У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України
у складі:

головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Кузьменко О.Т., Пошви Б.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2008 року кримінальну

справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постановлені щодо ОСОБА_1. судові рішення.

Вироком Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2008 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст.89 КК України судимості не має,

засуджено за ч.3 ст.321 КК України три роки
три місяці позбавлення волі.

Ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 5 серпня 2008 року вирок змінено,
відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком два роки. Згідно зі ст.76 КК України його
зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органів кримінально - виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_1. визнано винуватим у тому, що він у лютому 2008 року в м. Димитрів
Донецької області в невстановленої слідством особи незаконно придбав 152
капсули отруйного лікарського засобу “Трамадол” та, незаконно зберігаючи їх при
собі, перевіз на громадському транспорті до місця свого проживання за адресою:
АДРЕСА_1, де незаконно зберігав із метою збуту.

У подальшому 14 лютого та 18 березня 2008 року ОСОБА_1 незаконно повторно
збув ОСОБА_3 по 10 капсул “Трамадолу” вагою 0,5 грам щоразу.

18 березня 2008 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_1. працівники міліції виявили та
вилучили 132 капсули “Трамадолу”
загальною вагою 6,6 грам, що є великим розміром, які ОСОБА_1 повторно незаконно зберігав із
метою збуту.

За змістом касаційного подання та змін
до нього прокурор, посилаючись на безпідставність звільнення апеляційним судом ОСОБА_1. на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з
випробуванням, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
подання прокурора, колегія суддів уважає, що в задоволенні касаційного подання
слід відмовити.

Висновки суду щодо винуватості
ОСОБА_1. у вчиненні
незаконного придбання, перевезення,
зберігання отруйних лікарських засобів з метою збуту, а також повторний збут у
великих розмірах отруйних лікарських засобів, які не є наркотичними або
психотропними чи їх аналогами, за обставин, викладених у вироку, та щодо кваліфікації його дій за ч. 3 ст.321 КК України є
законними й обґрунтованими, і в поданні прокурором не заперечуються.

Твердження прокурора в поданні про те, що призначене ОСОБА_1 покарання не
відповідає ступені тяжкості злочину внаслідок м'якості, є непереконливими.

Звільняючи ОСОБА_1. на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з
випробуванням, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції при
призначенні ОСОБА_1 покарання належними чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, особу засудженого, який за місцем проживання до вчинення злочину
характеризувався позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, щодо якої
виплачує аліменти, і виховує ще одну дитину, перебуваючи в цивільному шлюбі з
ОСОБА_4, на момент розгляду апеляції працевлаштувався, а також обставини, що
пом'якшують покарання, - щире каяття ОСОБА_1., активне сприяння розкриттю
злочину.

На підставі наведеного апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про
можливість звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням
відповідно до ст.75 КК України, із чим погоджується колегія суддів касаційного
суду.

Наведені в поданні доводи щодо м'якості призначеного засудженому покарання
з посиланням на ст. 65 КК України та роз'яснення, що містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від
24 жовтня 2003 року № 7 “Про практику призначення судами кримінального
покарання”, не є достатніми для визнання неможливим виправлення засудженого без
відбування покарання.

Зокрема, із матеріалів кримінальної справи не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив злочин на ґрунті пияцтва,
алкоголізму, наркоманії.

Та обставина, що ОСОБА_1 на момент винесення вироку не працював, не
свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи та не є відповідно до
ст. 75 КК України перешкодою для звільнення засудженого від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком, як на це посилається в
касаційному поданні прокурор.

Що ж стосується розміру отруйного
лікарського засобу, який придбав ОСОБА_1, то дана обставина є кваліфікуючою
ознакою і тому відповідно до ч.4 ст.67 КК України не може бути врахована як
обтяжуюча покарання.

Таким чином, наведені у поданні прокурора мотиви необґрунтованості
звільнення апеляційним судом ОСОБА_1. на
підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням не
випливають із закону.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції.

Судді:

О.Ф.СЕЛІВОН О.Т.КУЗЬМЕНКО
Б.М.ПОШВА