АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/125/15 Справа № 709/2466/14-к Категорія: ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26.11.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Іркліїв Чорнобаївського р-ну Черкаської області, житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14.02.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України на 3 роки позбавлення волі. 13.12.2013 року звільнений постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 6 днів, -

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст. 186 КК України - на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 187 КК України - на 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття ОСОБА_7 7 років позбавлення волі з конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець і житель АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст. 186 КК України - на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття ОСОБА_9 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець с. Новоукраїнка Чорнобаївського р-ну Черкаської області, житель АДРЕСА_3 , раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст. 186 КК України - на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за те, вони 30 червня 2014 року, близько 01 години, спільно та за попередньо домовившись про вчинення злочинів проти власності, перебуваючи неподалік приміщення кафе-піцерії «Едем» в смт. Чорнобай, Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Леніна, умисно, відкрито, не насильницьким способом, після вимоги ОСОБА_7 до потерпілого ОСОБА_14 віддати гаманець і мобільний телефон, з метою особистого збагачення заволоділи гаманцем потерпілого вартістю 100 грн. в якому знаходились грошові кошти в сумі 50 грн., спричинивши останньому майнових збитків на загальну суму 150 грн., після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.

ОСОБА_7 , 30 червня 2014 року, близько 01 години 30 хвилин, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік приміщення кафе-бару «Каштан» в смт. Чорнобай, Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Леніна, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном із застосування насильства, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом нанесення ударів в спину та численних ударів в обличчя та голову потерпілого, здушення шиї, спричинили потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та легких тілесних ушкоджень, після чого умисно, відкрито, заволоділи грошовими коштами в сумі 250 грн. та мобільним телефоном останнього, чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 майнових збитків на загальну суму 750 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним внаслідок неповноти судового розгляду, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просив його скасувати та винести відносно нього виправдувальний вирок, при цьому просив перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України на ст. 125 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в його діях не було прямого умислу на заволодіння чужим майном в корисливих цілях, досудовим слідством не було доведено попередньої змови між ним , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляцію обвинуваченого; думку захисника ОСОБА_10 , який вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України, так як обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки обвинувачення їм не сформульовано, а висунуто лише підозру; думку прокурора та законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_13 , які заперечили апеляцію обвинуваченого; думку обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , які погодилися з апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 та вважають, що вона підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Вирок суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржувався.

Висновок районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а саме: у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та нападі з метою заволодіння чужим майном поєднаним з насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, вважає, що його дії щодо потерпілого ОСОБА_15 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України, до вчинення інших злочинів він не причетний, попередньої змови на їх вчинення між ним, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не було, його вина підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів визнавав повністю, щиро розкаявся та давав послідовні покази стосовно обставин вчинення кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . При цьому його покази повністю узгоджуються з показами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні в суді 1 інстанції пояснювали, що вони 30.06.2014 р. близько 1 години ночі разом з ОСОБА_7 , попередньо домовившись між собою про заволодіння чужим майном, після вимоги ОСОБА_7 віддати гаманець та мобільний телефон до потерпілого ОСОБА_14 , забрали у нього гаманець з грішми та втекли; після чого, в цей же день, попередньо домовившись про вчинення нападу з метою заволодіння майном , близько 1 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли удари в спину, обличчя, голову потерпілого ОСОБА_15 , а ОСОБА_9 з кишені штанів потерпілого витяг гроші та мобільний телефон .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 дав покази стосовно вчинення відносно нього грабежу, а потерпілий ОСОБА_15 стосовно вчинення відносно нього розбійного нападу, зазначивши в своїх показах, що злочини щодо них були вчинені трьома особами : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вимагали гроші. Покази потерпілих повністю узгоджуються з показами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , стосовно обставин вчинення злочину, часу, способу, механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 та інших фактичних обставин справи.

Тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що покази потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вони безпосередньо давали в судовому засіданні, є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами кримінального провадження, є об`єктивними та достовірними і викривають злочинні дії обвинувачених, тому обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений і його дії за 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляції на те, що в його діях щодо потерпілого ОСОБА_15 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, а не ч. 2 ст. 187 КК України, об`єктивно не підтверджені та спростовуються матеріалами кримінального провадження, а тому розцінюються судом як обраний ним спосіб захисту.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,65, 66 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, дані про особу винного, який вчинив нові умисні злочини в період умовно-дострокового звільнення за вчинення попередніх злочинів, злочини відносяться до категорії тяжких, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, та обставини, що його обтяжує рецидив злочину, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України у виді реального позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду, та яке відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України, на які б учасники кримінального правопорушення подавали скарги під час досудового та судового слідства, а також під час апеляційного провадження по справі, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без змін, а апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :