АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1017/15 Справа № 183/7275/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження № 0001982 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 рокувідносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, розлученого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 05.11.2013 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням, з випробуальним строком строком - 3 роки,

· 13.11.2014 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

За участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду від 05.11.2013 року та вироком Новомосковського міськрайонного суду від 13.11.2014 року із змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі:
-прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій та обґрунтованість засудження ОСОБА_7 , вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. На його думку, порушено вимоги ч.4 ст.70 КК України та роз`яснень, які містяться у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»,- якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у такому випадку, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу. Однак суд першої інстанції, застосував положення лише ст.71 КК України і шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2013 року та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року із змінами внесеними ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року, остаточно призначив покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально- виконавчій установі.

Просить вказаний вирок змінити, ухвалити новий вирок, визнавши ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до такої ж міри покарання, як призначив районний суд, але на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2013 року, остаточно призначити обвинуваченому покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. В іншій частині просив вирок залишити без змін.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним за скоєння кримінального правопорушення при наступних обставинах.
01 червня 2014 року, близько 23.00 год., ОСОБА_7 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей час він побачив на території вищевказаного домоволодіння металеву драбину, і в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне її викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел, 01 червня 2014 року приблизно, о 23.10 годині, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, на території вказаного домоволодіння, таємно викрав металеву драбину, вартістю 621 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляції прокурора, проаналізувавши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково, а вирок змінити, з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, вчиненої повторно, за скоєння якої його засуджено, обґрунтовано зібраними судом доказами, які ретельно проаналізовані та правильно викладені у вироку. Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у скоєнні вказаного вище злочину, правильності юридичної кваліфікації, ніким не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, є слушною думка прокурора щодо неправильності застосування судом Закону при призначенні обвинуваченому покарання.

Адже відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України та роз`яснень, які містяться у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»,- якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку у цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2013 року за ч.2, 3 ст. 185, ч.1 ст. 70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2014 року звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2013 року, скасовано та його направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 4 роки.
Крім того, вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст.185 ч.2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року вирок Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року змінено, виключено вказівку суду про призначення ОСОБА_7 покарання за правилами ст.71, ОСОБА_7 вважається засудженим за ч.2 ст.185 КК України до міри покарання, призначеної судом - до 2 років позбавлення волі, та зазначено, що вирок Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2013 року щодо ОСОБА_7 виконується самостійно.
Злочин, за яким ОСОБА_7 засуджено вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2015 року, він вчинив 01.06.2014 року, тобто до постановлення вироку Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року.
Проте місцевий суд, при призначенні покарання не застосував положення ст.70 ч.4 КК України, не врахувавши, що злочин, за яким ОСОБА_7 засуджено вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2015 року, він вчинив 01.06.2014 року, тобто до постановлення вироку Новомосковського районного суду від 13.11.2014 року.
В решті призначене районним судом покарання є обґрунтованим.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора необхідно задовольнити частково, шляхом внесення змін у даний вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 рокущодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк призначеного ОСОБА_7 покарання, зарахувати частково невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року із змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року, остаточно визначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченому , що перебуває під вартою, в той же строк, з дня отримання ним копії вказаної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3