АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/182/14-к Номер провадження 11-кп/786/105/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 121 КК- Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8

та обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000668, за апеляцією прокурора Шишацького району на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пелагеївка Шишацького району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого робітником з догляду за тваринами у виробничому підрозділі агрофірми «Шишацька» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка», невійськовозобов`язаний, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

якого визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
До Апеляційного суду Полтавської області звернувся прокурор Шишацького району з апеляційною скаргою на вказаний вирок, у якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового вироку у зв`язку з не відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_10 дані ним в судовому засіданні 20 березня 2014 року. У вироку вказано, що зазначені показання, дані ним в судовому засіданні в присутності обвинуваченого та його захисників, суд їх не прийняв до уваги « так як вони були надані на сформовану у нього з боку правоохоронних органів особисту заінтересованість у доведенні обвинувачення ОСОБА_9 у спричиненні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала смерть останнього, а відтак є неправдивими». При цьому показання свідка ОСОБА_10 , дані ним у судовому засіданні 29 вересня 2014 року за таких же обставин, що і показання, які він давав у судовому засіданні 20 березня 2014 року, судом прийняті до уваги, як такі, що надані в обстановці, де виключався будь-який вплив на свідка.

Також прокурор вказує, що судом не взято до уваги висновок експерта від 05.02.2014 року відповідно до якого тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_11 утворилися в короткий проміжок часу і могли утворитися при обставинах вказаних ОСОБА_10 під час слідчого експерименту від 25.12.2013 року, в яких він вказував, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 чотири удари. У вироку зазначено, що вищевказані експертизи не беруться до уваги, тому, «що встановлена очевидна недопустимість, наданих органами досудового розслідування доказів, що в свою чергу позбавляє отримані доказового значення». Але судом не зазначено, яка саме «очевидна недопустимість» висновків експертів, передбачена положеннями КПК України, встановлена.

Крім того, під час судового слідства судом досліджувалися показання експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили висновки експертиз та вказали, що показання свідка ОСОБА_10 дані ним під час проведення слідчого експерименту 25.12.2013 року про те, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 чотири удари можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним про те, його показання під час проведення слідчого експерименту 24.12.2013 року з приводу того, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 тільки два удари можуть частково відповідати об`єктивним судово-медичним даним. Але судом вказані докази не взяті до уваги і суд не вказав чому ці докази до уваги не взяті.

Також, прокурор не вбачає в діях ОСОБА_9 ознак необхідної оборони.

В зв`язку з цим просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На апеляційну скаргу прокурора надійшли заперечення від адвоката ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 . Апелянт вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують ті фактичні та допустимі докази, які було покладено в основу виправдувального вироку. Вважає, що судом вірно не взято до уваги висновок експерта від 05.02.2014 року №312 та висновок експерта від 13.05.2014 року №72, адже ці два висновки схожі та являються теоретичними викладеннями, без конкретного аналізу та конкретних обставин аналізу.

Вважає, що належних, достовірних, допустимих доказів, щодо обвинувачення ОСОБА_9 в умисному спричиненні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть, на досудовому слідстві здобуто не було. Як не було їх надано і в ході судового розгляду кримінального провадження процесуальним прокурором. Упередженість вбачається в обставинах того, що уже 23 грудня 2013 року ОСОБА_9 було оголошено повідомлення про підозру. Мотиви підозри були сформовані слідчим без дослідження інших доказів, які були отримані в процесі досудового слідства уже пізніше.

Адвокат зазначає, що група прокурорів та слідчих не звернула уваги на те, що ОСОБА_11 уже падав при сутичці з ОСОБА_14 до зустрічі з ОСОБА_9 і не можливо виключити, що падіння мало наслідки отриманих пошкоджень. ОСОБА_11 також мав фізичну сутичку з ОСОБА_15 , що не виключає отримання ним тілесних ушкоджень.

Адвокат звертає увагу суду на те, що обвинувачений прийшов до садиби разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 і тільки з метою захисту ОСОБА_18 від побиття та для того, щоб припинити суспільно-небезпечні дії ОСОБА_11 , який перебував у нетверезому стані, вів себе агресивно, спричинив тілесні ушкодження, здійснював погрози сокирою та ножем. Ножем погрожував особисто ОСОБА_9 . Тому приходить до висновку, що ОСОБА_9 спричинив тілесні ушкодження потерпілому з метою самозахисту в стані необхідної оборони.

Аналізуючи показання ОСОБА_10 зазначає, що останній перебував під тиском працівників міліції і тому неодноразово змінював свої пояснення. Деякі моменти висловлював на підставі своїх припущень.

В зв`язку з цим просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін.

Місцевим судом встановлено, згідно обвинувального акту ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 20 грудня 2013 року, близько 14 год. 00 хв. на прохання ОСОБА_19 разом з ОСОБА_10 з метою заспокоєння потерпілого ОСОБА_11 , який чинив насильницькі дії відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_15 , прийшли до домогосподарства потерпілого, що в с. Пелагеївка Шишацького району Полтавської області. Порозмовлявши з ОСОБА_11 та заспокоївши його, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 залишили домогосподарство потерпілого та пішли в напрямку домоволодіння ОСОБА_9 .. Почувши як потерпілий в нецензурній формі вимагає від ОСОБА_9 , щоб той повернувся, останній разом з ОСОБА_10 повернулися до домогосподарства ОСОБА_11 . ОСОБА_9 зайшов до кімнати, де перебував потерпілий., а ОСОБА_10 залишився в приміщені веранди будинку.

В кімнаті між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої останній, тримаючи в руці кухонний ніж, висловлюючись, при цьому, нецензурною лайкою, кинувся в бік ОСОБА_9 , який стояв обличчям до нього на відстані близько 1,5 метрів.

ОСОБА_9 , захищаючись від дій ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в ліву частину голови, від якого той упав на ліжко, випустивши з рук ніж.

Допомігши ОСОБА_11 підвестись, ОСОБА_9 сів поруч з ним на ліжко по ліву від нього сторону, тримаючи, при цьому, його ліву руку своєю правою рукою. В ході розмови, що відбулася між ними, ОСОБА_11 в нецензурній формі образив ОСОБА_9 , на що останній, умисно наніс потерпілому кулаком лівої руки не менше двох ударів в праву частину голови, спричинивши йому, в такий спосіб, тілесні ушкодження у вигляді субдуральної гематоми в правій скроневій ділянці, охоплюючи праву лобну та право потиличну ділянки головного мозку; крововиливу у м`які тканини голови лобно - скроневої ділянки зліва та у м`яку мозкову оболонку правої лобної ділянки; перелому кісток носа; синців, що розташовані навколо правого ока, з розповсюдженням на праву стінку носа та праву скроневу ділянку, у внутрішньому куті лівого ока, з розповсюдженням на нижню повіку лівого ока, в лобно - скроневій ділянці зліва; садно, що розташоване в ділянці правого лобного бугра, які по поступеню тяжкості у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Виявлене в ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді тупої травми голови призвело до виникнення субдуральної гематоми, яка ускладнилася здавленням речовини головного мозку, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 17 - 20 години.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши доводи прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення захисників та обвинуваченого, які вважають вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора підставою для скасування вироку суду є невідповідність висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1)
висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
3) за наявністю суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
4) висновки суду,викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Аналізуючи висновки суду на предмет їх обґрунтованості доказами дослідженими під час судового розгляду колегія суддів вважає, що місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини кримінального провадження, проаналізував кожний наданий сторонами кримінального провадження доказ, які перевірив і належним чином оцінив з точки зору належності, допустимості і достовірності, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, як вбачається з вироку суду 20 грудня 2013 року в с. Пелагеївка Шишацького району в будинку ОСОБА_11 виникла конфліктна ситуація між самим господарем та ОСОБА_9 , який прийшов до будинку на вимогу ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та вже наніс тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_20 та односельцю ОСОБА_15 .

В ході сварки ОСОБА_11 несподівано схопив кухонного ножа та накинувся на ОСОБА_9 , який захищаючись від нападу наніс удари ОСОБА_11 кулаком правої руки в область голови.

Вищенаведені обставини підтверджуються наданими сторонами доказами, які повно і всебічно досліджені під час судовому розгляду, та не суперечать обвинувальному акту, затвердженого прокурором.

За обставин коли місцевий суд виходячи з конкретних обставин справи, а саме протиправної і агресивної поведінки ОСОБА_11 безпосередньо перед подією, характером дій ОСОБА_11 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та озброєний ножем накинувся на ОСОБА_9 , який перебуваючи в обмеженому просторі сприймав напад як реальну загрозу його життю та здоров`ю, колегія суддів вважає, що висновок суду про правомірний захист ОСОБА_9 від небезпечного посягання ОСОБА_11 шляхом заподіяння, відповідно до небезпечності посягання, необхідної і достатньої шкоди ОСОБА_11 , є обґрунтованим.

Твердження прокурора про те, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 не заслуговують на увагу, так як судом проаналізовані показання свідка ОСОБА_10 , які він давав в судовому засіданні як 20 березня так і 29 вересня 2014 року та при наявності суперечливих показань, як доказів у кримінальному провадженні, обґрунтував чому взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , дані ним 29 вересня 2014 року і чому відкинув показання дані свідком ОСОБА_10 20 березня 2014 року.

Зокрема суд вказав, що не сприймає до уваги свідчення свідка ОСОБА_10 надані ним суду 20 березня 2014 року щодо умисного спричинення ОСОБА_9 ще двох ударів кулаком лівої руки в праву частину голови потерпілого, так як дані свідчення були надані ОСОБА_10 з огляду на сформовану у нього працівниками правоохоронних органів особисту заінтересованість у доведеності обвинувачення у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_11 саме ОСОБА_9 .

Не заслуговують на уваги і доводи прокурора про не взяття судом до уваги висновків судово-медичної та комісійної судово-медичної експертиз про наявність у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які спричинені не менш як від трьох ударів в короткий проміжок часу.

Висновки судово-медичних експертиз підтверджують наявність тілесних ушкоджень у особи, а не особу чи осіб які могли спричинити вказані тілесні ушкодження.

Суд давши аналіз стабільним показанням обвинуваченого, суперечливим показанням свідка ОСОБА_10 , іншим доказам по справі, на думку колегії суддів прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_9 наніс тільки два удари кулаком в область голови ОСОБА_11 .

З показань судово-медичного експерта, який був доповідачем при проведенні комісійної судово-медичної експертизи, вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 були спричинені в короткий проміжок часу, який може визначатись до 3- 4 годин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази про нанесення ОСОБА_9 ще ударів ОСОБА_11 в область голови, місцевим судом обгрунтовано визнані не належними і недопустимими доказами.

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_11 виявлені і інші тілесних ушкоджень, зокрема у вигляді опіків тіла в області від живота до верхньої частини нижніх кінцівок.

Апеляційний суд дослідивши дані протоколів слідчих експериментів з участю свідка ОСОБА_10 та враховуючи не можливість допиту даного свідка при апеляційному розгляді, так як що сторона обвинувачення не змогла забезпечити явку даного свідка, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано взяв до уваги показання дані свідком ОСОБА_10 при судовому розгляді 29 вересня 2014 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд за наявністю суперечливих доказів стосовно спричинення ще не менш як одного отриманого ОСОБА_21 удару в область голови обґрунтовано зазначив чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Не спроможними є і доводи прокурора про те, що ОСОБА_9 перебував у будинку ОСОБА_11 без відповідного дозволу, так як ОСОБА_9 прийшов у будинку ОСОБА_11 на прохання близьких родичів ОСОБА_11 , а також на вимогу самого ОСОБА_11 , що підтверджується показаннями свідків та не суперечить обвинувальному акту.

Висновки суду, які викладені у вироку місцевого суду, стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , будь-яких істотних суперечностей не містять.

За таких обставин колегія суддів не вбачає будь-яких підстав, передбачених ст. 411 КПК України для скасування чи зміни вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, і як наслідок не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора Шишацького району залишити без задоволення, а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .