АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/625/15 Справа № 204/7416/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0002550, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Барнаул Алтайського краю Російської Федерації, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· 04 листопада 1999 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.81, ст. 45 КК УРСР 1960 року до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та штрафом у розмірі 680 гривень;

· 02 червня 2000 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ст..42,43 КК УРСР 1960 року до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

· 01 березня 2004 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 191, ст. 69, ч. 3 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185, ст.. 69, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

· 13 травня 2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 263, ст..75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

· 02 квітня 2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70, ст..71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений з Дніпропетровської ВК №89 Дніпропетровської області 06 липня 2013 року по відбуттю строку покарання;

· 30 вересня 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.1 ст. 310, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70, ст.. 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

засуджений за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.ч.1,4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням, призначеним за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, визначено остаточне покарання у вигляді 3 років 9 місяців позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, маючи не зняті та не погашені в установленому порядку судимості, повторно вчинив умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Так ОСОБА_7 , 17 вересня 2014 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись у зв`язку із розглядом кримінального провадження відносно нього в приміщенні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, пр. Конституції, 64, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи пакет з продуктами харчування, в якому, знаходився поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 16,059 г., тим самим незаконно придбав вищевказаний наркотичний засіб та залишив його повторно незаконно зберігати без мети збуту, приклеївши поліетиленовий пакет з наркотичним засобом до правої ноги медичним лейкопластиром.

Цього ж дня, тобто 17 вересня 2014 року, ОСОБА_7 , здійснив його перевезення наркотичного засобу, в спецавтомобілі конвойної роти з Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, до Дніпропетровського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 80.

Приблизно о 18.00 годині 17 вересня 2014 року в приміщенні чергової частини Дніпропетровського слідчого ізолятора під час огляду речей ОСОБА_7 , на правій нозі останнього, під штанами, був виявлений та вилучений вищевказаний поліетиленовий пакет із наркотичним засобом, який ОСОБА_7 незаконно повторно придбав та зберігав без мети збуту.

Згідно висновку експерта № 214/15 від 25 вересня 2014 року речовина, вилучена 17 вересня 2014 року у ОСОБА_7 , є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонений, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 16,059 г. / а.п.21-25/.

В апеляції:

- прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить вирок суду змінити у зв`язку з не застосуванням судом положень ч.2 ст. 124 КПК України, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на залучення експерта в сумі 491 грн. 92 коп. на користь держави. / а.п.32-33/.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора залишити без задоволення з таких підстав.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає, щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд врахував рецидив злочину. З урахуванням викладеного, із застосуванням ч.1 та 4 ст. 70 КК України, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується на таких підставах.

Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином , призначивши покарання в межах санкції статті.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, за місцем знаходження в Дніпропетровському СІЗО характеризується задовільно, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів зі шкідливими наслідками», а також те, що злочин вчинено обвинуваченим до постановлення вироку Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання з урахуванням ч.4 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України з реальним його відбуттям.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами, речовими доказами тощо. Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особу ОСОБА_7 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Щодо доводів прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, а саме не вирішення питання щодо відшкодування процесуальних витрат, які, до того ж вирішуються в порядку виконання вироку згідно ст. 537 КПК України, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вищезазначене не є істотним порушенням згідно ст. 412 КПК України, а отже, не є підставою для зміни або скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, під яким згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Проте, в апеляційній скарзі прокурора є лише посилання на те, що суд у вироку не вирішив питання щодо відшкодування процесуальних витрат, тоді як доводів відносно того, яким чином таке порушення закону перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в скарзі не наведено.

За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи прокурора колегія суддів не може.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4