АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/750/15 Головуючий І-ої інстанції
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Євлах Республіки Азербайджан, азербайджанець, без громадянства, з середньою освітою, одружений, не працюючий, не маючий місця реєстрації, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 01.11.1995 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в ред.1960р.) до 1 року позбавлення волі, звільнений 19.06.1996 року по відбуттю строку покарання;
- 13.11.1996 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в ред.1960р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 21.08.1999року по відбуттю строку покарання;
- 19.02.2001 року Московським районним судом м. Харкова за ст.121 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24.02.2001р. по відбуттю строку покарання;
- 05.09.2003 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію» від покарання звільнений;
- 21.03.2005 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.296 КК України до 2 років 8 місяців обмеження волі, звільнений 26.03.2005р. по відбуттю строку покарання;
- 03.04.2006 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, в силу ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 12.12.2006 року умовно-достроково на невідбутий термін 2 місяці 29 днів;
- 04.01.2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в силу ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.11.2012р. по відбуттю строку покарання;
- 17.03.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України - іспитовим строком 3 роки, -
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 2 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 17 березня 2014 року у вигляді 3 років позбавлення волі та остаточно призначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
Як встановив суд, ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 17 березня 2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_9 01 червня 2014 року близько 20 год. 10 хв., знаходячись в супермаркеті «Сільпо» ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» по пр. Слави, 3 у м.Харкові, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих спонукань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, суб`єктивно усвідомлюючи свої протиправні дії, таємно, повторно, шляхом вільного доступу взяв зі стелажу у торгівельному залі одну банку лососевої ікри «Сахалін», вагою 130г., вартістю 129грн., та поклавши вищезазначену банку ікри в кишеню своєї куртки, пройшов касову зону, навмисно не сплативши товар, та хотів покинути магазин, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівником служби охорони супермаркету «Сільпо» ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» біля виходу магазину.
Крім того, ОСОБА_9 15 листопада 2014 року близько 12 год., знаходячись на території оптового ринку по пров.Піскуновському, 15 в м.Харкові, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, суб`єктивно усвідомлюючи свої протиправні дії, таємно, повторно, шляхом вільного доступу з салону автомобіля ВАЗ 2107 НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , викрав жіночу сумку зі шкірозамінника чорного кольору, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_11 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 671 грн, які належали останній.
Після цього ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном втік, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання з урахуванням відсутності матеріальних претензій, а також того, що він неграмотний та хворий, не має громадянства та прописки, усвідомлює негативний характер своїх дій, має бажання повернутися на батьківщину. Також просить звільнити його від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18.04.2014р. на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», застосувавши амністію окремо лише щодо попереднього вироку.
Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та пом`якшити призначене йому покарання, прокурора, який вважав вирок суду законним, а апеляційну скаргу обвинуваченого необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Покарання за вчинення ОСОБА_9 злочинів судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості злочинів, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, серед яких і ті, на яких наголошується в апеляційній скарзі.
Зокрема, судом враховані дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місяцях позбавлення волі, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не працює, місця реєстрації не має, є особою без громадянства. Крім того, враховано суму крадених коштів та вартість майна, на крадіжку його він вчинив замах, і обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого, відшкодування шкоди шляхом повернення майна в натурі. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у межах, встановлених законом про кримінальну відповідальність за їх вчинення, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є обґрунтованим, законним та справедливим.
Із врахуванням викладеного, а також того, що покарання ОСОБА_9 призначене за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового складання з покаранням за попереднім вироком, оскільки новий злочин обвинуваченим вчинено в період іспитового строку, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду першої інстанції та пом`якшення призначеного йому покарання.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році», дія закону про амністію поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Таким чином, вчинення ОСОБА_9 злочинів, у скоєнні яких він визнаний винуватим оскаржуваним вироком, після 19.04.2014р., тобто після набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08 квітня 2014 року (зі змінами від 06.05.2014р.) унеможливлює застосування до нього положень даного Закону.

Прохання ОСОБА_9 щодо звільнення його від відбування покарання за попереднім вироком на підставі закону України про амністію не ґрунтується на вимогах закону, оскільки покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 17.03.2014року було приєднано на підставі ст.71 КК України до покарання за оскаржуваним вироком, і законних підстав для вирішення питання про застосування амністії окремо за попереднім вироком, який не переглядається в даному кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5