Єдиний унікальний номер №243/2203/15-к
Номер провадження №1-кп/243/218/2015
В И Р О К
Іменем України
«19» березня 2015 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця с. Долина Слов`янського району Донецької області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, який на утриманні має малолітню дитину, працює водієм приватного сільсько-господарського підприємства «Дружба», раніше не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2014 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував біля дитячого садку що розташований за адресою: Слов`янський район, с. Долина, вул. Леніна, 55-б. В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний умисел та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_5 , в наслідок чого вона втратила рівновагу і впала на землю. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 наніс один удар лівою ногою по правому колінному суглобу ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_6 пішов у невідомому напрямку.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_5 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі правого колінного суглоба, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою провину у висунутому обвинуваченні та суду пояснив, що тривалий час між ним та потерпілою існують неприязні відносини, в них є спільна дитина. 20 вересня 2014 року у с. Долина мало місце святкування Дня села. Біля клубу він знаходився в компанії товаришів, зі своєю вагітною дружиною. Близько о 17 годині до їх компанії підбігла велика вівчарка та почала лаяти. Його дружина дуже злякалась, і він почав гнати собаку геть. Коли він гнався за собакою, на його шляху з`явилась потерпіла ОСОБА_7 , яка почала протягувати до нього руки, можливо, щоб подряпати йому обличчя. Він просто відштовхнув її зі свого шляху рукою, а вона якось невдало перекрутилась від поштовху та впала на бік.
Того дня він вжив лише келих пива.
Свою провину у висунутому обвинуваченні не визнає, оскільки ніякого удару ногою потерпілій він не наносив. Вважає, що потерпіла його оговорює, щоб нашкодити йому та його сімї.
Аналогічні пояснення були надані обвинуваченим і на стадії досудового розслідування. Так зі змісту пояснень підозрюваного ОСОБА_8 , наведених у протоколі проведення слідчого експерименту від 30 січня 2015 року вбачається, що останній лише виставив набігу вперед праву руку, а ОСОБА_9 зіткнулась правим плечем з рукою та впала на землю на лівий бік (а.к.п. 48-50).

Не зважаючи на повне не визнання своєї вини обвинуваченим, висновок суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на наступних доказах, досліджених в судовому засіданні.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що з обвинуваченим ОСОБА_6 вона знайома давно, як з мешканцем с. Долина. У грудні 2013 року вона народила від нього дитину, після чого ОСОБА_10 почав до неї ставитись не адекватно, оскільки вона уникає спілкування з ним. У липні 2014 року він побив її в кафе, розбив їй голову. Оскільки влітку 2014 року у Слов`янському районі Донецької області була тимчасово припинена діяльність міліції та лікарні, вона не мала змоги звернутись у лікарню за медичною допомогою та зафіксувати факт нападу на неї ОСОБА_10
20 вересня 2014 року у с. Долина мало місце святкування Дня села. Впродовж свята, яке тривало весь день, ОСОБА_10 неодноразово проходив повз неї, усіляко чіпав її та дитину. У зв`язку з цим вона зі своєю компанією та дитиною відійшли на територію покинутого дитячого садка. Знаходячись там, вона чула, що між мешканцем села ОСОБА_11 та ОСОБА_8 відбувається конфлікт з приводу собаки, який переріс у бійку. Через деякий час вона з ОСОБА_12 відійшли від садка та попрямували у бік дороги. Несподівано на неї з боку дороги вибіг ОСОБА_10 , який наздоганяв ОСОБА_11 , та кулаком правої руки ударив її у праве плече. Поштовх був таким сильним, що вона перекрутилась, а при падінні дуже сильно подряпала собі щоку. Впала вона на бік, а ОСОБА_10 наніс їй ще удар лівою ногою по коліну. Все це сталось дуже швидко. Одразу до неї підбіг ОСОБА_13 , який допоміг їй піднятись. Від загоєння подряпини на щоці залишився шрам.
Бачила, що 20 вересня 2014 року ОСОБА_10 вживав у своїй компанії горілку та пиво.
Вважає, що ОСОБА_6 бив її лише за те, що вона опинилась на його шляху. Того ж дня ОСОБА_8 на мотоциклі навмисно збив її вітчима ОСОБА_14 та матір, їм були спричинені значні тілесні пошкодження, вони лікуються до цього часу. За цим фактом відносно ОСОБА_10 також порушене кримінальне провадження. Влаштовуючи батьків у лікарню, вона не змогла одразу звернутись до правоохоронних органів з заявою відносно протиправних дій ОСОБА_10 , а зробила це лише через два дні.
Свої показання потерпіла підтвердила в ході проведення слідчого експерименту 01 жовтня 2014 року, в ході якого вона пояснила та показала, що 20 вересня 2014 року, близько о 17 год., від нанесеного їй ОСОБА_10 удару в область грудної клітини вона впала, а ОСОБА_10 наніс їй удар по колінному суглобу (а.к.п. 24-26). В ході проведення слідчого експерименту 13 січня 2015 року потерпіла ОСОБА_7 також вказала, як в наслідок отриманого удару кулаком правої руки в область її грудної клітини вона впала на лівий бік (фото 2), та як ОСОБА_10 наніс удар лівою ногою по колінному суглобу (фото 3) (а.к.п. 39-42).
Показання потерпілої відносно локалізації та механізму отримання нею від дій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень 20 вересня 2014 року знаходять своє підтвердження у висновку експерта №411 від 25 вересня 2014 року, відповідно до якого на підставі освідування ОСОБА_7 встановлено, що виявлені садна на шкірі лівої виличної області, передньої поверхні колінного суглобу і задньої поверхні лівого плечового суглобу утворились від ковзної дії тупих предметів, синець на шкірі правого колінного суглобу від дії тупого предмету, можливо, у вказаний строк і відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.к.п 23).
Свідок ОСОБА_15 в залі суду показав, що 20 вересня 2014 року, близько о 17 год., він вдвох з ОСОБА_7 відходили від дитячого садка та наближались до проїзної частини. Він йшов позаду, відстань між ними була приблизно 3 метри. Несподівано збоку дороги, справа, на ОСОБА_7 вибіг ОСОБА_10 , який кулаком правої руки наніс удар в область правого плеча дівчини. Від удару ОСОБА_7 перекрутилась та впала на землю. ОСОБА_10 лівою ногою наніс їй удар по коліну та побіг далі. Все це тривало менше хвилини, він одразу підбіг до ОСОБА_7 та допоміг їй підвестися. Побачив, що у Вергелес була дуже подряпана щока та звезене коліно.
Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту за його участі 01 жовтня 2014 року та 14 січня 2015 року, де останній вказав, як в наслідок отриманого удару кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_9 впала на лівий бік, та як ОСОБА_10 наніс їй удар лівою ногою по колінному суглобу (а.к.п. 27-29, 43-46).
На підставі вивчення описової частини висновку експерта № 411 від 25.09.14р., по факту судово-медичного огляду ОСОБА_5 та вивчення наданих протоколів слідчих експериментів, експерт у своєму висновку №431 від 07 жовтня 2014р. (додатково до експертизи № 411 від 25.09.14р.) прийшов до наступного: при проведенні слідчого експерименту 01.10.2014р. за участю ОСОБА_5 остання показала механізм нанесення удару в область правого колінного суглоба, при якому у неї міг утворитися наявний синець на шкірі правого колінного суглоба. При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_5 вказала, що після нанесення удару в груди вона впала на землю, при цьому не можна виключити, що при цьому могла утворитися виявлене ??садно на задній поверхні лівого плечового суглоба. Механізм утворення інших наявних тілесних ушкоджень не вказано.

При проведенні слідчого експерименту 01.10.2014р. за участю свідка ОСОБА_15 останній показав механізм нанесення удару потерпілій ОСОБА_5 в область правого колінного суглоба, при якому у неї міг утворитися наявний синець на шкірі правого колінного суглоба. При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_15 вказав, що після нанесення їй удару в груди, вона впала на землю, при цьому не можна виключити, що при цьому могла утворитися виявлене ??садно на задній поверхні лівого плечового суглоба. Механізм утворення інших наявних тілесних ушкоджень не вказано (а.к.п. 30).

Суд вважає переконливим та приймає до уваги висновок експерта №541 від 20 листопада 2014 року (додатково до експертизи №411/431), відповідно до якого, на підставі вивчення описової частини висновку експерта № 411 від 25.09.14р. по факту судово-медичного огляду ОСОБА_5 і ознайомлення з наданими протоколом додаткового допиту ОСОБА_5 , експерт прийшов до наступного: при додатковому допиті ОСОБА_5 описала механізм падіння на ліву сторону тіла, при якому не міг утворитися синець на шкірі правого колінного суглоба. (В силу його протилежної локалізації та ударного механізму утворення). При цьому синець на шкірі правого колінного суглоба міг утворитися при нанесенні удару в цю область (а.к.п. 38).

Згідно висновку експерта №22 від 19 січня 2015 року, не виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_5 тілесних пошкоджень при механізмі, на який вказала вона та ОСОБА_15 в ході проведення з ними слідчих експериментів (а.к.п. 47).

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави сумніватися в достовірності фактів і обставин, викладених потерпілою та свідком ОСОБА_15 по суті справи, оскільки їх свідчення послідовні, не містять в собі протиріч, узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами у справі, а тому суд визнає їх достовірними та приймає до уваги.

Свідок ОСОБА_16 показав, що ввечері 20 вересня 2014 року він, проїжджаючи біля бару «Очаг» с. Долина, бачив на краю проїжджої частини ОСОБА_7 , яка плакала і в неї була дуже червона щока. Про це він одразу повідомив батьків ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що ввечері 20 вересня 2014 року вона з чоловіком ОСОБА_6 святкували День села і знаходились у компанії знайомих біля контори с. Долина. Несподівано до них підбігла велика собака та почала лаяти. Вона дуже злякалась, і чоловік почав гнати собаку геть, при цьому він біг вздовж дороги. Несподівано на чоловіка з широко розставленими руками почала наближатись ОСОБА_5 . ОСОБА_10 просто відштовхнув ОСОБА_7 в плече рукою, а та невдало перекрутилась та впала. Ніяких ударів ногою ОСОБА_10 потерпілій не наносив.
Аналогічні пояснення були надана свідком ОСОБА_19 на стадії досудового розслідування. Так, в ході проведення слідчого експерименту 30 січня 2015 року остання вказала, що ОСОБА_7 , зіткнувшись з правою рукою ОСОБА_10 , впала на лівий бік (а.к.п. 51-53).
Наведені показання свідка ОСОБА_18 , яка, на думку суду, є особою в силу родинних відносин прямо зацікавленою в результатах розгляду кримінального провадження, суперечать доказам, які прийняті судом до уваги, тому визнаються судом необґрунтованими і не приймаються до уваги.

Крім того, відповідно до висновку експерта №70 від 05 лютого 2015 року (додатково до експертиз №№ 411,431, 541, 22), судово-медична експертиза не виключає можливості утворення наявних у ОСОБА_5 пошкоджень на лівій стороні тіла в результаті падіння з доданим прискоренням, як це було вказано в ході проведення слідчих експериментів, за участі ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_18 . Виникнення ж синця на шкірі правого колінного суглоба при такому механізмі падіння можливо виключити, в силу його протилежної локалізації і ударного механізму виникнення (а.к.п. 54).

Свідок ОСОБА_20 в залі суду показала, що ввечері 20 вересня 2014 року вона бачила, як до компанії ОСОБА_10 причепилась велика собака. ОСОБА_10 почав бігти та гнати собаку, на його шляху опинилась ОСОБА_7 , яку ОСОБА_10 якось в тулуб, чи плече, штовхнув рукою. Вона не бачила, кулаком чи кістю штовхав ОСОБА_10 потерпілу. Від удару ОСОБА_9 впала на бік. Вона не бачила, як саме лежала на землі ОСОБА_7 , оскільки це було на відстані приблизно 50 метрів. Вважає, що ОСОБА_10 не міг вдарити ОСОБА_7 ногою, оскільки він одразу відбіг від неї.
Суд критично ставиться до наведених пояснень ОСОБА_21 , яка є людиною пенсійного віку (1955 року народження), має поганий зір та користується окулярами. Суд вважає, що внаслідок сукупності наведених суб`єктивних причин та значної віддаленості від місці події, показання цього свідка є неповними, неточними, а тому не приймає їх до уваги.
Свідок сторони захисту ОСОБА_22 в залі суду показав, що 20 вересня 2014 року на святі Дня села Долина він здійснював приготування та продаж шашлику. Бачив, як ОСОБА_10 , який є його товаришем, на бігу штовхнув ОСОБА_7 , яка впала. Ніяких ударів ногою ОСОБА_10 не наносив.
Такі пояснення свідка ОСОБА_23 суд не приймає до уваги, оскільки вони не узгоджуються, як з поясненнями самої потерпілої, так і свідка ОСОБА_12 , які прийняті судом до уваги. Крім того, в силу дружніх відносин, даний свідок також є особою прямо зацікавленою у результатах розгляду кримінального провадження.

Сукупність наведених і оцінених доказів, які суд прийняв до уваги, переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 , скоїв умисне легке тілесне ушкодження, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , дані ним, як на стадії досудового розслідування, так і в судовому засіданні, в тій частині, що він не скоював інкримінованого йому злочину, а також в тій частині, що потерпіла, а також свідок ОСОБА_12 його оговорюють, у зв`язку зі сформованими між ним та потерпілою неприязними відносинами, в сукупності з іншими, зібраними по справі доказами, суд знаходить ці свідчення підсудного ОСОБА_10 надуманими, даними з метою піти від кримінальної відповідальності, розцінює їх, як спосіб захисту обвинуваченого, оскільки ці його твердження суперечать об`єктивній дійсності і зібраним по справі доказам. Неспроможними є свідчення обвинуваченого, щодо отримання потерпілою синця колінного суглоба просто при падінні і згідно з прийнятими до уваги судом висновками судово-медичної експертизи №70 від 05 лютого 2015 року.

У той же час, свідчення потерпілої ОСОБА_7 суд знаходить правдивими, відповідаючими об`єктивній дійсності, приймає їх до уваги, оскільки, на думку суду, у потерпілої немає причин для обмови обвинуваченого, потерпіла не зацікавлена ??в результатах розгляду кримінального провадження. Сам же обвинувачений ОСОБА_10 не навів в судовому засіданні будь-яких переконливих доводів, які свідчать про те, що потерпіла його оговорює, що у неї є причини для його обмови. Крім того, свідчення потерпілої узгоджуються з прийнятими судом до уваги показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаного у судовому засіданні, а також з іншими, зібраними по справі докази і, на думку суду, повністю спростовують свідчення підсудного ОСОБА_10 , дані ним в судовому засіданні стосовно того, що тілесні ушкодження потерпілій були заподіяні при інших обставини. Спроможними є свідчення потерпілої, щодо обставин отримання нею тілесних пошкоджень, і згідно висновків судово-медичних експертиз №541 від 20 листопада 2014 року та №22 від 19 січня 2015 року.
Доводи потерпілої ОСОБА_7 з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_10 ставиться не адекватно до всієї її родини, також підтверджуються витягом з кримінального провадження №0003448, внесеного у ЄРДР 21.09.2014р. за заявою потерпілої ОСОБА_24 . Скоєне кваліфіковане за ч. 1 ст. 286 КК України. З фабули скоєного вбачається, що 20 вересня 2014 року близько о 19 год. 50 хв. (тобто незабаром після побиття потерпілої ОСОБА_7 ) на проїзній частині вул. Радянської с. Долина Слов`янського району в районі будівлі сільської ради с. Долина стався наїзд на пішохода ОСОБА_14 мотоциклом УРАЛ під керуванням ОСОБА_6 . В результаті наїзду ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до злочинів невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 : раніше не судимий (а.к.п. 32); за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно (а.к.п. 33-34, 35, 36); на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває (а.к.п. 37); має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_25 , 2014 року народження.

Обставиною, пом`якшувальною покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає наявність на утриманні в обвинуваченого малолітньої дитини.

Обставиною, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому, орган досудового розслідування та суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи рішення про вид і міру покарання, яке б можливо було призначити обвинуваченому ОСОБА_6 , і яке б в повній мірі б сприяло його виправленню і попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений є єдиним годувальником в родині, його дружина перебуває у декретній відпустці, окрім своєї дитини, виховує дитину дружини від першого шлюбу, вважає недоцільним призначення йому покарання у виді штрафу та виправних робот, що муже негативно вплинути на фінансовий стан його родини. Призначаючи обвинуваченому єдине можливе, з урахуванням викладених обставин, покарання у виді громадських робіт, суд вважає за можливе призначити його у розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої обвинуваченому частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Судових витрат в кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування до ОСОБА_6 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.

Речових доказів в кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цією статтею Кримінального Закону у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя: ОСОБА_1