Справа №1-93/08
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Красько В.Й.,
за участю секретаря Нашора І.М.,
прокурора Батейко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця
справу про обвинувачення
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця та жителя с.Бережниця Дубровицького
району Рівненської області, громадянина України, освіти середньої, раніше
несудимого, вдівця, військовозобов'язаного, непрацюючого,
по ч.1 ст.130 та ч.1 ст.164 КК України,
Підсудний
ОСОБА_1, хворіючи відкритою формою туберкульозу, виділяє в навколишнє
середовище мікобактерії туберкульозу та ставить під загрозу зараження цією
хворобою своїх неповнолітніх дітейОСОБА_2 та ОСОБА_3, проживаючи з ними в
одному будинку та користуючись спільно з ними всіма предметами домашнього
вжитку. Своїми умисними діями, підсудний ОСОБА_1 свідомо поставив своїх дітей в
небезпеку зараження особливо небезпечною невиліковною інфекційною хворобою -
туберкульозом, який є небезпечним для життя людини.
підсудний ОСОБА_1 злісно ухиляється від утримання своїх неповнолітніх дітей,
які перебувають на його утриманні.
прокурор заявив цивільний позов, в якому просить позбавити ОСОБА_1 батьківських
прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_3, 1993 року народження та
ОСОБА_2, 1998 року народження. А також стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі
1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 таОСОБА_2 та передати
останніх для встановлення опіки та піклування над ними та їх майном і житлом
виконкому Бережницької сільської ради.
В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненому ним злочині та цивільний позов
визнав повністю та показав, що у 2005 році при проходженні медичного огляду в
Бережницькій амбулаторії у нього виявили захворювання на туберкульоз. Після
того він поїхав на лікування в с.Страшів Сарненського району, де проходив курс
лікування біля 6 місяців. Так як лікування йому набридло, то він поїхав додому.
Під час проживання вдома разом зі своїми дітьми він не використовував ніяких
засобів захисту для своїх дітей від зараження на туберкульоз. Діти проходили
курс лікування в тубдиспансері м.Рівне, проте він їх забрав звідти. Так як
дружина померла, то він отримує на дітей пенсію по втраті годувальника в
розмірі 340 грн. Частину грошей він віддає дітям, а частину витрачає на свої
своєї вини підсудним, його винність у вчиненому злочині стверджується
наступними зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.
довідки №380 від 13.03.2007 року виданої Управлінням Пенсійного фонду в Дубровицькому
районі (а.с.46) ОСОБА_1 з 24.08.2001 року отримує пенсію по втраті годувальника
в розмірі 374,37 грн.
комісійної судово-медичної експертизи №24 від 10.03.2007 року (а.с.81-83)
ОСОБА_1 з 2003 року хворіє на відкриту форму дисимінованого туберкульозу
верхніх часток обох легень з деструкцією легеневої тканини і виділенням
мікобактерій туберкульозу в навколишнє середовище.
недоцільним подальше дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи,
які ніким не оспорюються, з”ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими
учасниками судового розгляду зміст цих обставин за відсутності сумнівів у
добровільності та істинності їх позиції, роз”яснивши їм, що у такому випадку
вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у
апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що вину підсудного ОСОБА_1 у
вчиненому злочині доведено повністю.
Дії підсудного
ОСОБА_1 суд кваліфікує по ч.1 ст.130 та ч.1 ст.164 КК України як свідоме
поставлення своїх дітей в небезпеку зараження особливо небезпечною невиліковною
інфекційною хворобою - туберкульозом, який є небезпечним для життя людини та
злісне ухилення від утримання своїх неповнолітніх дітей, які перебувають на
покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом”якшують та обтяжують покарання.
пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_1 є його щире каяття та активне сприяння
обтяжують його покарання, суд не знаходить.
особу підсудного, суд враховує визнання вини та приходить до висновку, що
виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства.
по справі задоволити.
Суд переконується в
тому, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов”язків по вихованню
неповнолітніх дітей, а тому його необхідно позбавити батьківських прав.
те, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей - з ОСОБА_1
слід стягувати аліменти на їх утримання.
323, 324 КПК України, ст.ст.164-167, 180-183, 191 Сімейного кодексу суд
винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.164 КК України,
призначивши покарання:
України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік;
України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці.
На підставі ст.70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим визначити Михальчуку П.Г. остаточне покарання у виді обмеження волі на
строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.
На підставі ст.75 КК
України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 (один)
рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов'язку не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи та періодично з”являтися в ці органи для реєстрації.
засудженому, до вступу вироку в законну силу, залишити попередній - підписку
батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_3, 1993 року
народження та ОСОБА_2, 1998 року народження.
аліменти в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та
неповнолітніх ОСОБА_3 таОСОБА_2для встановлення опіки та піклування над ними та
їх майном і житлом виконкому Бережницької сільської ради.
подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний
суд протягом п”ятнадцяти діб з моменту його проголошення.
Суддя: підпис.
голови Дубровицького
суду В.Й.Красько