справа № 488/3198/14-к
провадження № 1-кп/488/16/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаряхОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
прокурора:ОСОБА_4
обвинуваченого:ОСОБА_5
захисників обвинуваченого:ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 25.03.2013 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
15.03.2014 року обвинувачений ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , у відношенні якого Корабельним районним судом міста Миколаєва від 26.08.2014 року постановлений обвинувальний вирок (т. 2, а.п. 48), знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тією обставиною, що потерпілий був відсутній у вказаній квартирі і залишив належний йому ноутбук «FMV BIBO CР-01» без нагляду, таємно заволодів ним та в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на суму 500,00 гривень.

Окрім того, 15.04.2014 року, біля 13:00 години обвинувачений за попередньою змовою з ОСОБА_11 , у відношенні якого Корабельним районним судом міста Миколаєва від 26.08.2014 року постановлений обвинувальний вирок (т. 2, а.п. 48), знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тією обставиною, що потерпілий був відсутній у вказаній квартирі і залишив належний йому ноутбук «Lenovo G75» без нагляду, таємно заволодів ним та в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на суму 1.800,00 гривень.

Окрім того, 07.04.2014 року, в після обіденний час доби обвинувачений, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 , дізнався що у власності останнього знаходиться велосипед марки «Україна» та під приводом скористатися велосипедом для власних потреб на деякий час, обіцяючи повернути попросив в останнього вказаний велосипед. В свою чергу потерпілий, не підозрюючи про злочинний намір обвинуваченого, будучи введеним в оману останнім, погодився надати на короткочасний термін у користування належний йому велосипед. В той же день обвинувачений, керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на заволодіння чужим майном, переслідуючи мету наживи та зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_13 , не бажаючи повертати останньому велосипед, вирішив реалізувати його та продав, отримавши при цьому грошову винагороду, спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 250,00 гривень.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину у вчиненні вказаних вище діянь визнав у повному обсязі, пояснивши суду, що він дійсно, діючи разом з ОСОБА_11 викрав належні потерпілому ОСОБА_12 2 ноутбуки, оскільки йому були потрібні гроші, а окрім цього, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_13 , заволодів належним йому велосипедом, обіцяючи повернути, але замість цього продав цей велосипед. У вчиненому кається.

Таким чином, обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений визнав в тому вигляді, як вони викладені в обвинувальних актах, підтвердивши їх своїми показаннями.

Вартість велосипеду, що став предметом кримінального правопорушення не заперечується обвинуваченим та узгоджується із інформацією, що міститься у товарному чекові від 12.05.2014 року (т. 2, а.п. 21). В ході впізнання особи за фотознімками, свідок ОСОБА_14 впізнала обвинуваченого, як особу, у якої вона у квітні 2014 року придбала велосипед «Україна» (т. 2, а.п. 22, 23).

Ноутбук «FMV BIBO CР-01», що став предметом кримінального правопорушення, вартість якого не заперечується обвинуваченим та узгоджується із інформацією, що міститься у довідці ПП ОСОБА_15 (т. 2, а.п. 30) був оглянутий (т. 2, а.п. 24-26), визнаний речовим доказом (т. 2, а.п. 27) та переданий потерпілому на зберігання (т. 2, а.п. 28).

Вартість ноутбуку «Lenovo G75», що став предметом кримінального правопорушення, не заперечується обвинуваченим та узгоджується із інформацією, що міститься у довідці ПП ОСОБА_15 (т. 2, а.п. 31).

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів). Дії обвинуваченого за епізодами від 15.03.2014 року та 15.04.2014 року, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України, а за епізодом від 07.04.2014 року, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно за частиною 2 статті 190 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (т. 2, а.п. 33), раніше судимий (т. 2, а.п. 34, 35), інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинив в період невідбутого покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки із іспитовим строком 2 (два) роки, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2013 року за частиною 2 статті 186 КК України (т. 2, а.п. 36-37), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (т. 2, а.п. 38) та лікаря-психіатра (т. 2, а.п. 39) не перебуває, однак у 2002 році проходив стаціонарне лікування у Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1 з діагнозом «розлад психологічного розвитку, астенічний синдром», перебуває на обліку у КВІ Корабельного району міста Миколаєва (т. 2, а.п. 40), за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується негативно (т. 2, а.п. 41), страждає рядом захворювань (т. 2, а.п.50, 51, 60, 62, 63).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, яки є умисними, корисливими, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним вини, каяття.

Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у розмірі, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначення покарання за сукупністю злочинів (кримінальних правопорушень), суд, з урахуванням частини 1 статті 70 КК України визначає остаточне покарання шляхом часткового складання призначених судом покарань.

Оскільки вказані кримінальні правопорушення обвинувачений вчинив протягом невідбутого покарання у вигляді позбавлення волі, остаточне покарання, з урахуванням вимог статті 71 КК України, суд визначає шляхом часткового приєднання невідбутого за попереднім вироком покарання.

В ході досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. У зв`язку із ухиленням обвинуваченого від суду, прокурором були заявлені клопотання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу та про надання дозволу на його затримання із метою доставки до суду для розгляду зазначеного клопотання. Однак, у зв`язку з тим, що обвинувачений був затриманий та взятий під варту в рамках іншого кримінального провадження, досудове розслідування за яким на даний час триває, суд не розглядав вказані вище клопотання прокурора та не вважає можливим вирішувати питання про обрання запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_12 звернувся до суду із позовом (т. 2, а.п. 7), в якому просить стягнути з обвинуваченого на його користь 1.800 гривень матеріальної шкоди. Позовні вимоги обвинувачений визнав у повному обсязі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин суд доходить до висновку про задоволення вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України та призначити йому покарання:

· за частиною 2 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

· за частиною 2 статті 190 КК України позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_17 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі статті 71 КК України до визначеного покарання частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2013 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_17 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування ОСОБА_18 покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме Ноутбук «FMV BIBO CР-01» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_12 (т. 2, а.п. 28).

Позов ОСОБА_12 задовольнити, стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 1.800 (одна тисяча вісімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1