АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/479/13
Головуючий у 1 інстанції
Щербина-Почтовик І.В.
Категорія ст. 286 ч.2 КК України
Доповідач Капелюха В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня 24 дня колегія суддів
судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Капелюха В.М.

суддів
Васецької В.В., Стуковенкової Т.Г.

за участю секретаря Звягіної Е.В.

прокурора Бондаренко Є.Є.

адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника цивільного відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
кримінальне провадження за
апеляційними скаргами захисників
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_4,представника
потерпілого ОСОБА_5 на вирок
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2013
року, яким засуджено

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Ігрень Дніпропетровської області,
громадянина України, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

- 16.08.1994р за ст. 121 ч.2 КК України на 10
років позбавлення волі, на підставі ст.
43 КК України остаточно призначено 11
років позбавлення волі,

по ст.286 ч.2 КК України строком на 5 років
позбавлення волі, з позбавленням права
керувати транспортними засобами на 3
роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4
засуджений за вчинення злочину за
таких обставин.

22.02.2013 року, приблизно 19.30 годин, ОСОБА_4
будучи особою позбавленою на один рік
керування транспортними засобами
відповідно до постанови Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
18.12.2012 р. за скоєння адміністративного
правопорушення, відповідальність за
який передбачена ст. 130 ч.1 КУпАП,
знаходячись в стані наркотичного
сп'яніння, керуючи автомобілем
«ВАЗ-21099» державний номерний знак
НОМЕР_3, належним ДП «Центр державного
земельного кадастру при ДКУ по
земельних ресурсах», рухався по вул.
Маршала Малиновського з боку
Центрального мосту в напрямку
Самарського мосту зі швидкістю 96
км/год. Під час руху ОСОБА_4 не діяв
таким чином, щоб не наражати на
небезпеку життя і здоровя громадян,
будучи неуважним до дорожньої
обстановки та її змінам, наближаючись
до нерегульованого пішохідного
переходу, в районі електроопори № 120,
заздалегідь виявивши автомобілі, які
зупинились перед пішохідним переходом,
пропускаючи пішохода, не прийняв
заходів до зниження швидкості, а
продовжив рух внаслідок чого допустив
наїзд на пішохода ОСОБА_6, яка
перетинала проїжджу частину дорогу по
пішохідному переходу справо наліво по
напрямку руху автомобіля.

Порушення правил безпеки дорожнього
руху виразилось в тому, що ОСОБА_4
керуючи транспортним засобом -
автомобілем «ВАЗ 21099» державний
номерний знак НОМЕР_3, не виконав вимоги
п.п. 1.3, 12.4, 18.1 та 18.4 «Правил дорожнього
руху», затверджених Постановою КМУ, від
10.10.2001, № 1306 де відповідно до п. 1.3
вказано, що учасники дорожнього руху
зобов'язані знати й неухильно
виконувати вимоги цих правил, а також
бути взаємно ввічливими, в п.12.4 Правил
вказано, що у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється зі
швидкістю не більше 60 км/год. В п.18.1
Правил вказано що, водій транспортного
засобу, що наближається до
нерегульованого пішохідного переходу,
на якому перебувають пішоходи, повинен
зменшити швидкість, а в разі потреби
зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам,
для яких може бути створена перешкода
або небезпека. В п.18.4. вказано, що якщо
перед нерегульованим пішохідним
переходом зменшує швидкість чи
зупинився транспортний засіб, водії
інших транспортних засобів, що
рухаються по сусідніх смугах, повинні
зменшити швидкість, а в разі потреби
зупинитися і можуть продовжити рух
лише переконавшись, що на пішохідному
переході немає пішоходів, для яких може
бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення ОСОБА_4 вимог п.18.1 та п.18.4
Правил дорожнього руху, знаходиться в
прямому причинному зв'язку з настанням
даної дорожньо-транспортної пригоди,
що призвело до отриманням пішоходом
ОСОБА_6, тілесних ушкоджень відповідно
до висновку експерта № 362/58-Е від 04.03.2013
у вигляді: перелому кісток основи
черепа, переломів лівої ключиці, 1-го,
3-5-го ребер зліва по середнє-ключичній
лінії, перелому хребта на рівні 9-10
грудних хребців з повним розривом
спинного мозку, розривів правої частки
печінки, перелому правої п'яткової
кістки та зовнішнього мищелку лівої
великогомілкової кістки, крововиливів
в м'яких тканинах в області переломів
кісток, крововиливу в м'яких покривних
тканинах голови в лівій та правій
тьмяно-скроневих областях, під м'якими
мозковими оболонками та основі мозку,
розтрощення півкуль мозочку,
крововиливів в зв'язковий апарат нирок,
кишковника; великих ділянок осадження
шкіри на передній, задній поверхні
тулуба та нижніх кінцівках, синців по
зовнішній поверхні лівого стегна у
верхній третині, на рівні нижньої
третини по задньо-зовнішній поверхні
лівого стегна в області лівої
підколінної ямки, забійної рани на
внутрішній поверхні правого стегна в
середній третині, синця по
внутрішньо-задній поверхні правого
стегна у нижній третині; саден в нижній
третині правої гомілки по
внутрішньо-задній поверхні, саден в
п'ятковій області ближче до
внутрішнього краю та в ділянці
ахілового сухожилку, рвано-забійної
рани в області п'яткової кістки з права;
саден на кінчику носа, на правому крилі
носу та на внутрішньому кінці лівої
брови, на тильній поверхні в проекції
пястко-запясткових суглобів правої
кисті 2-3 пальців, лівої кисті 5-3 пальців,
нерівномірного кронаповнення
внутрішніх органів, рідкого стану
крові, дрібно вогнищевих крововиливів
під ендокардом лівого шлуночка.
Виявлені при дослідженні трупа
вищеописані ушкодження прижиттєві,
виникли безпосередньо перед настанням
смерті, одне за одним, в короткий
проміжок часу від дії тупого твердого
предмету або при ударі об такий та
можуть відповідати фазам
автомобільної травми: удар
виступаючими частинами транспортного
засобу, що рухається з послідуючим
закиданням тіла на капот автомобіля
ударом об лобове скло і наступним
відкиданням його з ударом та ковзанням
по покриттю дороги. Виявлена сумісна
тупа травма тіла відноситься до тяжких
тілесних ушкоджень, які в даному
випадку призвели до настання смерті.

В апеляціях:

- адвокат ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_4 просить останнього виправдати в
цьому кримінальному правопорушенні,
оскільки провина його не доведена, а
докази його вини ґрунтуються виключно
на припущеннях, вказує на те, що вирок
суду винесено передчасно, без
достатніх доказів вини засудженого у
скоєнні злочину, ті докази якими
обґрунтовується його вина є
необ'єктивними та протирічать дійсним
обставинам справи.

- захисник ОСОБА_1 діючий в
інтересах засудженого зазначає, що
обвинувачення ґрунтується на
припущеннях, суд поверхнево розглянув
справу, дав неправильну оцінку добутим
доказам, деяким доказам не дав оцінку
взагалі на підставі чого ухвалив вирок,
що суперечить дійсним обставинам
справи, захисник просить скасувати
вирок суду, а справу направити на новий
розгляд у суді першої інстанції.

- представник потерпілого ОСОБА_5
просить змінити вирок суду, оскільки
вважає його незаконним в частині
залишення без розгляду цивільного
позову потерпілого, в зв'язку з чим було
суттєво порушені вимоги кримінально
процесуального закону та допущена
неповнота судового розгляду, вважає
порушення закону суттєвими, оскільки
вони перешкодили суду ухвалити законне
та обґрунтоване рішення у справі,
зазначає, що суд не дослідив обставини
щодо виконання засудженим своїх
службових обов'язків під час скоєння
ним злочину, що має істотне значення
для обґрунтованого та справедливого
рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого ОСОБА_4, який підтримав
вимоги апеляцій своїх адвокатів та
просив задовольнити їх в повному
обсязі; вислухавши адвокатів ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, які підтримали доводи своїх
апеляцій, пояснення представника
цивільного відповідача ОСОБА_3, який
просив залишити вирок суду без змін,
обговоривши доводи апеляцій, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляції не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки
дорожнього руху, що призвело до
загибелі потерпілої, є правильними та
обґрунтованими, ретельно дослідженими
судом доказами, які зібрані на
досудовому слідстві.

Суд правильно встановив фактичні
обставини злочину і зробив
обґрунтований висновок про
доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні
вказаного злочину, що підтверджується
по справі ретельно дослідженими судом
доказами, зазначеними у вироку, а саме:

- показами обвинуваченого, який свою
вину визнав частково, заперечував
проти перебування ним в стані
наркотичного сп'яніння, та про
наявність пішохідного переходу,
пояснив, що 22.02.2013 р. о 18.00 годині, його
робочий день водія у ДП «Центр
державного земельного кадастру при ДКУ
по земельних ресурсах», закінчився, у
нього в автомобілі перебував невідомий
пасажир, який не був працівником його
установи, якого він підвозив рухаючись
по вул. Маршала Малиновського м.
Дніпропетровська, оскільки хотів по
об'їзній дорозі виїхати на м. Запоріжжя.
Він рухався зі швидкістю не більше 70-75
км. год., і хоча пішохідний перехід був
за 5 метрів від нього, але перед місцем
ДТП жодних вказівних знаків про
пішохідний перехід видно не було. На
пішохідному переході стояв автобус,
він проїхав і відчув удар у скло - та
загальмував;

- показами свідка ОСОБА_7, яка суду
пояснила, що є цивільною дружиною
обвинуваченого, а обвинувачений є
батьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, хоча у
свідоцтві про народження і не
зазначений батьком у зв'язку з
наявністю судимостей ОСОБА_4 Свідок
зазначила, що ОСОБА_4 наркотиків не
вживає, а обезболювальний препарат
йому приписав лікар у зв'язку з травмою
ноги отриманою обвинуваченим у 2012 році,
охарактеризувала обвинуваченого
виключно з позитивної сторони;

- показами свідка ОСОБА_9, який суду
пояснив, що 22.02.2013 року, близько 20.00
години, він повертався від своїх
знайомих і навпроти заводу
розташованого по вул. Маршала
Малиновського м. Дніпропетровська був
свідком того, як на зупинку під'їхала
маршрутка з якої вийшло 2 жінки, перед
пішохідним переходом-зеброю, який
добре видно оскільки було увімкнено
міське освітлення, зупинилися два
автомобілі у першому та другому рядах
даючи дорогу дівчині, а автомобіль
обвинуваченого, що рухався у третьому
ряду приблизно зі швидкістю 100 км.год.,
не зупинився і скоїв наїзд на дівчину,
відкинувши ударом на 50.00 метрів. В
салоні автомобіля винного у вчиненні
ДТП перебував пасажир, якийсь відразу
десь пішов, зазначив, що коли дівчина
переходила по зебрі дорогу він дивився
на дівчину, оскільки вона переходила
дорогу навпроти нього;

- показами свідка ОСОБА_10 який суду
пояснив, що 22.02.2013 року. у вечірній час,
він стояв на зупинці громадського
транспорту на вул. Маршала
Малиновського м. Дніпропетровська та
був свідком того, що дівчина переходила
пішохідний перехід зебру, який добре
видно, хоча і було слабе освітлення, а
всі машини зупинилися пропускаючи її, в
цей час вискочив автомобіль «ВАЗ- 21099»
зі швидкістю 80-90 км. год. і збив дівчину,
коли вона вже пройшла автомобіль
розташований у другому ряду. ДТП
відбулося на пішохідному переході на
відстані 30 см. від суцільної смуги;

- показами експерта ОСОБА_11, який
підтвердив складений ним 23.02.2013 року
висновок №70/27-137 автотехнічної
експертизи та зазначив, що п.12.4 не
знаходиться в причинному зв'язку з ДТП,
а в причинному зв'язку знаходяться
порушення п.18.1 та п.18.4 Правил
дорожнього руху;

- протоколом огляду місця
дорожньо-транспортної події від 22.02.2013
року та схемою, відповідно до якої
проведені необхідні виміри по вулиці
Маршала Малиновського м.
Дніпропетровська де стався наїзд на
пішохода. Згідно Протоколу огляд
розпочато о 20.30 годині, дорожнє
покриття загальною шириною 23м.,
призначено для руху у двох напрямках з 3
смугами для руху, дана ділянка руху
освітлена міським електроосвітленням,
відстань видимості з робочого місця
водія з включеним ближнім і дальнім
світлом фар - не обмежена, на автомобілі
ВАЗ - 21099 д. н. НОМЕР_3 - розбито лобове
скло, розбита права блок фара, вм'ятини
на капоті з правої сторони, розбита
решітка радіатора (том №2 а.с.9-27);

- висновком експерта №362/58-Е від 04.03.2013
відповідно до якого був досліджений
труп ОСОБА_6 ( том №2 а.с.50-51);

- висновком експерта №70/27-137 від 23.02.2013,
відповідно до якого встановлено, що у
даній дорожній обстановці водій
автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_4 повинен був
діяти згідно вимог п.п.12.4,18.1 та 18.4 ПДР
України. При заданому механізмі
пригоди дії водія автомобіля ВАЗ- 21099
ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.12.4,18.1
та 18.4 ПДР України,а невідповідність
його дій вимогам п. п. 18.1 та 18.4 ПДР
України з технічної точки зору
перебувала в причинному зв`язку з
настанням події розглядаємої ДТП.
Водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_4 мав
технічну можливість уникнути наїзду на
пішохода своєчасним гальмуванням із
зупинкою автомобіля до місця наїзду
при заданих вихідних даних;

- хіміко-токсикологічним аналізом від
22.02.2013., відповідно до якого в сечі
ОСОБА_4 виявлені наркотичні речовини (
том №2 а.с.106);

- висновком щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакцій № 1251 від
22.02.2013 складеним о 23.00 годині, згідно до
якого ОСОБА_4 перебував у стані
наркологічного сп'яніння ( том № 2
а.с.107);

- довідкою КП «Міськсвітло»
Дніпропетровської міської ради за №
327/1 від 07.03.2013, відповідно до якої
зовнішнє освітлення по вул. Маршала
Малиновського в районі електроопори
№120 у м. Дніпропетровську 22.02.20013 було
включено в роботу о 17.26 годині і
виключене о 01.00 годині ночі. За час
роботи даних про порушення або відмову
в роботі освітлення на даній дільниці
не зареєстровано ( том №2 а.с. 165);

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 13.03.2013 за участі
свідка ОСОБА_9, в ході якого від показав
та розповів відомості про ДТП, що
відбулася 22.02.2013 року за участі
автомобіля ВАЗ-21099 держ. номер НОМЕР_3 (
том № 2 а.с.166-169);

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 13.03.2013 за участі
свідка ОСОБА_10, в ході якого від показав
та розповів відомості про ДТП, що
відбулася 22.02.2013 року за участі
автомобіля ВАЗ-21099 держ. номер НОМЕР_3 (
том № 2 а.с.197-200);

- висновком експерта від 26.03.2013 за №70/27 -
236, відповідно до якого, швидкість руху
автомобіля «ВАЗ-21099» держ. номер НОМЕР_3
виходячи із довжини слідів
гальмування,зафіксованих на проїзній
частині дороги після ДТП ,перед
гальмуванням була не менш ніж 96 - 105.5
км/год. ( том №2 а.с.196);

- іншими доказами по справі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 незважаючи
на часткове визнання ним своєї вини, у
вчиненні злочину за викладених
обставин, підтверджується доказами які
є допустимими, достовірними і
достатніми.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд
правильно кваліфікував дії ОСОБА_4 за
ст.286 ч.2 КК України , вірно дійшовши
висновку про порушення ним правил
безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що
заподіяло потерпілому тяжкі тілесні
ушкодження, які спричинили смерть.

Правильність даних висновків
експертів повністю узгоджується з
сукупністю інших доказів, наведених у
вироку, на які посилався суд при
доказуванні вини засудженого, тому
посилання адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на те, що вирок відносно ОСОБА_4
ґрунтується на припущеннях та його
винуватість у вчиненні даного
кримінального правопорушення не
доведена - спростовується матеріалами
кримінального провадження, наведеними
вище, протоколом огляду місця події та
висновками експертиз.

Також безпідставними є посилання
адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності
залишення без розгляду цивільного
позову потерпілого, оскільки судом
першої інстанції правильно вказано, що
цивільний позов до ДП «Центр
державного земельного кадастру», де
третя особа ОСОБА_4 про відшкодування
моральної шкоди має розглядатися в
порядку цивільного судочинства,
обґрунтувавши своє рішення.

При призначенні виду та розміру
покарання суд правильно врахував, що
засуджений вину свою визнав частково,
особу засудженого, що він має не зняту
та непогашену судимість, за місцем
проживання характеризується
позитивно, на обліку у лікаря-нарколога
та психіатра не перебуває.

До обставин, які обтяжують покарання,
суд відносить вчинення злочину в стані
наркотичного сп'яніння.

Колегія суддів вважає, що суд
обґрунтовано призначив йому покарання
у вигляді позбавлення волі, з
позбавленням права керування
транспортними засобами, яке за своїм
розміром є достатнім та справедливим,
необхідним для його виправлення.

Порушень вимог кримінально -
процесуального законодавства, які б
були підставою для зміни або
скасування вироку, в ході досудового
слідства або в судовому засіданні,
перевіркою матеріалів справи, колегією
суддів не виявлено.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що даний вирок є
законним і обґрунтованим, а підстав для
задоволення апеляцій не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції захисників ОСОБА_2, ОСОБА_1 і
представника потерпілого ОСОБА_5 -
залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 липня 2013 року відносно ОСОБА_4 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена і на неї
може бути подана касаційна скарга у
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом трьох місяців з моменту
проголошення, а засудженим, який
перебуває під вартою, - в той же строк з
дня вручення йому копії ухвали
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді: