154/1924/15
1-кп/154/224/15

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000119 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня , неодруженого,військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат, раніше не судимого , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. ,3 ст. 407 КК Україи ( редакції станом на 05.04.2001 року ),

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №78 від 10.04.2014 року ОСОБА_4 призначено на посаду раді телефоніста радіостанції ІТР військової частини НОМЕР_2 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 року №310 з цього дня нове умовне найменування зазначеної військової частини - - «військова частина польова пошта НОМЕР_3 ».

Наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_4 від 26.11.2014 року № 16 солдата ОСОБА_4 з 26.11.2014 року зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Однак,солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби

достовірно знаючи , що він являється військовослужбовцем і повинен проходити службу за призовом під час мобілізації , не отримавши дозволу відповідного начальника , без поважних причин , 16.12.2014 року самовільно залишив військову частину - польова пошта В НОМЕР_4 та з 16.12.2014 року до 07.04.2015 року дня його прибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби , без поважних причин був відсутній на службі тривалість понад один місяць, не виконував покладені на нього службові обов`язки та перебував за місцем постійного проживання м. Збарів, Тернопільської області , де проводив час на власний розсуд .
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України ( редакції станом на 05.04.2001 ) , як самовільне залишення військовослужбовцем ( крім строкової служби ) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

11 червня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000119 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 407 КК України в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ст.407 ч.3 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки . На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку 1 ( один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки .

На підставі ч.1 п. п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції , повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання .

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного злочину. Відсутність тяжких наслідків . Визнав вину у вчиненому . Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України , в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 407 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості , від якого потерпілих немає.

Суд , заслухавши пояснення сторін кримінального провадження , приходить до висновку , що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому ,судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором прокуратури угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди , і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання Речових доказів не має .

Процесуальні витрати відсутні .

Керуючись ст.ст.314,469 , 373, 472, 469, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 11 червня 2015 року укладену між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст.407 ч.3 КК України ( редакції станом на 05.04.2001 ) та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 11 червня 2015 року покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку в 1 (один ) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки .

На підставі ч.1 п.п. 2 , 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції , повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 - ти днів з дня його проголошення .

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Головуючий /-/-підпис.
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1