Справа № 159/387/15-к Провадження №11-кп/773/172/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2015 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, раніше судимий: 02 липня 2004 року Ковельським міськрайонним судом за ч.1 ст.186 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 16 вересня 2004 року Старовижівським районним судом за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 16 травня 2006 року Ковельським міськрайонним судом за ч.2 ст.309, ст.71 КК України на 3 роки позбавлення волі; 19 квітня 2013 року Ковельським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту, 18 жовтня 2013 року звільнений з місць позбавлення волі після відбування покарання,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з 01 грудня 2014 року, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід залишений попередній тримання під вартою.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 31 липня 2014 року, близько 12.00год., на подвір`ї буд. АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрав майно ОСОБА_11 на загальну суму 339,60 грн. При цьому ОСОБА_8 схопив потерпілого за ліву руку та завів йому за спину і утримуючи в такому положенні, надав можливість ОСОБА_10 відібрати у потерпілого мобільний телефон «Київстар Блюм 292», вартістю 314,60грн. із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., та гроші в сумі 15 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всі доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені, оскільки він взагалі ніякого злочину не вчиняв, потерпілого не знає, а останній його оговорює. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який заперечив скаргу та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_8 в відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так, суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме показання потерпілого ОСОБА_11 про те, що дійсно за вказаних обставин місця та часу до нього підійшли двоє незнайомих чоловіків, якими були обвинувачений ОСОБА_8 і засуджений ОСОБА_10 , які при цьому відкрито заволоділи його телефоном та грошима. ОСОБА_8 його схопив за ліву руку та завів за спину, а Компанієць забрав гроші і телефон. Спротиву не чинив, бо мав слабке здоров`я. Дані показання є послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема проведеним слідчим експериментом (а.к.п.57-64), висновком експерта про вартість телефону (а.к.п.47-52), показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими доказами, яких піддавати сумніву в суду підстав немає.

Не має в суду підстав і вважати, що потерпілий оговорює обвинуваченого, оскільки вони не були знайомі, про що стверджував як потепілий, так і сам обвинувачений.

Окрім того, твердження апелянта про те, що він взагалі не знайомий з потерпілим, на правову кваліфікацію його дій ніяким чином не впливає.

Свідок ОСОБА_10 31 липня 2014 року при затриманні працівниками міліції видав викрадений мобільний телефон «Київстар Блюм 292» (а.к.п. 39).

Як убачається з вироку Ковельського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року ОСОБА_10 визнаний винним і засуджений за вчинення грабежу щодо ОСОБА_11 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, цією особою являється ОСОБА_8 . Ухвалою апеляційного суду від 05 лютого 2015 року вказаний вирок залишений без змін.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно та за попередньою змовою групою осіб вчинив грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, через незначиний проміжок часу після звільнення знову вчинив тяжкий корисливий злочин, а тому прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Обставин, щоб пом`якшували чи обтяжували покарання, судом не встановлено.

Також при призначенні ОСОБА_8 покарання враховано молодий вік та позитивну характеристику за місцем відбування покарання.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таким чином, доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді