував зайти у магазин та купити пива. Вони зайшли в продуктовий магазин, що поблизу вул. Карла Маркса. Він хотів купити там цигарки, але таких, як він хотів, у магазині не було. ОСОБА_15 купив собі пиво, і вони вийшли. Про те, що робив у магазині ОСОБА_7 йому не відомо, він цього не бачив. Повернувшись до автомобіля, вони поїхали далі. Через 200 метрів ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 вийшли з автомобіля.
Про те, що в магазині зник гаманець, він дізнався від працівників міліції. Він не пам`ятає чи були на той час у магазині інші покупці. Сумку та гаманець потерпілої він не бачив. ОСОБА_7 йому гаманець не показував, грішми не ділився. Змову та участь у злочині заперечує.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав частково, суду повідомив наступне. Він з дівчиною на ім`я ОСОБА_10 збиралися їхати на залізничний вокзал. По дорозі вони зустріли ОСОБА_16 , якого він раніше не знав. Вони підсіли у його автомобіль, по дорозі зупинилися біля магазину та зайшли всередину. Там він побачив гаманець і викрав його. Коли він викрадав гаманець, то цього ніхто не бачив, ОСОБА_17 стояв спиною до нього. В гаманці було дві гривні і дві кредитні картки з написаними пін-кодами біля них. Він хотів перевірити картки, але банкомати їх не приймали, тому він викинув дані картки.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила наступне. Вона працює продавцем у магазині «Добробут», який розташований за адресою: м. Вінниця, вулиця Фурмана, 28. Прийшовши на роботу, вона переодягнулася та залишила сумку за прилавком, сумка була розстібнута. Потім вона працювала, обслуговувала покупців. В магазин заходили хлопці з голим торсом, яких вона раніше не знала. Останні купили пиво та вийшли. Через деякий час, приблизно через 15-20 хвилин, на її телефон почали приходити СМС-повідомлення про те, що з її карток хтось хоче зняти гроші, але вказує невірний пін-код. Вона перевірила сумку та виявила, що гаманця немає. Спочатку вона подумала, що забула гаманець вдома, але потім, разом з директором магазину переглянула відео з камер спостереження та зрозуміла, що гаманець у неї викрали у магазині. В гаманці у неї були гроші в сумі 3500 грн. 12 купюр по 200 грн., кілька купюр по 100 грн. і ще дрібні гроші. Вона носила ці гроші при собі, оскільки мала намір купувати холодильник. На даний час гроші їй не повернуто.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду повідомив наступне. Влітку, точної дати він не пам`ятає, десь об 11:00 год., до нього прийшов ОСОБА_6 та попросив поїхали з ним у лікарню ШМД на його автомобілі. Він погодився. Коли вони проїжджали по вул. К. Маркса, то зустріли знайому йому дівчину на ім`я ОСОБА_10 , з якою був незнайомий їм хлопець. Вони запросили їх у автомобіль і поїхали далі. Біля школи №12 до них приєднався ще один хлопець. Потім всі, крім нього та ОСОБА_10 , пішли у магазин. Десь через 10 хвилин хлопці вийшли з магазину та вони поїхали далі. Біля олійно-жирового комбінату всі вийшли, а він з ОСОБА_19 поїхали у лікарню. В автомобілі ОСОБА_7 не показував нікому гаманець. ОСОБА_6 сидів на передньому сидінні біля водія, а ОСОБА_7 позаду.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду повідомив наступне. Одного дня до його будинку під`їхав ОСОБА_7 , з яким він був знайомим, ОСОБА_17 та дівчина. Він вийшов на вулицю, поговорив з ними, а потім вони зайшли у магазин. ОСОБА_17 просив його купити йому цигарок, але таких, як він палить у магазині не було. В магазині він купив пиво та вийшов. Про крадіжку він дізнався від працівників міліції. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_7 викрав гаманець продавця, але він не бачив як це відбувалося.
В судовому засіданні були безпосередньо досліджені докази, надані сторонами кримінального провадженні, а саме:

- постанова про оголошення ОСОБА_7 в розшук від 31.10.2014 року;
- ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2015 року;
- постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 05.09.2014 року, згідно якого CD диск з відеозаписом з камер спостереження приєднано до матеріалів кримінального провадження;
- протокол огляду документа від 05.09.2014 року, згідно якого оглядався відеозапис з камер спостереження;
- протокол огляду місця події від 01.08.2014 року, згідно якого оглядався продуктовий магазин «Добробут», який розташований за адресою: м. Вінниця, вулиця Фурмана, 28.
Також в судовому засіданні було переглянуто диск з відеозаписом з камер спостереження з якого видно, що в магазин першим зайшов ОСОБА_20 , за ним зайшов ОСОБА_6 . Він пройшов прямо, роздивлявся прилавок, потім обернувся на інший прилавок. В цей момент зайшов ОСОБА_7 , він щось сказав ОСОБА_6 , який після цього розвернувся спиною до ОСОБА_7 . ОСОБА_7 пройшов повз прилавок, що ліворуч, зазирнув за нього, витягнув якісь предмет та одразу сховав його в свої шорти. Після чого одразу попрямував до виходу. Разом з ним вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .

Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що у магазині «Добробут» 31.07.2014 року близько 12:30 год. ОСОБА_7 викрав гаманець потерпілої ОСОБА_8 , який знаходився за прилавком, що розташований ліворуч від входу. Діями ОСОБА_7 потерпілій заподіяно майнову шкоду в сумі 3500 грн. В цей момент в магазині перебували також ОСОБА_15 та ОСОБА_6 . При чому в момент викрадення ОСОБА_6 стояв спиною до прилавку, де лежав гаманець потерпілої, і відповідно не міг бачити дій ОСОБА_7 . В подальшому із магазину вийшли всі троє ОСОБА_7 , ОСОБА_15 і ОСОБА_6 .
Під час допиту всіх вказаних осіб в судовому засіданні ОСОБА_7 стверджував, що він викрав гаманець одноособово, ОСОБА_6 участі у цьому не приймав, він не повідомляв йому ні про свій намір перед крадіжкою, ні після цього, не показував гаманець та не давав його вмісту.
Свідки, які їхали в автомобілі разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після крадіжки також не вказували, що ОСОБА_7 повідомляв ОСОБА_6 про крадіжку, чи показував гаманець, не вказували вони, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовлялися про крадіжку в машині до того, як зайшли у магазин.
Таким чином єдиним доказом винуватості ОСОБА_6 може слугувати відеозапис з камери спостереження магазину. Але він не дає підстав стверджувати, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в магазині відбулися будь-які домовленості, оскільки про що вони розмовляли, невідомо, події розвивалися дуже швидко, раніше вони між собою знайомі не були.
Також ОСОБА_6 категорично заперечив свою участь у крадіжці і пояснив, що після того, як вони вийшли з магазину, то поїхали далі, але ОСОБА_7 майже одразу вийшов з автомобіля. Такі показання ОСОБА_6 підтвердив обвинувачений ОСОБА_7 , який також наполягав, що ОСОБА_6 він раніше не знав, скоював крадіжку сам, коли цього ніхто не бачив. Крім того, ОСОБА_7 повідомив, що під час скоєння ним крадіжки, ОСОБА_6 стояв до нього спиною, тому не міг бачити, що він робить та допомагати йому в цьому. Свідок ОСОБА_18 , який був водієм автомобіля, не надав суду пояснень про те, що ОСОБА_7 показував ОСОБА_6 гаманець, або ділився з останнім грішми. Свідок обвинувачення ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомив, що він взагалі крадіжки не бачив, а все знає лише зі слів працівників міліції. На відеозаписі з камер спостереження видно, як ОСОБА_7 скоює крадіжку гаманця, але при цьому останній не вступав у злочинну змову з ОСОБА_6 . Крім того, на відеозаписі чітко видно, що ОСОБА_6 був повернутий до ОСОБА_7 спиною та не міг бачити, що робить останній. Часу на те, щоб домовлятися про скоєння крадіжки у останніх не було. Крім того, обвинувачені не були знайомими раніше, тому не могли по одному погляду зрозуміти думки іншого, конклюдентності в їх діях не вбачається. Таким чином доказів того, що ОСОБА_6 закрив своїм тілом ОСОБА_7 для того, щоб останній міг безперешкодно скоїти крадіжку, і таким чином сприяв скоєнню злочину, в судовому засіданні не здобуто. Крім того, доказів того, що обвинувачені в подальшому разом розпорядилися викраденим майном стороною обвинувачення суду також не надано.
Як вбачається із диспозиції ч. 2 ст. 185 КК України, дії обвинувачених мали бути спільними, об`єднаними єдиним умислом, при цьому вони мали заздалегідь домовитися про спільне скоєння крадіжки.
Наявність в ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовленості на вчинення крадіжки зібраними доказами не підтверджується, як і не підтверджується його участь у злочині.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України слід виправдати в зв`язку з недоведеністю його вини.

Суд також вважає, що винуватість ОСОБА_7 у скоєнні крадіжки знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так сам обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував даний факт, але не погодився з сумою викраденого, пояснивши, що у гаманці потерпілої було лише дві гривні. Суд критично оцінює показання ОСОБА_7 в цій частині, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні стверджувала, що у її гаманці було 3500 грн., за які вона збиралася здійснити покупку.

Однак суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_7 не є вірною, оскільки вчинення ОСОБА_7 крадіжки спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло. Тому така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, із кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 має бути виключена. Натомість, ОСОБА_7 скоїв крадіжку, маючи непогашену судимість за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, компрометуючих даних не надходило.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

За таких обставин, а також враховуючи виктимну поведінку потерпілої ОСОБА_8 , яка залишила своє майно без нагляду в людному місці, що безумовно було певною спокусою для громадян, схильних до скоєння злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що речовий доказ CD диск з відеозаписом з камер спостереження, який приєднано до матеріалів кримінального провадження слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдати в зв`язку з недоведеністю його вини у скоєнні злочину.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речовий доказ CD диск з відеозаписом з камер спостереження, який приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: