№ 645/3425/14-к
№ 1-кс/645/435/14
У Х В А Л А
Іменем України
м.Харків 24 квітня 2014 року

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Фрунзенського району м.Харкова ОСОБА_3 , слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_4 , розглянув в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання слідчого про арешт майна,

Встановив:

Слідчий СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Фрунзенського району м.Харкова ОСОБА_5 , про арешт нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , та направити для виконання ухвалу суду до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за адресою: м. Харків, вул.Короленка, 16.
Підставами для надання доступу до цієї документації слідчий зазначає те, що 01.04.2014 року до Фрунзенського РВ звернувся ОСОБА_6 з заявою про те, що йому була завдана майнова шкода внаслідок неповернення грошових коштів в сумі 43 000 доларів США.
Відомості про кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001180 від « 01» квітня 2014 року, за фактом зловживання довірою, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 в кінці 2012 року познайомився з ОСОБА_7 , через деякий час у них зав`язалися дружні стосунки. 04.11.2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи під впливом ОСОБА_7 , продав свій приватний будинок, який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , сума продажу склала 73 тисячі доларів США. Після продажу будинку, ОСОБА_6 переїхав жити до ОСОБА_7 на орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, ОСОБА_7 переконала ОСОБА_6 , що гроші не можна тримати у банку і ОСОБА_6 приніс частину грошових коштів, отриманих від продажу будинку, в сумі 43 тисячі доларів США до орендованої квартири ОСОБА_7 та поклав їх до шафи з речами.
Через декілька днів ОСОБА_6 виявив, що гроші з шафи зникли, проте ОСОБА_7 заспокоїла його і сказала, що гроші знаходяться в надійному місці і за необхідності вона їх відразу віддасть.
В середині грудня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відбулася сварка, в результаті якої ОСОБА_7 вигнала ОСОБА_6 з квартири, а щодо грошей сказала, що нічого не знає і нічого у ОСОБА_6 не брала.
В подальшому у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відбулася зустріч, в результаті якої ОСОБА_7 повідомила, що вона у грудні 2013 року за гроші в сумі 43 тисячі доларів США, які належали ОСОБА_6 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та запевнила, що грошові кошти вона обов`язково поверне, як продасть квартиру. В підтвердження своїх слів ОСОБА_7 написала ОСОБА_6 відповідну розписку, проте з березня 2014 року будь-який зв`язок з ОСОБА_7 припинився, що змусило ОСОБА_6 звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою.
З метою забезпечення недопущення продажу та зміни власника нерухомого майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення за зверненням ОСОБА_6 , просить накласти арешт на вказану квартиру.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.
З підстав, передбачених ч.2 ст.172 КПК України, ОСОБА_7 у судове засідання не викликалась.
Перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує свої доводи, приходжу до висновку про його задоволення, оскільки існують достатні докази, що вказують на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, можливий розмір завданої майнової шкоди та цивільного позову складає 360 000 грн., що співрозмірно вартості квартири, тому таке обмеженням права власності є розумним та спів розмірним завданням кримінального провадження. Крім того, неприйняття рішення про заборону розпоряджатися вказаною квартирою може призвести до втрати відповідного майна (зміни власника нерухомого майна), що в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Арешт квартири обмежує право ОСОБА_7 розпорядження цим майном шляхом його відчудження, проте не перешкоджає останній користуватись вказаним житловим приміщенням та розпоряджатись ним іншим чином.
Згідно ст.174 КК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник, або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника, або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.167, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
У х в а л и в :

Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п*яти днв з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1