Ухвала іменем україни 19 лютого 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171, за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 травня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Любимівка Гуляйпільського району Запорізької області, проживаючого АДРЕСА_1, який визнаний винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

у касаційних скаргах від 01, 02, 03 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_1 доводить незаконність свого засудження за ч. 1 ст. 125 КК України. Стверджує, що, наносячи удари ОСОБА_2, він перебував у стані необхідної оборони. Одночасно вказує, що внаслідок наявного у нього захворювання не міг фізично завдавати удари по тулубу та обличчю потерпілого. Звертає увагу на те, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань при викладені обставин, що могли свідчити про кримінальне правопорушення, вказане місце його вчинення, яке відрізняється від того, яке зазначено у фабулі обвинувачення, визнаного судом доведеним. Оскаржує правильність вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2

Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 травня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді виправних робіт із утриманням 20 % заробітку в дохід держави строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 571 грн 63 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості судових рішень щодо ОСОБА_1, перевіривши доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 02 березня 2013 року близько 21:00, знаходячись поблизу комунальної установи «Новозлатопільська психіатрична лікарня», що розташована по вул. Чорного в с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області, внаслідок сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, навмисно завдав ОСОБА_2 чисельні удари руками по обличчю та тулубу, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 відповідає обставинам, з'ясованим судом, встановлених під час кримінального провадження, підтверджений перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і є обґрунтованим.

Так, потерпілий ОСОБА_2, свідок ОСОБА_3 указували, що ОСОБА_1 з неприязних стосунків затіяв сварку з ОСОБА_3, яка переросла в бійку в якій ОСОБА_1 наносив удари ОСОБА_3 Потерпілий ОСОБА_2 намагався розборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_1, проте останній наніс удар в обличчя потерпілого від якого той упав, втративши свідомість, а ОСОБА_1 продовжив побиття ОСОБА_2

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він перебував у стані необхідної оборони. В судовому засіданні засуджений також стверджував про те, що він захищався від протиправних дій ОСОБА_2 і ОСОБА_3, проте, ці твердження засудженого були визнані необґрунтованими.

Відповідно до ст. 36 КК України необхідна оборона полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання. Разом із тим, необхідна оборона не допускається проти правомірних дій інших осіб, навіть якщо ними заподіюється шкода інтересам, що охороняються законом. Правомірність зазначених дій може зумовлюватися реалізацією прав, які належать особі чи надані законом, у тому числі і вчиненням таких дій за наявності обставин, що виключають їх суспільну небезпечність чи протиправність. Зокрема, не допускається необхідна оборона проти дій особи, які вчинюються нею в стані необхідної оборони, крайньої необхідності, при затриманні злочинця, а також при виконанні нею професійних чи службових функцій із дотриманням умов їх правомірності.

З обставин, встановлених судом, вбачається, що ОСОБА_1 з неприязних стосунків затіяв сварку з ОСОБА_3, яка переросла в бійку в якій ОСОБА_1 наносив удари ОСОБА_3 Тілесні ушкодження ОСОБА_2 були заподіяні тоді, коли він намагався розборонити указаних вище осіб, та після того, як потерпілий упав, втративши свідомість, а засуджений продовжив його побиття.

Тобто на ОСОБА_1 не було здійснено суспільно небезпечного посягання, а тому при вчиненні суспільного небезпечного діяння він не перебував у стані необхідної оборони.

Окрім того, постановою старшого слідчого СВ Гуляйпільського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області від 05 березня 2013 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 (за заявою ОСОБА_4 про його побиття ОСОБА_3 та ОСОБА_2) у зв'язку з відсутністю кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Також голослівними є посилання засудженого на те, що внаслідок наявного у нього захворювання він не міг фізично завдавати удари по тулубу та обличчю потерпілого, оскільки ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував того, що він завдавав ударів як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3

Всебічно перевіривши та оцінивши всі докази у сукупності, суд дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і підстав для закриття провадження щодо нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, як про це просить засуджений, не має.

Призначаючи покарання, суд указав про врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про ОСОБА_1, який є інвалідом ІІІ групи, в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризувався місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Покарання, призначене засудженим є необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Та обставина, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань при викладені обставин, що могли свідчити про кримінальне правопорушення, вказане місце його вчинення, яке відрізняється від того, яке зазначено у фабулі обвинувачення, визнаного судом доведеним, не свідчить про незаконність та необґрунтованість постановлених судових рішень щодо ОСОБА_1.

Цивільний позов ОСОБА_2 вирішено відповідно до вимог матеріального та процесуального права, а позовні вимоги потерпілого правильно задоволені в частині, яка підтверджена доказами та відповідає принципам розумності і справедливості.

З огляду на викладене, підстав для задоволення касаційних скарг не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його касаційні скарги - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_5 ОСОБА_7 ОСОБА_6