Справа № 148/2340/14-к
Провадження №11-кп/772/122/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тульчинського районного суду від 24 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

з середньою освітою, не одруженого,

не працюючого, раніше судимого:

14.08.2002 року Тульчинським районним

судом за ст. 185 ч. 3 КК України до 3-х років

позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України

звільнений від відбування призначеного

покарання з іспитовим строком 1 рік; 23.12.2009

року Тульчинським районним судом за ст. 128 КК

України до 200 годин громадських робіт; 29.11.2013

року відповідно до ухвали Тульчинського районного

суду звільнений від кримінальної відповідальності за

ст. 125 ч. 1 КК України на підставі ст.46 КК України;

05.02.2014 року Тульчинським районним судом за

ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі

1020 грн.,-
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 125 ч. 1 КК України та призначено покарання: за ст. 122 ч. 1 КК України у виді 2-х років обмеження волі; за ст. 125 ч. 1 КК України у виді громадських робіт строком на 160 годин. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, з врахуванням положень ст. 72 ч. 1 п.4 КК України, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, у виді обмеження волі строком на два роки.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні ним наступного.

ОСОБА_7 , 23.07.2014 року, близько 18-00 год. в АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс один удар правою рукою по голові, в область правого ока ОСОБА_9 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді сукон`юктивального крововиливу в стані розсмоктування правого ока, а також синця в ділянці нижньої повіки справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №76 від 29.07.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Крім того, 01.09.2014 року, біля 17-00 год. в смт. Кирнасівка Тульчинського району по вул. Леніна, біля кафе «Кагат», ОСОБА_7 , діючи умисно, після виниклої суперечки на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс гр. ОСОБА_10 удар правою рукою по голові, в область правої щоки, від якого останній впав на землю. Після цього, ОСОБА_7 наніс декілька ударів ногою по тулубу лежачого на землі ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому 9 ребра по середнє-пахвинній лінії зліва, забою правого плечового суглобу, а також саден, синців в області обличчя та лівої верхньої кінцівки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №100 від 01.09.2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий (більш як 21 день) розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на ряд пом`якшуючих обставин, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовільнити, виступ прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів є обґрунтованим.

Провадження розглянуто в порядку ст. 349 КПК України, доведеність вини у справі не оскаржується.

Розглядаючи справу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши як ступінь тяжкості вчинених злочинів, так і особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України.

При цьому, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнано щире каяття, а обставин, що його обтяжують судом не встановлено.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_7 про утримання ним малолітньої дитини, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про її наявність, крім того, згідно вироку суду обвинувачений є непрацюючим.

За таких обставин призначене за сукупністю злочинів покарання у виді двох років обмеження волі, не є надмірно суворим, оскільки саме таке покарання досягне мети визначеної ст. 50 КК України щодо виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, у зв`язку з чим підстав для звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, про що він просить у своїй апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд,-

П О С Т А НО В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тульчинського районного суду від 24 листопада 2014 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

З оригіналом згідно: