Код суду 233 Справа № 233/2252/15-к
Вирок
Іменем України
14 травня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000987 від 02 вересня 2014 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Меденичі Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого прибиральником ПП «Мірком», раніше судимого 30 квітня 2002 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ч.4 ст. 187, ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі, покарання відбув, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 01 вересня 2014 року, приблизно о 14.00 годині, знаходячись біля водосховища Миронівське, розташованого у с. Миронівське, знайшов дикорослі кущі коноплі, з яких обірвав листя та верхівки та склав до поліетиленового пакету, який поклав під пояс одягнутих на нього джинсових брюк, чим, діючи умисно, незаконно придбав та став зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, без мети збуту. 01 вересня 2014 року о 15.40 годин ОСОБА_7 було затримано працівниками міліції за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, коли останній знаходився у сквері Героїв біля будинку 16 по вул. Леніна в с. Миронівське м. Дебальцеве Донецької області. Після чого ОСОБА_7 було доставлено до адміністративного приміщення дільничного відділу міліції с. Миронівське, розташованого за адресою: с. Миронівське, вул. Леніна 16, де цього ж дня, упродовж часу з 15.50 годин до 16.40 годин, працівниками міліції був проведений огляд особистих речей та одягу ОСОБА_7 , внаслідок чого у останнього під поясом джинсових брюк, в які він був одягнутий, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження масою 95,24 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом (маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 28,57 г згідно висновків експерта).
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, - незаконне, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
23 квітня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

23 квітня 2015 року між прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000987 від 02 вересня 2015 року, та підозрюваним ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Сторони узгодили покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 1700 грн.).

При цьому ОСОБА_7 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 1700 грн.).

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, - незаконне, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
з а с у д и в :
Угоду про визнання винуватості, що укладена 23 квітня 2015 року між прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 квітня 2015 року покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 1700 грн.).

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_7 не обирати.

Речові докази по справі: канабіс масою 90,24 г, який знаходяться на зберіганні в камері зберігання Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області, - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя