Справа № 11 -177 2007
року Головуючий
у 1 -й інстанції Кононенко С.
ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: Ландар
Колегія судців Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:
Головуючого Ландаря
Суддів Лісіченко
за участю прокурора Подворчана
засудженого ОСОБА_1
у відкритому судовому засіданні 28 лютого 2007 року в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на
вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

уродженець і житель м. Полтави, не
працюючий, не одружений,

судимий:

-7.12.2004р.Київським райсудом
м. Полтави за ч.1 cm.309 КК

України на 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК

України на 1
рік;

-13.05.2005р.Октябрсъкимрайсудом
м. Полтави за ч.4 cm.
187, 69,

ч.4 ст. 70 КК України на '4роки
позбавлення волі із застосуванням

cm. 75 КК України на
2 роки;

- 17.10.2005р.Київським райсудом
м. Полтави за ч.1 ст. 263КК

України до
штрафу в сумі 700грн.-

засуджений за
ч.2 ст.
185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за
вироком Октябрського районного суду від 13.05.2005 року, і остаточно ОСОБА_1призначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Вирок Київського
районного суду м. Полтави від 17.10.2005 року ухвалено виконувати окремо.

Як
визнав суд, 21 серпня 2006 року близько
8 годин ранку, перебуваючи в дачному
будинку в с. Вороніно м. Полтави,
засуджений ОСОБА_1, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_2 спала, шляхом вільного доступу таємно викрав у неї
мобільний телефон «Нокія-6111» та цифровий фотоапарат «Касіо», заподіявши матеріальну шкоду згідно висновку
експерта в сумі 3980 грн.

В
апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1
порушує питання про скасування ( а фактично зміну) вироку районного суду
через його суворість, вважає злочин
малозначним і, посилаючись на молодий
вік, каяття, просить застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від
відбуття призначеного покарання. Крім того просить виключити із вироку
обтяжуючу обставину - рецидив злочинів та зарахувати у строк покарання термін
перебування під вартою за попереднім вироком Октябрського райсуду м. Полтави.

Інші учасники
судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1, що підтримував подану апеляцію, думку прокурора Подворчана Ю.М. про безпідставність апеляції
засудженого, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи принесеної апеляції, судова колегія не знаходить підстав до її
задоволення.

Висновки
суду про винність ОСОБА_1а
у таємноту викраденні чужого майна,
повторно, за наведених у вироку
обставин, відповідають фактичним
обставинам справи і ніким не оскаржуються.

В
судовому засіданні засуджений ОСОБА_1
повністю визнав свою винність у вчиненні цього злочину не заперечував
фактичних обставин справи, тому
суд, згідно з положеннями ст. 299 КПК України, визнав недоцільним досліджувати інші докази у
справі, обмежившись допитом ОСОБА_1а, потерпілої ОСОБА_2 та дослідженням письмових доказів.

Дії
засудженого вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючою ознакою повторності, що також ніким із учасників судового процесу
не оскаржується.

Як видно
із мотивувальної частини вироку,
призначаючи покарання ОСОБА_1суд
у відповідності до вимог ст. 65 КК
України, урахував ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, дані про особу
винного, що неодноразово судився за
вчинення умисних злочинів і вчинив даний злочин в період іспитового
строку, конкретні обставини справи, та обставини,
що пом'якшують і обтяжують покарання.

При
цьому, всупереч тверджень
засудженого, суд обґрунтовано, в силу п.1
ст. 67 КК України визнав обставиною,
що обтяжує покарання не кваліфікуючу ознаку - повторність, а рецидив злочинів.

З
урахуванням усіх цих обставини в їх сукупності,
суд призначив ОСОБА_1реальне
покарання, яке є справедливим, достатнім і необхідним для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Тому
доводи апеляції потерпілого про надмірну суворість покарання є
безпідставними, а жодних правових
підстав для застосування ст. 75 КК
України немає.

Що
стосується доводів апеляції про необхідність включення в строк відбуття
покарання терміну ув'язнення ( з 1.08.2004р. по 13.05.2005р) за вироком
Октябрського районного суду м. Полтави від 13.05.2005року, то підстав для цього також немає, оскільки за змістом вироку, суд першої інстанції в порядку ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднав не все невідбуте покарання, а лише частину із невідбутого покарання за
вищезазначеним попереднім вороком - 2 роки 6 місяців.

Отже, частину покарання, яка була відбута ОСОБА_1им до вчинення нового
злочину, у розрахунок суд не приймав.

Виходячи з
наведеного і керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1залишити
без задоволення, а вирок Ленінського
районного суду м. Полтави від 10 листопада 2006 року стосовно нього - без
зміни.