ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.10 Буринський районний суд Сумської областів складі:

головуючого судді Комлевої B.C.

при секретарі Божок В.М.

з участю прокурора Бауліна О.І. адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Буринь кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, безпартійного, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, засуджений 03.09.2009 року Липоводолинським районним судом Сумської області за ст.190 ч.1, ст.190 ч.2 КК України до 3-х років обмеження волі,

у скоєнні злочину, передбаченого ст..390 ч.1 КК України, Встановив:

Підсудний ОСОБА_2, будучи засудженим вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 03.09.2009 року за ст.. ст.. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України до трьох років обмеження волі і, відбуваючи з 07.10.2009 року покарання у виді обмеження волі в Конотопському ВЦ№130, 31.05.2010 року звернувся з заявою до в.о.начальника Конотопського виправного центру №130, в якій просив дозволу на виїзд до виробничої дільниці КВЦ №130 в с. Жовтневе Буринського району Сумської області. В заяві вказав що бажає працювати на виробничій дільниці с. Жовтневе Буринського району, де зобовязався також виконувати усі необхідні роботи, не залишати меж дільниці та робоче місце без дозволу адміністрації; не вступати в будь-які відносини з місцевими мешканцями та іншими громадянами; не вживати, не зберігати спиртні та наркотичні речовини і інші заборонені речі. ОСОБА_3 також був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, яка може настати за порушення громадського порядку та своїх обовязків.

Дана заява була врахована та керівником було винесене відповідне розпорядження від 31.05.2010р. за № 15зас, відповідно до якого ОСОБА_2 направили на виробничу дільницю Конотопського ВЦ №130 розташовану в с.Жовтневе Буринського району Сумської області, де він продовжив відбувати покарання.

Знаходячись на території виробничої дільниці, яка на час виконання робіт є для нього місцем обмеження волі, тобто територією виправного центру, ОСОБА_2 був зобовязаний виконувати необхідні роботи і не залишати встановлені межі виправного центру без дозволу адміністрації.

08.08.201 Ороку в період з 11.00 до 15.00год. ОСОБА_2 було надане короткострокове побачення із його знайомим ОСОБА_4, мешканцем м. Тростянець Сумської області. Після проведеного побачення ОСОБА_2 попросився у чергового по виробничій дільниці ОСОБА_5 провести свого знайомого до автомобіля, і отримавши згоду, ОСОБА_2 пішов у напрямку автомобіля, після чого умисно покинув територію дільниці.

08.08.2010року біля 16 год. черговий по виробничій дільниці с. Жовтневе Буринського району ОСОБА_5 під час перевірки виявив відсутність на дільниці засудженого до обмеження волі ОСОБА_2 та прийняв заходи щодо встановлення можливого місцезнаходження засудженого, але проведеними пошуковими заходами ОСОБА_2 виявлено не було, про що о 18.00год. повідомив до чергової частини Конотопського ВЦ-130. Того ж дня о 21год.20хв. в ході проведення оперативно розшуковик заходів співробітниками Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумській області засуджений ОСОБА_2 з ознаками алкогольного спяніння був затриманий біля підїзду будинку №2/1 по вулиці Жукова в м.Суми та доставлений до Конотопського ВІД №130.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину свою визнав і пояснив, що покинув місце відбування покарання, щоб побачитися із своєю сім»єю, яка потребує допомоги. Про місце перебування пізніше повідомив в установу. Розкаявся у скоєному.

Таким чином суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 доведена в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ст..390 ч.1 КК України, поскільки він, будучи засудженим до покарання у вигляді обмеження волі, вчинив самовільне залишення місця обмеження волі.

При призначенні покарання для підсудного суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, його особу.

ОСОБА_2 визнав свою вину і розкаявся у скоєному, в цілому позитивно характеризується, злочин скоїв внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

При таких обставинах суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі. Відповідно до ст..71 КК України до призначеного покарання необхідно приєднати частково невідбуте покарання у вигляді обмеження волі за вироком суду від 03.09.2009 року, застосувавши при цьому положення ст..72 КК України.

Керуючись ст.. ст.. 321, 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 390 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Відповідно до ст..71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання, призначеного вироком Липоводолинського районного суду від 03.09.2009 року за ст..190 ч.1, 190 ч.2 КК України, застосувавши при цьому положення ст..72 КК України і остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити утримання під вартою

Строк відбуття покарання обчислювати із 28 серпня 2010 року.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Буринський районний суд на протязі 15 днів з дня проголошення, ОСОБА_2 - в цей же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий: