Справа № 466/1525/15-к
УХВАЛА
Іменем України

06 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 27 січня 2015 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

27.01.2015 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги по вул. Шевченка у напрямку виїзду за межі міста Львова, біля буд. №154 «б» порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.1.п.1.5, п. 1.10 ( в частині значення термінів "пішохідний перехід", "небезпека для руху"), Р.2 п. 2.3 п.п. "б" і "д", Р.12 п. 12.1 та Р.18 п.18.1 ПДР України, що проявилось у тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу пішохід ОСОБА_5 , не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на пішохода, в результаті якого пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 32/2015 від 09.02.2015 року, у ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: відкритий відламковий перелом нижньої третини /мета епіфізу/ правої великогомілкової кістки, перелом діафізу правої малогомілкової кістки, які утворились від контакту з тупими предметами, могли утворитись 27 січня 2015 року від удару виступаючими частинами автомобіля при авто наїзді справа, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_3 заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час підготовчого судового засідання, потерпілий та обвинувачений надали суду угоду про примирення, укладену між ними від 04.03.2015 року.

Відповідно до угоди про примирення потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 1 ст. 286 КК України, та згоди про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (ст. 46 КК України), щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України.

Сторони примирилися між собою. Обвинувачений ОСОБА_3 , щиро розкаявся в тому, що вчинив кримінальне правопорушення по відношенню до ОСОБА_5 та попросив в останнього вибачення. В свою чергу потерпілий вибачив обвинуваченого ОСОБА_3 .

Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, вчинене громадянином ОСОБА_3 вперше. Відповідно до ч.2 ст.12 КК Укураїни, злочин передбачений ч.1 ст. 286 КК України по ступеню тяжкості відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в ході досудового розслідування беззастережно і в повному обсязі визнав свою вину в тому, що 27.01.2015 приблизно о 20.00 год. керуючи автомобілем марки « Мерседес Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині дороги по вул. Шевченка у напрямку виїзду за межі міста Львова, біля буд. №154 «б» він порушив чинні вимоги ПДР України, що виявилось в тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу пішохід ОСОБА_5 , не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого здійснив - наїзд на пішохода, в результаті якого пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Позовні вимоги визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначає, що примирення є добровільним, мотивами примирення є прощення обвинуваченого та задоволення після злочину - поведінкою обвинуваченого. Окрім цього, ОСОБА_3 , раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, щиро розкаявся та попросив вибачення примирившись з потерпілим, тому вказані сторони дійшли між собою згоди у примиренні та укладенні угоди. В зв`язку з чим сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та на підставі ст.285 КПК України та ст. 46 КК України клопочуть про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_5 , та обвинувачений ОСОБА_3 підтверджують, що вони розуміють наслідки передбачені ст. 473 КПК України та наслідки щодо невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, укладення та затвердження Угоди про примирення, якими є:

- для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку згідно з положеннями статей 394 і424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, а саме: відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, відмова від права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- для потерпілого обмеження права оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку згідно з положеннями статей 394 і424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст.46 КК України у разі затвердження угоди, просив затвердити угоду про примирення та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення від 04.03.2015 року та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням на підставі ст. 46 КК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України. Також, прокурор підтримав поданий в інтересах Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги цивільний позов та просив стягнути з обвинуваченого в користь лікарні 3 508,78 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Зі змісту ч. 3 ст. 474 КПК України, слідує , що угода про примирення, досягнута під час судового провадження, розглядається судом на стадії судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст.286 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 285 та 286 КПК України погодили звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності із вказаних вище підстав.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення , а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, відповідає фактичним матеріалам справи, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Речові докази автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 12. ч. 1, 46 КК України, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про примирення від 04 березня 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000041 від 27 січня 2015 року.

Відповідно до ст.46 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази - автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1