Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164, щодо
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарни, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, працюючого в ДСЛП «Рівнелісозахист», на утриманні двоє малолітніх дітей, громадянина України, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.3 ст.286 КК України,
на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 березня 2015 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.286 КК України з призначенням йому покарання у виді 6 /шести/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 150 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 150 000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.
Обчислення строку рахування покарання ОСОБА_6 визначено з 10 березня 2015 року.
Згідно вироку суду, 16 квітня 2014 року, близько 00 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в темну пору доби, в порушення вимог підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, що забороняють водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 з двома пасажирами ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , рухаючись з увімкнутим світлом фар по вул.Бегми м.Сарни поблизу кафе «Саша» зі сторони вул.Крилова в напрямку вул.Суворова, в порушення підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.3 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виникнення перешкоди для нього, яку він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустивши наїзд свого автомобіля на напівпричіп «Asko», р.н. НОМЕР_2 , сідлового тягача «Volvo FH 12-42T», р.н. НОМЕР_3 , який стояв на правій смузі руху по ходу руху автомобіля, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду.
В результаті дорожньо транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а пасажир автомобіля ОСОБА_11 помер по дорозі в лікувальний заклад.
Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 12.3 ПДР України, які вимагають від водія у разі виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Не погодившись з вироком суду прокурор та обвинувачений оскаржили його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочинному діянні, вважає що при ухваленні вироку судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, яке перешкодило суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, зокрема судом не прийнято рішення щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Просить вирок суду змінити, стягнувши з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування у розмірі 3959 грн. 32 коп. та повернувши власникам речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , напівпричіп «Asko», р.н. НОМЕР_2 , сідловий тягач «Volvo FH 12-42T», р.н. НОМЕР_3 , задній правий ліхтар напівпричепа «Asko», р.н. НОМЕР_2 ; решту речових доказів знищити; в решті залишивши вирок суду без змін.

У поданій обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційній скарзі, він просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши призначене йому судом покарання за ч.3 ст.286 КК України покарання з 6 років позбавлення волі до 3 років позбавлення волі, залишивши в решті вирок без змін. Свою позицію мотивує тим, що суд при обранні йому міри покарання хоч і зазначив, та не достатньо, на його думку, врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин: щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, те що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та має на утриманні двох малолітніх дітей. Також стверджує, що суд, поряд з наведеним, залишив поза увагою те, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи категорії № 3; його малолітні теж є потерпілими від Чорнобильської катастрофи, через що часто хворіють; маючи серйозні проблеми зі здоров`ям досить часто змушений лікуватися, а після отриманих внаслідок ДТП травм, стан його здоров`я значно погіршився; на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває; до винесення вироку він повністю відшкодував завдану злочином матеріальну шкоду обом потерпілим.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити та заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та частково апеляційну скаргу прокурора в частині повернення речових доказів, пояснення потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення потерпілих та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що подана прокурором апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а у апеляційній скарзі обвинуваченого слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлений на підставі сукупності зібраних у справі доказів, останнім судом дана повна та всебічна оцінка, в поданих апеляційних скаргах вони не оспорюються.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 в ході судового розгляду повністю визнав свою вину та дав покази стосовно обставин скоєного. Зокрема, підтвердивши встановлені досудовим та судовим слідством обставини порушення ним правил дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, в ході керування яким, заподіяв тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, від яких один потерпілий - ОСОБА_12 помер на місці події, а інший потерпілий - ОСОБА_11 помер по дорозі в лікувальний заклад. Також пояснив, що у той вечір неодноразово вживав спиртні напої разом з потерпілими. Вважає себе винним в тому, що сів за руль в стані алкогольного сп`яніння. Щиро розкаюється у вчиненому.

Визнавальні покази ОСОБА_6 узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (зі змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні міри покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції належним чином враховано обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне, щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину, його позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, а також те, що обвинувачений уперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Керування ОСОБА_6 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння суд належно оцінив як показник ступеня суспільної небезпеки і тяжкості вчиненого злочину.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції належно з кримінально процесуальним законодавством також було враховано й думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо призначення покарання обвинуваченому, оцінено характеризуючі особу обвинуваченого дані.

Щодо вимог апеляційної скарги обвинуваченого стосовно пом`якшення призначеного йому судом покарання за ч.3 ст.286 КК України враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин до 3 років позбавлення волі (що не передбачено інкримінованою йому санкцією ч.3 ст.286 КК України, - тобто з застосуванням ст.69 КК України), то наведені твердження апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду провадження.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тяжкі наслідки вчиненого, в якості пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину, особу винного, його позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, те що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та має на утриманні двох малолітніх дітей, думку потерпілих про призначення покарання пов`язаного з ізоляцією обвинуваченого від суспільства.

Щодо залишення поза увагою судом того, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи категорії № 3; його малолітні теж є потерпілими від Чорнобильської катастрофи, через що часто хворіють; маючи серйозні проблеми зі здоров`ям досить часто змушений лікуватися, а після отриманих внаслідок ДТП травм, стан його здоров`я значно погіршився; на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває; до винесення вироку він повністю відшкодував завдану злочином матеріальну шкоду обом потерпілим - колегія суддів розцінює їх критично, оскільки зазначені обвинуваченим дані у своєму співвідношенні з обставинами вчинення правопорушення та його наслідками не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Проаналізувавши всі наявні обставини по даному провадженні в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей у виді позбавлення волі, проте, у ближчому до мінімальної межі розмірі.

Вказане покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого і є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Підстав для пом`якшення йому покарання та застосування при його призначенні ст.69 КК України, як про це порушується питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

В цій частині рішення суду належним чином вмотивоване і відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону.

Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи стосовно допущених судом істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, яке перешкодило суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, зокрема не прийняття судом рішення щодо речових доказів та рішення щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні то останні є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду провадження.

Так, відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат та рішення щодо речових доказів.

Положеннями ч.2 ст.124 та ст.374 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат у разі ухвалення вироку. При цьому, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Проведення експертиз експертами спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Суд повинен стягнути з обвинуваченого на користь держави такі витрати. Рішення про відшкодування процесуальних витрат у резолютивній частині вироку суду не прийнято.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ухвалюючи вирок судом першої інстанції, в порушення приписів п.2 ч.4 ст.374 КПК України, не прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування у розмірі 3959 /три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять/ гривень 32 /тридцять дві/ копійки.

Речові докази повернути власникам:

- автомобіль «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 - власнику ОСОБА_6 ;

- напівпричіп «Asko», р.н. НОМЕР_2 , сідловий тягач «Volvo FH 12-42T», р.н. НОМЕР_3 , задній правий ліхтар напівпричепа «Asko», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_13 .

Інші речові докази знищити.

В решті вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3