справа № 208/3965/13-к
№ провадження 1-кп/208/183/13
ВИРОК

Іменем
України

20 грудня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд
м.Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді Ізотова В.М., при
секретарі Кушта І.О., за участю:
прокурора Ружанського Є. Б., потерпілої
ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2, і
ОСОБА_3; обвинуваченого ОСОБА_4 та його
захисника ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
кримінальне провадження № 0001719
відносно:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Дніпродзержинська, українця,
громадянин України, освіта
середньо-технічна, не працюючого,
одруженого, маючого двох неповнолітніх
дітей, раніше не судимого, мешкає за
адресою: АДРЕСА_1; який обвинувачується
у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186
КК України, -

в с т
а н о в и в :

11квітня 2013 року приблизно о 14 годині 35
хвилин обвинувачений ОСОБА_4 біля
будинку № 6 по вул.Сировця в м.
Дніпродзержинську, спілкуючись з
раніше йому знайомою потерпілою
ОСОБА_1, раптово, відкрито, умисно, із
корисливих мотивів, застосовуючи
насильство, що не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілої, вихватив
із її руки гаманець, спричинивши при
цьому потерпілій легкі тілесні
ушкодження у вигляді ран та синця 3-го
пальця правої кисті, витяг з гаманця,
який потім кинув на землю, 4850 гривень і,
заподіявши потерпілій матеріального
збитку на зазначену суму, з місця
злочину втік

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину
визнав частково та суду пояснив, що він
з 2012 року знайомий з потерпілою ОСОБА_1
разом з якою займався бізнесом з
надання посередницьких послуг
громадянам по оформленню
купівлі-продажу нерухомості. Оскільки
фірма була зареєстрована за ОСОБА_1 то,
по домовленості з ОСОБА_1, прибуток вони
ділили з урахуванням того, що він
використовував свій автомобіль за
використання якого ОСОБА_1
зобов'язалася погашати витрати (бензин,
амортизацію, тощо). У березні 2013 року до
нього звернулась ОСОБА_6 з проханням
показати декілька будинку в приватному
секторі для купівлі. Він разом зі своїм
знайомим ОСОБА_7, показали ОСОБА_6
декілька будинків один з яких ОСОБА_6
погодилась купити. Він домовився з
ОСОБА_7, що прибуток від цієї угоди вони
поділять порівну. 11.04.2013 року відбулась
угода з ОСОБА_6, але ОСОБА_1 весь
прибуток від цієї угоди в сумі 6400
гривень забрала собі. На його вимогу
ОСОБА_1 передала йому тільки 3000 грв., що
він вважав несправедливим оскільки не
враховані його витрати на експлуатацію
його автомобіля і не повернуті гроші за
попередні угоди. Зустрівшись з ОСОБА_1
біля магазину «Візит», він попросив її
поділити гроші за останню угоду
порівну і повернути гроші за попередні
угоди, на що ОСОБА_1 запропонувала йому
тільки 200 гривень, що йому здалося
несправедливим. Тоді він вирвав з
гаманця, який ОСОБА_1 тримала в руці,
гроші з яких відрахував 3000 грв., які
вважав своїми, а решту повернув ОСОБА_1
і поїхав. Фізичну силу він не
застосовував. Провину визнає частково
оскільки розуміє, що не повинен був так
робити.

Незважаючи на невизнання своєї
провини, винуватість ОСОБА_4 в повному
обсязі пред'явленого йому звинувачення
доводиться наступними доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_1, яка суду
пояснила, що вона працює приватним
підприємцем з надання
інформаційно-консультаційних послуг
при купівлі та продажу нерухомого
майна. З 2012 року вона стала за усною
домовленістю співпрацювати з ОСОБА_4
який допомагав їй у пошуку клієнтів та
надавав їй автотранспортні послуги на
своєму автомобілі. Крім того, вона
співпрацювала з приватним підприємцем
ОСОБА_7. В квітні 2013 року вона з ОСОБА_7
домовилась, що прибуток від угоди з
клієнткою ОСОБА_8 вони поділять на дві
частини, одна - ОСОБА_7, друга - їй з
ОСОБА_4. 11.04.2013 року після отримання
прибутку, Довгополов передав їй 6400 грв.
з яких 3000 грв. вона передала ОСОБА_4. на
що останній сказав що цього замало. В
той же день, за проханням ОСОБА_4 вона
знову з ним зустрілась біля кафе
«Візит», де під час розмови вона
намагалась передати ОСОБА_4 ще 200
гривень, на що останній вихватив у неї
із рук гаманець, зламавши ніготь на
середньому пальці правої руки, витяг з
гаманця всі гроші і втік. Матеріальний
збиток у сумі 4850 грв. ОСОБА_4 їй повністю
відшкодував а 2000 грв. - моральної шкоди
яку ОСОБА_4 їй спричинив, вона просить
стягнути з останнього на свою користь;

- показаннями свідка ОСОБА_9, який суду
пояснив, що він працює водієм «таксі». В
квітні 2013 року він привіз ОСОБА_1 до
магазину «Візіт», де вона зустрілась з
ОСОБА_4 який спілкувався з ОСОБА_1 на
підвищених тонах, а потім вихопив з рук
ОСОБА_1 гаманець, забрав з гаманця
гроші, гаманець кинув на землю і поїхав.
ОСОБА_1 скаржилась, що у неї болить рука,
та сказала, що ОСОБА_4 забрав у неї біля
5000 гривень;

- показами свідка ОСОБА_8, яка суду
пояснила, що в квітні 2013 року ОСОБА_4 з
ОСОБА_7 показали їй два будинки, один з
яких вона вирішила купити. 11.04.2013 року
угоду оформили у нотаріуса. Гроші вона
сплатила з урахуванням посередницьких
послуг в присутності ОСОБА_7. Потім
приїхали ОСОБА_1 з ОСОБА_4 і стали
з'ясовували хто скільки витратив
коштів;

- показами свідка ОСОБА_7, який суду
пояснив, що він займається операціями з
нерухомістю і іноді співпрацював з
ОСОБА_1. Йому відомо, що ОСОБА_1
працювала разом з ОСОБА_4. 11.04.2013 року
він займався оформленням купівлі
продажу нерухомого майна разом з
ОСОБА_1 і ОСОБА_4, за що отримали гонорар
у сумі 12800 грв, який, за попередньою
домовленістю, він поділив з ОСОБА_1
порівну. ОСОБА_1 зі своєї частки
прибутку передала ОСОБА_4 біля 3000 грв
після чого вони роз'їхались;

- висновком експерта № 469-Е від 26.04.2013
року, (а.с. 41) згідно якого виявлені на
тілі потерпілої ОСОБА_1 тілесні
пошкодження у вигляді ран та синця 3-го
пальця правої кисті відносяться до
легких тілесних пошкоджень, не
виключна можливість що данні
пошкодження могли виникнути і від
однієї травматичної дії твердого
предмета, давність утворення
пошкоджень може відповідати терміну
указаному обстеженою;

Оцінюючи добуті у справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у
вчиненні злочину доведена а його дії
правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК
України, як відкрите викрадення чужого
майна, поєднаного з насильством, яке не
є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого.

Твердження обвинуваченого про те, що
він силу не застосовував і відкрито не
крав чужого майна, а лише забрав у
потерпілої належні йому гроші, не
знайшли свого підтвердження в ході
судового слідства, та знаходиться в
прямому протиріччі з висновком
експерта та показами потерпілої і
свідків, недовіряти яким у суду нема
ніяких підстав.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину та особу обвинуваченого який
посередньо характеризується за місцем
проживання, матеріальну шкоду повністю
відшкодував, що є обставинами які
пом'якшують покарання; суд вважає, що
необхідним та достатнім для подальшого
виправлення обвинуваченого та
запобігання скоєння ним нових
злочинів, буде покарання у вигляді
позбавлення волі з випробуванням,
згідно ст.ст. 75,76 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого
потерпілою цивільного позову у частині
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2000 гривень, суд приходить до
висновку, що діями обвинувачено
потерпілій було заподіяно і моральну
шкоду яку суд оцінює у розмірі 500
гривень.

Керуючись ст. 374 КПК України, суд

з а с у
д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і,
призначивши йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на чотири
роки, згідно ст. 75 КК України, звільнити
його від відбування призначеного
покарання з випробуванням, якщо він
протягом іспитового строку - терміном в
один рік, не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього,
передбачені п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України,
обов'язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органам
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, роботи;

- періодично з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на
користь потерпілої ОСОБА_1 500 (п'ятсот)
гривень у відшкодовування моральної
шкоди.

Міру запобіжного заходу відносно
засудженого ОСОБА_4, до набрання
вироком законної сили, залишити -
особисте зобов'язання.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку протягом 30 днів з
дня його проголошення.

Суддя
Ізотов В. М.