В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 року Справа №542/1807/14-к

Провадження № 1-кп/542/6/15

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000354 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянство України, освіта середня, неодружений, не працюючий, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В
20 серпня 2014 року близько 10-00 години поблизу господарства ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та присутнім там ОСОБА_9 виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_9 близько 5 ударів правою ногою, взутою у взуття в область живота та грудної клітини зліва, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09-00 годині до хірургічного відділення Новосанжарської ЦРЛ в тяжкому стані був госпіталізований ОСОБА_9 , під час оперативного втручання якого виявлено травматичний розрив селезінки, внутрішньочеревну кровотечу. В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 122 від 11.10.2014 року смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в 08-45 год. внаслідок тупої травми живота з розривом селезінки, послідуючим розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеня, що призвело до постгеморагічної і постгіпоксичної енцефалопатії та набряку головного мозку. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 на його тілі виявлені слідуючі ушкодження: крововилив в м`які тканини грудної клітини зліва по середньо-підмишечній лінії в проекції VII- VIII ребер зліва, розрив селезінки (сплектомією 25.08.14 р.), послідуючою внутрішньою кровотечею з розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеня, постгеморагічною і постгіпоксичною енцефалопатією та набряком головного мозку, які утворились від дії тупого обмеженого предмета, яким могла бути кисть руки людини, сжата в кулак, або нога, взута у взуття, чи схожий за характеристикою предмет, можливо у строк, вказаний вище (20.08.14 р.), можуть розглядатися лише у сукупності і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, стосовно до живої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 20 серпня 2014 року до обіду він разом з ОСОБА_9 , після вживання спиртного, їхали на велосипедах у селі Драбинівка Новосанжарського району, Полтавської області по вулиці Братів Кибкалів і зіткнулись поблизу господарства ОСОБА_8 . Внаслідок зіткнення ОСОБА_9 з велосипеда впав та ймовірно від падіння міг отримати тілесні ушкодження. Наступного дня він разом з ОСОБА_9 допомагали односельцю копати картоплю і ОСОБА_9 почував себе погано , постійно скаржився на біль в животі і більше часу відпочивав. Тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 він не завдавав. З ОСОБА_9 були друзями, якщо і сварились, то тільки штовхались. Вказав, що ОСОБА_9 розповідав , що його б`є співмешканка ОСОБА_10 .

Незважаючи на невизнання своєї вини, повна винуватість обвинуваченого доводиться наступними доказами у справі:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що є рідною тіткою померлого ОСОБА_9 і одержавши по телефону повідомлення , що з племінником щось трапилось, вона приїхала в Новосанжарську ЦРЛ. Там на лікуванні знаходився ОСОБА_9 де і помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Обвинуваченого просить покарати по закону.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, зо 20 серпня 2014 року зранку вона і її співмешканець ОСОБА_9 знаходились вдома, коли до них прийшов ОСОБА_4 в стані сп`яніння . Вони разом випили ще горілки і разом рухались по вул. Братів Кибкалів, в с. Драбинівка, Новосанжарського району ОСОБА_4 їхав на велосипеді, а вона і ОСОБА_9 йшли пішки. Між чоловіками виникла сварка . ОСОБА_4 в ході сварки вдарив по плечу ОСОБА_9 , від чого останній впав, а ОСОБА_4 схилився і бив ОСОБА_9 кулаками і ногами по тулубу і в область живота . Приблизно через тиждень вона викликала лікаря і відвезли ОСОБА_9 в районну лікарню, де він і помер.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що працює лікарем і 25 серпня 2014 року в тяжкому стані нею був доставлений в ЦРЛ ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що через вікно бачив, як 20.08.2014 року ОСОБА_4 бив лежачого на землі ОСОБА_9 .

Аналогічні показання в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_14 .

В судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_15 , який по суті проведеної судово-медичної експертизи (висновок № 122 від 11.10.2014 року) пояснив, що смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 08 год. 45 хв. внаслідок тупої травми живота з розривом селезінки, послідуючим розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеню. Тілесні ушкодження по даті утворення відповідають 20.08.2014 року.

З огляду на встановлене , суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні доведена і він повинен нести відповідальність за ч.2 ст. 121 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому судом відхиляються як безпідставні.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а в силу ст. 27 Основного Закону наголошується, що кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.

Суд вважає за необхідне дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд враховує, що вчинений злочин відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких, його ставлення до вчиненого злочину, думку потерпілої, яка наполягає на засудженні обвинуваченого до позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті інкримінованого йому злочину у вигляді позбавлення волі. , його виправлення та перевиховання можливе тільки з ізоляцією його від суспільства.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено .

Вирішуючи заявлений прокуратурою Новосанжарського району Полтавської області в інтересах держави в особі районного фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації цивільний позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 4283 грн. 29 коп. суд виходив з наступного:
Відповідно до частини 1 статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно довідки виданої Новосанжарською центральною районною лікарнею №2153 від 04.11.2014 року вартість всього лікування ОСОБА_9 складає 4283 грн. 29 коп. (а.с. 19).

Таким чином, цивільний позов заявлений прокуратурою Новосанжарського району Полтавської області за формою та змістом відповідає статті 128 КПК України є обґрунтованим та таким, що підтягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_7 до ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 17422 грн. 99 коп. та моральної шкоди в розмірі 200000 грн., 500 грн. витрат за юридичні послуги суд виходив з наступного.

На підставі п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий від злочину має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Стаття 1201 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

При вирішенні питання про відшкодування майнової шкоди суд приходить до висновку про часткове її відшкодування, а саме:

- підлягають відшкодуванню витрати на проїзд ОСОБА_7 до лікарні в сумі 733 грн. 31 коп., відповідно до копій проїзних квитків (а.с. 36, 41, 42, 48), відшкодування витрат на придбання пального в сумі 1369,71 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не доведено факту та не обґрунтовано у позовній заяві придбання пального саме для переїзду до лікарні чи проведення обряду поховання та оренди автотранспортного засобу.

- підлягають відшкодуванню витрати на лікування в сумі 3110 грн. 90 коп., що підтверджено наданими позивачкою квитанціями на придбання ліків (а.с. 43-44), при судовому розгляді позивачем не було доведено понесення витрат на лікування в сумі 7422 грн. 99 коп.

- підлягають відшкодуванню витрати ОСОБА_7 на поховання в сумі 1953 грн., відповідно до рахунку №296 від 13.09.2014 р. (а.с. 40).

Відшкодування витрат на поминальний обід та витрати на придбання продуктів харчування задоволенню не підлягають, виходячи із змісту статті 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", яка встановлює, що поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Із зазначено визначення поняття «поховання»» є всі підстави вважати, що всі інші витрати, вчинені особою, яка зобов`язувалася поховати померлого після поміщення труни з тілом у могилу не є витратами на поховання та відповідно не підлягають відшкодуванню в розумінні ст. 1201 ЦК України. Тобто всі витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які зобов`язаний заподіювач шкоди, а відтак стягненню не підлягають.

Суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з обвинуваченого витрати на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 10000 грн., необхідно відмовити, оскільки позивачкою не доведено факт понесення таких витрат, а відповідно до вимог статті 213 ЦПК України, суд ухвалює рішення на основі повного і всебічного з`ясування обставин підтверджених доказами.

Позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн., підлягають задоволенню , оскільки позивачкою доведено факт понесення таких витрат.

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 31.01.1995року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зобов`язує суд з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, а саме в частині стягнення з ОСОБА_4 50 000 грн. моральної шкоди.

Процесуальні витрати відсутні, речові докази відсутні.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід обрати у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

Цивільний позов прокуратури Новосанжарського району Полтавської області в інтересах держави в особі районного фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 4283 (чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн. 29 коп. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь районного фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 4283 (чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн. 29 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, витрат за юридичні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 5797 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) грн. 21 коп., 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди, 500 (п`ятсот ) грн.. за правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

До набрання вироком законної сили, обрати ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту ОСОБА_4 негайно в залі суду.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання 12 березня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення , а ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1