АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/2642/15-к Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження 11кп/790/1020/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Харківської області на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534 від 30.06.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору прокуратури Харківської області для усунення недоліків.

Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним та суперечить вимогам процесуального закону.

Вказує, що на порушення вимог ст. 91, ч.4 ст. 110, п.5 ч.2 т. 291 КПК України в обвинувальному акті не викладені конкретні фактичні обставини кримінального правопорушення (час, місце, спосіб). На думку суду, у формулюванні обвинувачення не конкретизована подія кримінального правопорушення та обставини, що передували йому, місце наїзду на малолітнього пішохода з прив`язкою до будівель чи інших споруд по вул. Соколовській у м. Харкові, та чи відноситься вказана вулиця до Ленінського району м. Харкова, що унеможливлює визначити підсудність кримінального провадження. Вказує, що в обвинувальному акті зазначено, що автомобіль рухався з вул. Корсунській по вулиці Соколовська у м. Харкові в напрямку автодороги, проте якої саме автодороги не вказано, також не вказано швидкість автомобіля та час наїзду на пішохода. Крім того, зазначає, що відсутній опис обставин, яким чином малолітній пішохід потрапив до місця наїзду, в якому з горизонтальних положень по відношенню до автомобілю він знаходився та який час.

Крім того суд вказав, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про всі процесуальні дії та прийняті рішення, вчинені під час даного кримінального провадження, зокрема про призначення відповідних експертиз у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню складено належним чином, у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Вказує на те, що суд під час підготовчого провадження вийшов за межі питань, які вирішуються судом у вказаній стадії процесу та незаконно надав оцінку ти обставинам, які підлягають перевірці безпосередньо під час судового розгляду.

Крім того, зазначив, що доводи суду щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України є необґрунтованими, оскільки реєстр складено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у ньому відображені всі проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, у тому числі щодо проведених під час досудового розслідування експертних досліджень.

Вказує, що посилання суду на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про процесуальні дії та прийняті рішення є необґрунтованим, оскільки судом не досліджувались матеріали кримінального провадження, без чого такий висновок зробити неможливо.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 просить залишити без змін ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та вважали, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, у ньому вказані, зокрема, він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які відповідають диспозиції ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, які прокурор вважає встановленими.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору на неконкретність формулювання обвинувачення, на думку колегії суддів, є безпідставним. В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, дана правова кваліфікація правопорушення. Інших обставин, які б слугували підставою для повернення обвинувального акту прокурору, в ухвалі суду не зазначено.

Зробивши висновок про неконкретність висунутого обвинувачення, відсутність в ньому конкретизації події кримінального правопорушення та обставин, що передували йому, місця наїзду на малолітнього пішохода з прив`язкою до будівель чи інших споруд по вул. Соколовській, швидкості автомобіля та часу наїзду на пішохода, опису обставин, яким чином малолітній пішохід потрапив до місця наїзду, в якому з горизонтальних положень по відношенню до автомобіля він знаходився та який час, суддя вийшов за межі повноважень, які надані йому у підготовчому судовому засіданні, і фактично дав оцінку доведеності обвинувачення.

Статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких зокрема і подія кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Зазначений обов`язок прокурор реалізує шляхом надання суду доказів на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті.

Посилання в ухвалі суду першої інстанції, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, колегія суддів також вважає безпідставним. На думку колегії суддів, реєстр матеріалів досудового розслідування, направлений з обвинувальним актом, містить передбачені ч. 2 ст. 109 КПК України дані. Безпідставними та не обґрунтованими є твердження в ухвалі суду першої інстанції про відсутність даних про всі процесуальні дії та прийняті рішення, вчинені під час даного кримінального провадження, зокрема про призначення відповідних експертиз у кримінальному провадженні, оскільки жодне з зазначених недоліків конкретно в ухвалі суду не зазначено.

Достовірність реєстру матеріалів досудового розслідування можливо встановити тільки після дослідження матеріалів кримінального провадження, які на даній стадії процесу суду не надавалися.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та повернення обвинувального акту до суду першої інстанції для виконання закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року про повернення прокурору прокуратури Харківської області обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000534 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає чинності з моменту проголошення.

Головуючий
Судді: