Справа № Провадження №11-1191/12 11/1090/5881/12 Головуючий у І інстанціїКічинська
Категорія2Доповідач у 2 інстанції Авраменко
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2012 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.,

суддів Авраменка М.Г., Матюшка М.П.,

з участю прокурора Стаховської Н.О.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника потерпілих ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпілої ОСОБА_3 на вирок Броварського міськрайонного суд Київської області від 15 червня 2012 року, яким

ОСОБА_7, 10 листопада 1984р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, працюючого юристконсультом Комунального закладу Київської обласної ради «Фонд комунального майна», проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 86, не судимого,

виправдано за ч. 1 ст. 119 КК України за відсутністю в його діях складу

злочину

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався у вбивстві ОСОБА_9, вчиненому через необережність за таких обставин;

12 серпня 2006 року, близько 22 години, на майданчику перед літньою палаткою кафе «Сільмаг», розташованого в с. Зазимя по вул. Київській, 55, Броварського району знаходилися місцевий мешканець ОСОБА_7 зі своїми знайомими ОСОБА_10 і ОСОБА_11, а також інші особи.

Приблизно о 22 год. 12.08.2006р. до цього ж майданчика прибули ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 з метою зясування обставин побиття їх знайомого ОСОБА_14, яке мало місце в літній палатнці кафе «Сільмаг»приблизно о 21 год. 30 хв. - 21 год. 45 хв.

Під час зясування обставин побиття ОСОБА_14, між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків сталася бійка, під час якої ОСОБА_7, діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс у ліву частину обличчя ОСОБА_9, сильний удар кулаком правої руки зі стиснутим у ньому невстановленим тупим предметом з виступаючою поверхнею, спричинивши ОСОБА_9 рану в ділянці носо губного трикутника зліва, яка має ознаки легких тілесних ушкоджень.

При цьому ОСОБА_7 в момент нанесення удару ОСОБА_9 в обличчя кулаком правої руки зі стиснутим у ньому невстановленим предметом, достеменно знаючи, як місцевий мешканець обстановку на місці події, зокрема наявність біля кафе бетонної тротуарної плитки, передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх дій у вигляді падіння ОСОБА_9 з подальшим ударом головою об бетонну тротуарну плитку та отримання внаслідок цього небезпечних для життя тяжких тілесних ушкоджень, але легковажно розраховував на їх відвернення, чим проявив злочинну самовпевненість.

Від нанесеного ОСОБА_7 удару ОСОБА_9 впав, ударившись правою скронево-тімяною ділянкою голови об бетонну тротуарну плитку, внаслідок чого отримав черепно-мозкову травму, яка складалася з наступного комплексу тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя: крововиливу в мякі тканини правої скронево тімяно потиличної ділянки голови, перелому правої тімяної кістки склепіння черепа субдуральної гематоми, обмежено-діфузних субарахноїдальних крововиливів під мяку оболонку, крововиливів у речовину головного мозку.

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а ОСОБА_9 о 22 годині 20 хвилин 12.08.2006 року був доставлений до лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва, де 17.08.2006року, не приходячи до свідомості помер.

Згідно висновку повторної комісійної експертизи № 281 від 12.11.2009 року, між вищевказаними тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого є причинний звязок.

Своїми діями, що виразилися у вбивстві ОСОБА_15, через необережність, ОСОБА_7 скоїв злочин передбачений ч. 1 ст. 119 КК України.

Броварський міськрайонний суд Київської області своїм вироком від 15 червня 2012 року виправдав ОСОБА_7 за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч. 1ст. 119 КК України, оскільки останній правомірно діяв в межах необхідної оборони.

На вирок суду подали апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпіла ОСОБА_3.

Прокурор вважає вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю судового слідства та істотним порушенням кримінально процесуального закону.

Висновки зроблені судом у виправдувальному вироку не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом не взято до уваги, як доказ покази свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_10, Бандаренка, Яковенка, Конопацького, Стрельченка, Радченка, Щиголя, Гезенка, Боришпольця, Бобира, Харченка, Яковенка, потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_3

Мотив визнання судом показів цих свідків і потерпілих суперечливими стосовно досліджених судом обставин апеляції вважає надуманим.

Судове слідство в порушення вимог ст. 22 і ст. 368 КПК України, проведено однобічно та неповно, оскільки під час розгляду справи не зясовано та не досліджено всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: місця вчинення злочину і знаряддя вчинення злочину.

Свідки та потерпілий бачили в руці ОСОБА_7 металевий предмет, схожий на кастет.

Апелянт в обґрунтування доводів своєї апеляції також посилається на висновок повторної комісійної експертизи, що рана в місці носо губного трикутника могла виникнути від дії тупого предмета з обмеженою контактною поверхнею ( не виключається можливість кулак чи стиснутий у ньому, тупий предмет з виступаючою поверхнею).

Ці обставини судом не були досліджені і не зважаючи на це судом передчасно та необґрунтовано постановлено виправдувальний вирок.

Про необхідність зясування усіх обставин справи прокурором та потерпілими заявлені клопотання про повернення на додаткове розслідування, які суд безпідставно відхилив.

Просить вирок скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, а кримінальну справу повернути на додаткове розслідування.

Потерпіла ОСОБА_3 просить вирок скасувати і повернути справу прокурору на додаткове розслідування.

В апеляції потерпіла зазначає, що виправдувальний вирок винесений завчасно та необєктивно з наступних підстав:

- досудове слідство проведено неповно та однобічно,

- має місце невідповідність вироку суду фактичним обставинам справи,

- неправильне застосування кримінального закону.

Апелянт вважає, що в основу обвинувачення за ч. 1 ст. 119 КК України досудовим слідством покладені неправдиві показання ОСОБА_7, щодо наявності на місці події тентованої палатки на яку нібито він обперся при нанесенні сину потерпілої удару. Такі показання ОСОБА_7 та свідків, які їх підтвердили, є надуманими і неправдивими. Вони інспіровані родичами та захисниками ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Показання підсудного спростовуються показами потерпілих і свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_13.

Показання про наявність палатки на місці злочину, і як наслідок показання про те, що при нанесенні удару загиблому, рука ОСОБА_7 ніби то спружинила, дали можливість слідству кваліфікувати його дії за ст. 119 КК України та уникнути відповідальності за скоєння більш тяжкого злочину.

Судом не було взято до уваги висновок експертизи з якого вбачається, що удар, який наніс ОСОБА_7 був таким сильним, що син втратив свідомість, ще не впавши і не вдарившись об тротуарну плитку. Нанести такий удар можливо лише з застосуванням кастету.

Допитаний судом свідок ОСОБА_18, особа, яка є тренером і спортивним суддею з єдиноборств пояснив, що таку рану, яка була спричинена потерпілому в носо губній частині, нанести кулаком руки неможливо, а лише із застосуванням металевого предмету, яким може бути зовнішній кастет.

Вказані обставини та всі матеріали справи в сукупності дають всі підстави вважати, що дії підсудного ОСОБА_7 досудовим слідством кваліфіковані неправильно.

Їх слід кваліфікувати за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство вчинене з хуліганських мотивів. Наносячи удар підсудний не міг не усвідомлювати наслідків, до яких може призвести такий удар.

Є всі підстави для кваліфікації дій підсудного за статтею кримінального кодексу України, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, а за таких обставин неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, що є підставою для повернення справи на додаткове розслідування, про що нею заявлялися клопотання.

На думку апелянта висновок про наявність алкоголю в крові загиблого сина не відповідає дійсності, оскільки аналіз крові брали 12.08.2006р., а висновок датований 13.08.2006р.

Викликають сумніви пояснення підсудного про нанесення йому тілесних ушкоджень загиблим.

Медичне обстеження він пройшов не безпосередньо після вчинення злочину, а через декілька днів, 18.08.2006р. Це інспірація доказів та формування позиції захисту.

Суд у вироку не дав належної оцінки вказаним фактам і перекрутив їх на користь підсудного.

На думку апелянта є всі підстави для кваліфікації дій підсудного, як більш тяжкий злочин.

На апеляції прокурора і потерпілої подали письмові заперечення виправданий та захисники ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Виправданий заперечує доводи апеляцій та обставини викладені в них.

Він захищався від нападу ОСОБА_9, який безпричинно наносив йому удари, які могли завдати реальну шкоду його життю і здоровю.

Ці обставини достеменно були встановлені слідчими прокуратури та прийнята постанова, яка ніким не оскаржувалася та є чинною.

Вимоги потерпілої про направлення справи на додаткове розслідування є безпідставними. Протидію проведенню обєктивного розслідування справи чинили потерпілі. Просить вирок суду залишити без зміни.

Захисники в запереченнях вказують, що доводи апеляцій прокурора і потерпілої задоволенню не підлягають та вказують, що формою і змістом апеляції вказаних осіб не відповідають вимогам КПК України.

На думку захисту судовий розгляд справи проведений повно і обєктивно, а доводи апеляцій є надуманими і безпідставними. Підстав для задоволення апеляцій не має.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка підтримала свою апеляцію та частково вимоги апеляції потерпілої, пояснення потерпілої на підтримку доводів і вимог своєї апеляції, думку виправданого і його захисників про відсутність підстав для задоволення апеляцій і скасування вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій прокурора і потерпілої, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового слідства ОСОБА_7 було предявлено обвинувачення у вбивстві через необережність потерпілого ОСОБА_9

Відповідно до вимог закону вбивством, вчиненим через необережність визнається вбивство вчинене у наслідок злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Кримінальна відповідальність у такому разі наступає лише за наявності вказаних обставин.

Суд першої інстанції при розгляді справи прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у виправданого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України вбивства вчиненого через необережність.

Судом першої інстанції було належним чином мотивовано рішення про те, що 12 серпня 2006 року близько 22 години в с. Зазимя Броварського району біля кафе «Сільмаг»ОСОБА_7, захищаючись від протиправних дій ОСОБА_9, наніс останньому один удар кулаком в обличчя, не маючи наміру заподіяти йому смерть і не перевищивши при цьому меж необхідної оборони.

Такі висновки суду в повній мірі підтверджуються показами свідків та висновками судово медичних експертиз, які були предметом дослідження в судовому засіданні.

Судом було наведено у вироку підстави та мотиви з яких він відкинув і спростував покази потерпілих та свідків про наявність у стиснутій руці підсудного в момент нанесення удару тупого предмету.

Доводи апеляції прокурора про неповноту і однобічність досудового слідства і судового слідства є надуманими, оскільки з моменту події пройшов значний проміжок часу і досудове слідство проводилося на протязі кількох років, як і судовий розгляд справи. За клопотаннями сторін було проведено додаткову експертизу, допитувалися свідки, витребовувалися письмові докази і давалися доручення органу досудового слідства в порядку ст. 315-1 КПК України. Судом під час розгляду справи обґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання про повернення справи на додаткове розслідування.

Що стосується доводів апеляції про фальсифікацію доказів у справі стороною захисту, неправильністю висновку експертизи про перебування потерпілого в стані алкогольного спяніння, то вони на думку колегії суддів є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Органами досудового слідства було обєктивно встановлено, що причиною конфлікту, який мав місце 12 серпня 2006р. в с. Зазимя Броварського району між потерпілими і мешканцями с. Зазимя була протиправна поведінка ОСОБА_9, його родичів і знайомих.

По даному факту слідчим прокуратури біло прийнято відповідне процесуальне рішення яке набрало законної сили.

В порушенні кримінальної справи, щодо ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ст. 296 КК України відмовлено з нереабілітуючих підстав, у звязку з смертю (т.4 а.с. 214 - 215).

Виправданий адекватно відреагував на протиправну поведінку потерпілого скориставшись своїм конституційним правом на самооборону, про що свідчить та обставина, що він наніс лише один удар у відповідь на удари ОСОБА_9, який був фізично сильнішим за виправданого.

Судом першої інстанції було ретельно перевірено доводи обвинувачення про наявність в діях виправданого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, як і доводи потерпілих про необхідність кваліфікувати його дії за ч. 2 ст. 115 КК України та обґрунтовано відмовлено в направленні справи на додаткове розслідування.

Даних, які свідчили б про необєктивність виявлену при судовому розгляді справи не встановлено.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміну вироку.

Висновки суду про відсутність в діях виправданого складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України є обґрунтованими і законними.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції і потерпілої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2012 року, яким ОСОБА_7 виправдано за ч. 1 ст. 119 КК України без зміни.

Головуючий

Судді