АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: №645/3824/13-к Головуючий суду 1 інстанції
Провадження: № 11-кп/790/543/15 ОСОБА_1
категорія: ЗУ «Про амністію у 2014 році» Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження № 11-кп/790/543/15 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 , засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 року про застосування щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України,-

Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки він ухиляється від виконання вироку і знаходиться у розшуку, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 9 цього Закону суд позбавлений можливості безпосередньо з`ясувати його думку щодо застосування амністії.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ставить питання про скасування судового рішення та про постановлення нової ухвали, якою застосувати до засудженого ОСОБА_8 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, посилаючись на ч. 1 ст. 9 та ч. 2 ст. 10 цього Закону, які передбачають можливість вирішити питання про застосування амністії за ініціативою засудженого, не явка якого до суду не зупиняє розгляд справи. Окрім того, в апеляції захисник стверджує, що засуджений ОСОБА_8 за станом здоров`я не ухиляється від виконання вироку.

Заслухавши доповідача, вислухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу, а також думку прокурора про залишення судового рішення без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як зазначив суд першої інстанції в ухвалі, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України до 4 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на три роки. На підставі ст. 54 КК України його позбавлено спеціального звання - лейтенант міліції. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без зміни - у виді особистого зобов`язання. Крім того, даним вироком зазначалося, що ОСОБА_8 покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання та зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання перебування під вартою в рамках даного кримінального провадження в період з 24 липня 2013 року по 13 травня 2014 року. У резолютивній частині даного вироку зазначалося, що даний вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.06.2014 року та вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.07.2013 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, який змінений ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 13 травня 2014 року та ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 185 КК України призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточно покарання 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, із застосування ст. 76 К України, - виконувати самостійно. Ухвалою судової колегії судової палати апеляційного суду Харківської області вищевказаний вирок суду залишений без змін.

Окрім того, в судовому рішенні також зазначено, що ОСОБА_8 засуджений до реального відбуття покарання у вигляді 4 років позбавлення волі і на даний час згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.11.2014 року перебуває у розшуку, у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_8 не встановлено, вирок суду залишається не виконаним. Згідно повідомлення заступника прокурора Фрунзенського району м. Харкова у відношенні ОСОБА_8 заведено оперативно розшукова справа.

Такі, наведені у судовому рішенні обставини, доводами апеляційної скарги не заперечуються, але захисник, посилаючись на ч. 1 ст. 9 та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, стверджує про можливість вирішити питання про застосування амністії за ініціативою засудженого ОСОБА_8 , не явка якого до суду не зупиняє розгляд справи. Окрім того, в апеляції захисник стверджує, що засуджений ОСОБА_8 за станом здоров`я не ухиляється від виконання вироку.

Перевіряючи таки доводи захисника, колегія суддів не погоджується з ними.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Отже, оскільки засуджений ОСОБА_8 перебуває у розшуку, суд позбавлений можливості виконати ці вимоги Закону, а саме у встановленому порядку перевірити дійсне волевиявлення засудженого ОСОБА_8 про застосування амністії та отримати його згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

При розгляді апеляційною інстанцією провадження, як і у суді першої інстанції, захисник ОСОБА_7 пояснив, що він бачив засудженого ОСОБА_8 тільки при укладенні угоди та потім спілкувався з ним лише у телефонній розмові.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_8 за станом здоров`я не ухиляється від виконання вироку, то такі доводи не узгоджуються з матеріалами провадження про надходження останнього у розшуку та, окрім того, такі доводи самі по собі не спростовують висновок суду про відмову у задоволенні заяви щодо застосування амністії, виходячи з наведених вище вимог ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

З огляду на наведене, колегія суддів, перевіривши матеріали провадження у межах апеляційних вимог, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника про застосування амністії щодо засудженого ОСОБА_8 , що не позбавляє останнього права в подальшому звернутися з відповідною заявою до суду для її розгляду у встановленому порядку із додержанням вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, в тому числі ст. 9 цього Закону.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 426, 532 КПК України, ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення, а засудженим ОСОБА_8 - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді