Справа № 464/53/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/293/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, студента 2-го курсу Львівського автомобільно-дорожнього коледжу,
за ч. 1 ст. 309 КК України,
з участю прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_8
представника відділу у справах дітей Сихівської РА ЛМР: ОСОБА_10
за апеляційною скаргою захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26 січня 2015 року.
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави витрати на залучення експерта в сумі 294, 84 грн.
Вирішене питання відносно речових доказів.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 28 листопада 2014 року о 16.00 год. біля ТЦ «Зубра», що на просп. Червоної Калини, 109 в м. Львові незаконно придбав, знайшовши паперовий згорток з наркотичним засобом - канабісом (марихуаною), який розділив на дві частини та незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту. Того ж дня о 22.00 год. біля комп`ютерного клубу «ТНТ», що на просп. Червоної Калини, 109 в м. Львові обвинувачений був затриманий працівниками міліції, які виявили та вилучили у нього із задньої кишені штанів та внутрішньої кишені куртки два згортки з наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 5,512 грам.
В апеляційній скарзі захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_6 від покарання

із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батьків. В обґрунтування покликається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. ОСОБА_6 постійного заробітку немає, стипендії по місці навчання не отримує. Разом із тим, обвинувачений є неповнолітнім, вчинив злочин вперше, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно. ОСОБА_6 щиро розкаюється у вчиненому злочині та активно сприяв розкриттю злочину, в подальшому характеризується бездоганною поведінкою, на що може безпосередньо вказувати добросовісне ставлення до навчання, дотримання правил поведінки в громадських місцях та побуті. На думку захисту наведене свідчить про те, що на момент постановлення вироку ОСОБА_6 не потребував застосування покарання і відповідно до ч.1 ст. 105 КК України міг бути звільнений судом від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених частиною другою цієї статті.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який, частково підтримав подану апеляційну скаргу, просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, щодо чого не заперечив представник відділу у справах дітей, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам є обґрунтованим і в апеляційній скарзі не оспорюється, як і питання кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України.

Що стосується поставленого в апеляції питання про звільнення ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно ст. 12 КК України скоєний обвинуваченим злочин класифікується як злочин середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 є неповнолітнім, вперше притягується до кримінальної відповідальності, згідно пояснення представника відділу у справах дітей ОСОБА_10 - на обліку у службі в справах дітей не перебував. За змістом пояснень обвинуваченого суду апеляційної інстанції він на даний час заробітку не має /робота носила тимчасовий, неофіційний характер/. Поведінка обвинуваченого під час досудового та судового провадження, який свою вину визнав повністю, жалкує з приводу вчиненого, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся, інших правопорушень не вчиняв, позитивно характеризується, навчається у навчальному закладі, свідчить про осуд ним свого вчинку, подальшу бездоганну поведінку та те, що він на момент ухвалення вироку не потребував застосування покарання.

Враховуючи клопотання захисника, підтримане обвинуваченим ОСОБА_6 та його законним представником ОСОБА_8 , про звільнення неповнолітнього обвинуваченого від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_8 /оскільки батько, будучи на військовій службі, брав участь в АТО, лікувався, і в даний час не може належним чином здійснювати нагляд за неповнолітнім сином/ а також приймаючи до уваги, що представлені характеризуючі дані відносно ОСОБА_8 свідчать про те, що вона позитивно характеризується по місцю проживання, згідна, має можливість та здатна забезпечити позитивний виховний вплив на сина і постійний контроль за його поведінкою, думку прокурора та представника відділу у справах дітей, які вважають за можливе передати неповнолітнього під нагляд матері, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду та звільнити неповнолітнього обвинуваченого від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері - ОСОБА_8 до досягнення обвинуваченим повноліття.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26 січня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 до досягнення ним віку 18 років.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді: