Справа № 11 -222/08. Головуючий
у І інстанції Ковальчук В.Д.
286 ч.2 КК України. Доповідач Оксентюк В.Н.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Луцьк 6
травня 2008 року.

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -судді: Оксентюка
В.Н.,

суддів:
Опейди В.О., Пазюка О.С.,

з участю секретаря Уманської Л.С.,

прокурора Смокович Ю.П..

засудженого ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
помічника прокурора Горохівського району на вирок Горохівського районного суду
від 27 лютого 2008 року, яким,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженець та житель села Хмельницьке Горохівського району Волинської області,
українець, громадяни, освіта середня, одружений, непрацюючий, раніше не
судимий,-

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України
на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними
засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два
роки.

На підставі ст. 76 КК України на
засудженого покладі обов'язки:

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

- періодично
з'являтись на реєстрацію в ці органи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
залишено попередню - підписку про невиїзд.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 в користь в користь
потерпілої ОСОБА_2 5000 ( п'ять) тисяч гривень моральної шкоди.

Речовий доказ автомобіль марки АЗЛК-2140, реєстраційний
номер НОМЕР_1повернуто власнику.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів
судової палати,-

в с т а н о в и л
а:

Даним вироком ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те,
що 26 листопада 2007 року, біля 17 години 15 хвилин, керуючи автомобілем
АЗЛК-2140, р.н. НОМЕР_1 на ділянці дороги Горохів-Берестечко, що в с. Борочиче
Горохівського району, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав
безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, порушив п.2.3(б);
2.9(а); 10.1; 11.2; 12.3 та п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України та
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який рухався по проїзній частині дороги,
спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого.

Помічник Горохівського районного прокурора, який брав
участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не оспорюючи фактичних
обставин справи та правильності кваліфікації дій засудженого посилається на
м'якість вироку. Апеляцію мотивує тим, що ОСОБА_1 вчинив злочин в стані
алкогольного сп'яніння, не відшкодував потерпілій збитків.

Посилання суду на те, що підсудний злочин вчинив вперше,
позитивно характеризується, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину не
впливають на ступінь вини. Прохає вирок скасувати із-за м'якості призначеного
покарання та постановити свій вирок, призначивши ОСОБА_1 покарання у виді 5
(п'яти) років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_1
у поданому на апеляцію запереченні вказує, що він вину визнав повністю, щиро
розкаявся. Злочин вчинив з необережності. Наміру ухилятись від слідства не мав,
про дорожньо-транспортну пригоду розповів своєму родичу ОСОБА_4 При призначенні
покарання суд врахував думку потерпілого. Причиною дорожньо-транспортної
пригоди також була груба необережність самого потерпілого, який будучи в стані
алкогольного сп'яніння рухався по середині дороги. Прохає апеляцію залишити без
задоволення, а вирок суду щодо нього без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку, доводи
апеляції та заперечення на неї, міркування прокурора, який апеляцію в частині
м'якості призначеного покарання підтримав, прохав вирок в цій частині скасувати
та постановити свій вирок, в іншій частині апеляції не підтримав, пояснення
потерпілої ОСОБА_2, яка апеляції прокурора не визнала, засудженого ОСОБА_1,
який апеляції не визнав і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін,
вивчивши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляція до задоволення не підлягає.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні
обставини справи і цим обставинам дав вірну юридичну оцінку. Дії засудженого
вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 286 КК України і кваліфікація дій засудженого у
апеляції не оспорюється.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України за
№ 14 від 23 грудня 2005 року „Про
практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини
проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на транспорті” при призначенні покарання за ст.
286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й
характер та мотиви допущених особою правил дорожнього руху, її ставлення до цих
порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього
осіб (водіїв, пішоходів і.т.д.), а також
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання та особу винного.

До пом'якшуючих покарання обставин щодо ОСОБА_1 суд
правомірно відніс його щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

Судом також враховано, що підсудний злочин вчинив вперше,
вину визнав повністю, позитивно характеризується по місцю проживання.

Тому доводи апелянта про те, що вказані обставини не
впливають і не повинні впливати на ступінь вини та міру покарання підсудного не
грунтуються на чинному законі.

При призначенні покарання суд також врахував думку
потерпілого, який просив не позбавляти ОСОБА_1 волі.

Суд врахував і грубу необережність потерпілого ОСОБА_3,
який будучи у тяжкій ступені алкогольного сп'яніння рухався по проїзній частині
дороги, що стало однією з причин даної дорожньо-транспортної пригоди. Факт
знаходження потерпілого на час ДТП у стані алкогольного сп'яніння
підтверджується даними судово-токсикологічного дослідження матеріалів з трупа
потерпілого ОСОБА_3 відповідно до яких у крові потерпілого було виявлено
алкоголь у крові 2.7 проміле, в сечі 3.7 проміле.

На підставі всіх вищенаведених обставин, суд прийшов до
правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_1, без
ізоляції від суспільства і правомірно звільнив його від відбування покарання з
випробуванням.

Доводи апелянта про невідповідність призначеного
покарання тяжкості вчиненого злочину та особі винного є безпідставні.

Обране ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,65
КК України є необхідне та достатнє для його виправлення та перевиховання.

Підстав для скасування вироку і постановлення нового,
більш тяжчого вироку, колегія суддів судової палати не знаходить.

Керуючись ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляцію помічника прокурора Горохівського району
залишити без задоволення, а вирок Горохівського районного суду від 27 лютого
2008 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Головуючий
В.Н. Оксентюк.

(
підписи ) В.О.
Опейда.

Судді
О.С. Пазюк.

З
оригіналом згідно:

Суддя
апеляційного суду

Волинської
області
В.Н. Оксентюк.