У Х В А Л А

Іменем України

25.11.2013 Деснянський районний суд м. Києва

слідчий суддя Татаурова І.М.,

при секретарі Ленській Т.І.,

з участю:

прокурора Горкавої В.В.,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження №0011820 від 16.08.2013р.,

в с т а н о в и в:

21.11.2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві Єгорова В.М. про закриття кримінального провадження №0011820 від 16.08.2013р., оскільки вважає, що слідство проведено непрофесійно, з великою кількістю порушень КПК України, не з'ясовано та не встановлено обставин справи, не надано правову оцінку діям осіб, які 15.08.2013р. з квартири АДРЕСА_1, де він орендував жиле приміщення відповідно до договору найму від 22.06.2013р., викинули його майно, в яких також знаходилися кошти та коштовності. Вважає, що в діях осіб, які незаконно проникли до житла, яке він орендував, вбачається склад кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 162, 186 КК України.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу - ОСОБА_1 підтримав скаргу за викладених в ній обставин, просив скаргу задовольнити, оскільки слідчим не проведено огляд місця події, не описано та не визнано речовими доказами майно, яке виносили з квартири, не вірно кваліфіковано дії осіб, які незаконно проникли до житла. Просив скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направити матеріали для подальшого його розслідування.

Слідчий Єгоров В.М. в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги.

Відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України розгляд скарги на рішення під час досудового розслідування здійснюється за обов'язкової участі особи, яка подала скаргу та слідчого, рішення якого оскаржується. Відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи думку учасників судового розгляду та вимоги ст. 306 ч.3 КПК України, слідчий суддя, вважає за можливе провести судовий розгляд по скарзі у відсутності слідчого Єгорова В.М.

Прокурор, в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, у зв'язку з тим, що слідчим правомірно винесено рішення про закриття кримінального провадження за скаргою ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, оскільки мають місце цивільно - правові відносини між громадянами.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення особи, яка подала скаргу - ОСОБА_1, думку прокурора, дослідивши та оцінивши матеріали кримінального провадження №0011820 від 16.08.2013р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та скарги, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, частина 1 ст. 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків і суб'єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні, де пунктом 3 передбачено право на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В даному випадку має місце оскарження рішення слідчого - постанови про закриття кримінального провадження, заявником - ОСОБА_1

Під час досудового розслідування слідчий, відповідно до вимог ст. 9 ч.2 КПК України зобов'язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню, а відповідно до ст. 92 КПК України обов'язок доказування обставин покладається на слідчого.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Єгоровим В.М. на підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України кримінальне провадження №0011820 від 16.08.2013р. за заявою ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КПК України.

В постанові слідчий вказує, що в ході досудового розслідування об'єктивних даних, які б вказували на наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, не встановлено, оскільки до ОСОБА_3, за заповітом матері, ОСОБА_5, дійсно, переходить право власності на частину квартири АДРЕСА_1, що підтверджується заповітом та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. ОСОБА_3, будучи впевненою в правомірності своїх дій, просила звільнити ОСОБА_1 займану кімнату, проте останній відмовився в категоричній формі, мотивуючи свої дії договором, який складений з явними для ОСОБА_3 грубими порушеннями встановленого порядку, оскільки містить в собі інформацію, що не відповідає об'єктивній дійсності. Важачи дії ОСОБА_1 незаконними та спрямованими на протиправне заволодіння її майном і майном її покійного брата ОСОБА_3 вчинили дії для забезпечення захисту своїх прав від протиправних посягань зі сторони ОСОБА_1, тому в діях ОСОБА_3 відсутні суб'єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 слідчий суддя виходить з наступного.

Так, ст. 356 КК України визначено зміст самоправства, це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь - яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідальність за ст. 356 КК України виключається, якщо особа сумлінно помилялася у питанні належності їй права, яке вона реалізує всупереч встановленому законодавством порядку.

В даному випадку, ОСОБА_3, захищаючи права власності, вважаючи, що дії ОСОБА_1 є явно незаконними та спрямованими на протиправне заволодіння її майном і майном її покійного брата вчинила дії направлені на забезпечення захисту своїх прав від протиправних посягань зі сторони ОСОБА_1

Викладені обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_3 суб'єктивної сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та відповідно виключає відповідальність.

Крім того, законодавець передбачає, що самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Поняття значної шкоди є оціночним і вирішується у кожному випадку виходячи з фактичних обставини справи.

Не зважаючи на дану норму закону ОСОБА_1 не конкретизував в чому саме полягає завдана, на його думку, шкода.

Таким чином, слідчий Єгоров В.М. при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження на які вказував заявник.

За викладених обставин скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 91, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві Єгорова В.М. про закриття кримінального провадження №0011820 від 16.08.2013р. залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: І.М.Татаурова