УХВАЛА
2015 року травня 29 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

з`ясувавши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 064 0001818, можливість призначення судового розгляду кримінальної справи № 202/10568/15-к на підставі обвинувального акта за ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України щодо ОСОБА_4 ,

встановив:
Прокуратура Бабушкінського району м. Дніпропетровська визначила прокурора, який звернувся до суду 26.05.2015 з обвинувальним актом, висунувши у кримінальному провадженні обвинувачення проти ОСОБА_4 у співучасті у вчиненні злочину невеликої тяжкості з кваліфікацією за ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 358 КК України та у безпосередньому виконанні злочину невеликої тяжкості з кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування складений слідчим міліції з грубими порушеннями правил ч. 2 ст. 109 КПК України про його зміст, оскільки в переліку процесуальних рішень помилково наведене внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та повідомлення про підозру, які такими згідно з ст. 110 КПК України не визнаються і главами 19, 22 цього Кодексу віднесені до процесуальних дій, що вчиняються на стадії досудового розслідування, внаслідок чого в реєстрі відсутні відомості про час їх проведення, що мають істотне значення для оцінки допустимості доказів і для з`ясування кримінально-правових наслідків притягнення до кримінальної відповідальності. Так само, замість виду процесуальних (слідчих) дій, як то: допит, відкриття матеріалів, тощо, реєстр містить вказівку на протоколи, в яких відповідно до ст.ст. 103, 104 КПК України фіксуються хід і результати їх проведення, а всупереч п. 3 ч. 2 ст. 109 цього Кодексу про заходи забезпечення кримінального провадження слідчий, взагалі, не навів жодних даних про їх застосування.

В формі обвинувального акта згідно з ст.ст. 3, 36, 283 КПК України в суді висувається обвинувачення проти особи, в межах якого відповідно до ст. 337 цього Кодексу здійснюється судовий розгляд, чому кореспондує право обвинуваченого за ст. 43 КПК України знати, у вчиненні якого злочину його обвинувачують. Зміст останнього за практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини тексту підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист права людини та основоположних свобод в рішенні від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» (заява № 9783/82, § 79) полягає в особливій увазі роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої розглядається кримінальна справа, оскільки саме з моменту доведення деталей вчинення злочину до відома підозрюваного, що відіграє вирішальну роль в судовому розгляді, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акта, складеного слідчим міліції і затвердженого прокурором 23.05.2015, прокурор вважає встановленим пособництво підробленню посвідчення, що є родовим поняттям предмету цього злочину, без вказівки будь-якого детального його описання чи, принаймні, виду, як то: паспорт, пенсійне посвідчення, службове посвідчення, тощо. До того ж, слідчий виклав фактичні обставини використання підробленого документа, обмежившись констатацією факту переклеювання (заміни) фотокартки на першій сторінці типографського бланка паспорту та судженням про невідповідність об`єктивній дійсності інформації, що містилася в паспорті на ім`я ОСОБА_5 , не описуючи в деталях про яку саме інформацію йдеться, на чому ґрунтується такий висновок, чи, взагалі, видавався такий паспорт, хто зображений на вклеєній фотографії.

Відповідно до ст. 26 КК України дефініція співучасті надана через умисну спільну участь у вчиненні саме умисного злочину, а не будь-якого кримінального правопорушення, визначеного за ст. 3 КПК України, як це зазначено в обвинувальному акті.

Крім того, в обвинувальному акті діяння ОСОБА_4 кваліфіковані з формулюванням обвинувачення в пособництві підробленню посвідчення, проте, обмежившись простим твердженням про сприяння у виконанні злочину шляхом усунення перешкод, слідчий міліції серед підстав обвинувачення детально не описав того, які саме перешкоди він усунув, а так само форму дій, в яких виразилося сприяння.

Таким чином, обвинувальний акт містить лише формулювання обвинувачення і правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України без викладу з`ясованих стороною обвинувачення фактичних обставин, що дають підстави висувати таке обвинувачення, що сформульоване не конкретно, а обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд, вислухавши думку прокурора, міркування обвинуваченого, оцінивши можливість визначення меж судового розгляду, в судовому засіданні доходить стійкого внутрішнього переконання в невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, що неминуче веде до порушення права обвинуваченого за ст. 43 цього Кодексу знати, у вчиненні якого злочину його обвинувачують, на підставі чого належить відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України постановити ухвалу про його повернення.

Керуючись ст.ст. 314, 372 КПК України,
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт за ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України щодо ОСОБА_4 повернути прокурору ОСОБА_3 прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська.

Ухвала підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом семи днів, починаючи з наступного після її оголошення дня, із плином яких набирає законної сили.
Головуючий

Провадження № 1кп-200/435/2015
Категорія: ч. 1 ст. 358 КК України