Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
та захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою Шевченківський районний суд м. Києва відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженої ОСОБА_7 .

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання. Тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18.01.2000 № 3/6.

З огляду на наведене, а також враховуючи тяжкість вчинених засудженою ОСОБА_7 злочинів, даних про її особу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою є необґрунтованим, оскільки на даний час не доведена наявність у останньої такої тяжкої хвороби, яка б давала підстави для її звільнення від подальшого відбування покарання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених уточнень під час її розгляду, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з метою забезпечення проведення обстеження засудженої спеціальною медичною комісією.
В обґрунтування поданої скарги адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме вимог статей 350, 410 КПК України.
Як зазначає адвокат, у ОСОБА_7 встановлений діагноз, згідно якому вона хворіє на хворобу, що відноситься до Переліку хвороб, які є підставою для звільнення від відбування покарання.
Крім того, згідно відповіді Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області на запит Шевченківського районного суду м. Києва № 15-1004 стан здоров`я ОСОБА_7 погіршується, що може призвести до летального кінця. Установа не в змозі забезпечити їй належний медичний догляд та лікування.
Також, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , падала клопотання з проханням зобов`язати Управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області в найкоротші строки надати висновок спеціаліста лікарської комісії про медичний огляд засудженої ОСОБА_7 , щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань.
Однак, суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , вказане клопотання було проігноровано, чим було порушено вимоги ст. 350 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Крім цього, адвокат вважає, що висновок спеціальної лікарської комісії при Управлінні Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області саме є тою обставиною, яка є підставою для звільнення від покарання.
Разом з цим, керуючись ст. 410 КПК України, можна стверджувати про неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена скарга підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як встановлено кримінальним процесуальним законом, зокрема п. 6, ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, серед інших питань, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, зокрема про звільнення від покарання за хворобою, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні.
До цього слід також додати, що згідно вимог, передбачених ч. 5 ст. 154 КВК України, на яку зокрема посилається захисник у своїй скарзі, клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Незважаючи на вимоги норм, які передбачені наведеними вище законами, Шевченківський районний суд м. Києва прийняв та розглянув по суті клопотання захисника, подане в порядку виконання судових рішень у кримінальному провадженні, яке не належить до його повноважень, враховуючи наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням захисника, ОСОБА_7 засуджено 16 вересня 2013 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 315, ст. 395 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на шість років і шість місяців з конфіскацією майна.
Вирок набрав законної сили 19 серпня 2014 року і після звернення його до виконання засуджену ОСОБА_7 було направлено для відбуття покарання до Дар`ївської ВК № 10 Херсонської області.
Згідно повідомлення начальника Київського СІЗО, яке було направлено на адресу Шевченківського районного суду м. Києва у відповідь на його запит (а.с. 37), ОСОБА_7 прибула до слідчого ізолятора 22.04.2015 р. з Дар`ївської ВК № 10 Херсонської області на підставі постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2015 р. для забезпечення її участі у розгляді справи вказаним судом. Київський слідчий ізолятор не є установою, де ОСОБА_7 відбуває покарання і після розгляду справи у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ вона буде повернута до виправної колонії за місцем відбування покарання.
За таких обставин, а також виходячи з вимог наведених вище законів, з`ясувавши, що клопотання про звільнення засудженої ОСОБА_7 від покарання за хворобою надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності, Шевченківський районний суд м. Києва, у відповідності до вимог, передбачених ст. 34 КПК України, повинен був вирішити питання про передачу зазначеного клопотання на розгляд до іншого суду, однак він цього не зробив.
Недотримання або порушення правил підсудності, згідно п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке у будь-якому разі є підставою для скасування судового рішення.
Крім цього, як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені відповідними пунктами, у тому числі п. 6, ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, лише в частині скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, але не з тих підстав, які зазначені в апеляційній скарзі, оскільки призначення нового судового розгляду в Шевченківському районному суді м. Києва пов`язано не з необхідністю вирішення клопотання захисника по суті, а з необхідністю вирішення питання про його передачу до іншого суду в порядку, передбаченому ст. 34 КПК України, у зв`язку з порушенням правил підсудності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 415, 418, 419 та 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, якою суд відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженої ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/1298/2015

Категорія: ст. 539 КПК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1