В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження №0005957 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , гр-на України з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, остання судимость засуджений вироком 20.05.2014 року Солом`янським районним судом м.Києва за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 185 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1360 грн. . На підставі п.в) ЗУ Про амністію у 2014 році від 08.04.2014р. звільненого від відбування вказаного покарання. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13.03.2012 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ст.ст. 122 ч.1, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на три роки, з покладеними обов`язками передбачених ст.76 КК України, виконувати самостійно,

за ч.2 ст.186 КК України, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимий, остання судимість вказаним вище судом, повторно вчинив корисливий злочин проти власності, а саме грабіж.

Так, приблизно о 15 годині 00 хв. 26 вересня 2014 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території автовокзалу по вул.. Київський 40, що в м. Рівне, схопив за шию лівою рукою раніше не знайомого неповнолітнього ОСОБА_4 , штовхнув його на землю, після чого вихопив з руки потерпілого мобільний телефон марки «Samsung CTS 5282» imel: НОМЕР_1 , imel: НОМЕР_2 вартістю 840 грн., та заволодів вказаним телефоном. Однак, на місці вчинення злочину ОСОБА_7 відразу був затриманий громадянином ОСОБА_8 , при цьому вчинений злочин не було доведено до кінця з причин що не залежали від волі вказаної винної особи.

В судовому засіданні підсудний свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно у вказаний вище час та день, вчинив інкриміноване пограбування неповнолітнього. Свої дії пояснив тим, що в той момент йому необхідний був телефон для того щоб зателефонувати дружині. За день до цієї події вживав алкоголь, тому себе погано почував, та як наслідок вчинив даний злочин. Щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, повідомив суд, що зробив належні висновки із вчиненого . Просив суд не призначати йому суворе покарання із великім строком позбавлення волі, оскільки має на утримані двох малолітніх дітей та дружину яка є інвалідом.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому злочині підтверджується свідченням неповнолітнього потерпілого, допитаними в судовому засіданні свідками, та іншими дослідженими письмовими доказами які є в матеріалах кримінального провадження.

Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 в присутності законного представника ОСОБА_5 суду пояснив, що приблизно о 15:00 год.26.09.2014р. він повертався із навчання ВПУ№1 де навчається на 1 курсі з м. Рівне додому у с. Дорогобуж, Гощанського р-ну.Перебуваючи на автовокзалі в м. Рівне чекав на свій маршрутний автобус. До нього підійшов на той час незнайомий чоловік та сказав віддати йому телефон, на що він відмовився давати телефон .Після чого, як йому уже відомо обвинувачений, взяв його за шию та почав душити поваливши на асфальт при цьому став забирати телефон який був у нього в правій руці . Заволодівши телефоном, обвинувачений хотів його вдарити, щоб втекти. Відразу до них підбіг невідомий чоловік, який відтягнув ОСОБА_7 та забрав у останнього мобільний телефон та повернув телефон йому. Вказаний невідомий чоловік затримав обвинуваченого до того часу як прийшли працівники міліції. Претензій ні він ні законний представник, до обвинуваченого будь якого характеру, не мають. Потерпілий та законний представник просять суд винести покарання обвинуваченому на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що приблизно о 15 год. 26.09.2014р. він перебував на автовокзалі в м. Рівне та розмовляв із водієм однієї із маршруток та в момент розмови почув крик. Побачив, що на той час невідомий громадянин повалив молодого хлопця на землю та почав душити дану дитину. Будучи на невеликій відстані він бачив як невідомий забрав у дитини мобільний телефон та намагався піднятися для того щоб втекти . В ході слідства йому стало відомо, що невідомим грабіжником є ОСОБА_7 , якого також впізнав у судовому засіданні. Підійшовши до обвинуваченого, він забрав у останнього мобільний телефон та став розбиратись до приходу працівників міліції кому належить мобільний телефон, оскільки ОСОБА_7 на місці став пояснювати , що телефон належить саме йому. Однак, неповнолітній здійснив дзвінок із телефону до свого батька та з`ясувалось, та з`ясувалось, що телефон належить саме неповнолітньому. Відразу прийшли працівники міліції та забрали обвинуваченого.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в присутності своєї матері ОСОБА_10 , суду пояснив, що у названий вище день та час він також перебував на автовокзалі в м. Рівне та став очевидцем як невідомий йому на той час чоловік забрав мобільний телефон у невідомого хлопця молодого віку. Зокрема він бачив як на асфальті лежав молодий хлопець а обвинувачений якого він впізнає, тримав хлопця однією рукою за шию а в іншій тримав мобільний телефон .Також бачив як інший невідомий для нього мужчина підбіг та затримав обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працює патрульним ПС Рівненського МВВС, чергував 26.09.2014р. на а/м разом із іншими співробітниками міліції. Стало відомо про бійку на автовокзалі . Підійшли на місце пригоди, побачили там невідомого на той час ОСОБА_7 який здавалось був у нетверезому стані. На місці з`ясувалось, що обвинувачений пограбував молодого хлопця забравши в нього мобільний телефон. Неповнолітній потерпілий на місці на вигляд був наляканий діями грабіжника. Також, було встановлено, що обвинуваченого на місці було затримано мужчиною який був очевидцем злочину. Качаловський ОСОБА_12 на місці вів себе неадекватно. Останнього було доставлено до Рівненського МВВС для проведення з ним слідчих дій.

Свідок ОСОБА_13 який є працівником міліції в судовому засіданні дав аналогічні пояснення вказаного вище свідка ОСОБА_11 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2014р., стверджується , що неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_7 як ту особу, яка душила його за шию та заволодів його мобільним телефоном .(а.к.п.23,24,)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2014р., стверджується,що свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 як ту особу якого він затримував, та який душив за шию потерпілого та у якого забрав мобільний телефон . (а.к.п.34,35)

Згідно висновку товарознавчої експертизи від 23.10.2014 року № 558 залишкова вартість мобільного телефону марки «Samsung CTS 5282» який належить потерпілому, могла становити 779,63 грн..

Суд дійшов висновку, що інкримінований злочини ОСОБА_7 вчинений саме ним.

Однак, враховуючи встановлені судом обставини при вчиненні наведеного вище злочину ОСОБА_7 дії останнього суд також кваліфікує за ч.3 ст.15 КК України.

Відповідно до ч.1,3 ст. 15 КК України, замах на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу , якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Також, грабіж визнається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 відкрито заволодівши мобільним телефоном потерпілого, відразу був затриманий на місці вчинення злочину гр. ОСОБА_8 . Тобто обвинувачений відкрито заволодівши мобільним телефоном потерпілого, не мав реальної можливості розпорядитися чи користуватися ним.

Отже, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України які виразились у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст.. 12 КК України вчинений злочини ОСОБА_7 відносяться до тяжкого злочину.

Дослідивши характеризуючи дані обвинуваченого - він є особою раніше неодноразово судимою, (а.к.п.86,87) який, повторно вчинив корисливий злочини проти власності. В лікарів нарколога та психіатра не перебуває на обліку (а.к.п 90,92) Згідно характеристики за місцем проживання в м. Дубно характеризується з негативної сторони.(а.к.п.93) Дружина обвинуваченого ОСОБА_14 є інвалідом третьої групи з ураженням ЦНС, що стверджується відповідною довідкою МСЕК (а.к.п.105). На утриманні обвинуваченого перебувають двоє малолітніх його доньок ОСОБА_15 2009 р.н. та ОСОБА_16 2010 р.н., що стверджується відповідними свідоцтвами про народження.

Також встановлено, що вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 березня 2012 року ОСОБА_7 був визнаний винним за ч.1 ст.122 КК України та призначено остаточно міру покарання у вигляді двох років шість місяців обмеження волі . На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням встановлено іспитовий строк три роки. (а.к.п.100-103)

Пом`якшуючою обставиною, що пом`якшує покарання підсудного, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину .

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини , не зазначені в частині першій цієї статті.

На думку суду при призначенні покарання, необхідно визнати обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому, зокрема, інвалідність дружини яка страждає на захворювання центральної нервової системи, яка самостійно виховує названих вище двох спільних малолітніх дітей чотирьох та п`яти років, не настання шкідливих наслідків від дій обвинуваченого для потерпілого та ставлення потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду.

До обтяжуючих вину обставин підсудному суд відносить рецидив злочинів.

Відповідно до встановлених судом обставин ОСОБА_7 необхідно призначити покарання відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, тобто при складанні покарань за сукупності вироків, із врахуванням не відбутого покарання за попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 березня 2012 року , менш суворий вид покарання перевести в більш суворий вид покарання виходячи із співвідношення, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Суд, врахувавши пом`якшуючи обставини що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, вважає можливим призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (ч.2 ст.186 КК України), тобто із застосуванням ст. 69 КК України.

Враховуючи вищевикладені обставини та думку прокурора про необхідність призначення покарання ОСОБА_7 із позбавленням волі, враховуючи особу обвинуваченого який не зробив належних висновків із часу попередніх судимостей, суд призначає покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з позбавленням волі, однак призначає основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті, та відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі.

Цивільний позов не заявлений.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, із ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати (знаходяться в кримінальному провадженні) на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України , суд
З а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому більш м`якого основного покарання ніж передбачено законом, тобто із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 71, ч.1 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 березня 2012 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки чотири місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 26 вересня 2014 року, тобто із часу затримання за підозрою у вчиненні злочину.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung CTS 5282» залишити у потерпілого ОСОБА_4 ..

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: за проведення судово - товарознавчої експертизи НДКЦ при УМВСУ в Рівненській області - 196,56 грн .

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1