НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/9085/14-к
Провадження № 1-кп/0182/60/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі об`єднані кримінальні провадження №0004589 та №0004817 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , в кінці жовтня 2014 р. в денний час (точну дату та час слідству встановити не довелося можливим), тимчасово мешкаючи в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить гр. ОСОБА_6 , з метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що ОСОБА_6 не було вдома та за його діями ніхто не спостерігав, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав планшет «Aser» вартістю 827,89 грн., який належить потерпілій, чим завдав останній матеріальний збиток на вказану суму.

09 листопада 2014 p., перебуваючи за адресою тимчасового мешкання: АДРЕСА_3 , що належить гр. ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном «SAMSUNG Galaxy STAR S5282», шляхом зловживання довірою.

Так, ОСОБА_3 09 листопада 2014 року близько 22.00 години, реалізуючи свій злочинний умисел та діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попросив дозволу ОСОБА_6 взяти її мобільний телефон нібито, щоб зателефонувати знайомому. При цьому, він пообіцяв повернути телефон, проте такого наміру він не мав. Заволодівши мобільним телефоном «SAMSUNG Galaxy STAR S5282», вартістю 321,65 грн., з сім карткою «МТС» вартістю 10 грн., на рахунку якої грошові кошти були відсутні, ОСОБА_3 продав його до ломбарду «Скарбниця», таким чином спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 331,65 грн. Крім того, ОСОБА_3 , 10 листопада 2014 р. приблизно о 12.00 год., тимчасово мешкаючи в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить гр. ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_6 не було вдома та за його діями ніхто не спостерігав, таємно, повторно викрав телевізор «Мірта» вартістю 938,91 грн., який належить ОСОБА_6 , чим завдав потерпілій матеріальний збиток на вказану суму. ОСОБА_3 , 24 жовтня 2014 року, у денний час, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, не маючи наміру повертати, взяв у своєї співмешканки ОСОБА_6 у борг грошові кошти у розмірі 1500 грн., повідомивши їй неправдиву інформацію щодо необхідності здійснення витрат на лікування своєї бабусі ОСОБА_7 в лікарні м. Дніпропетровськ, яка в цей час на лікуванні не перебувала, тобто заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, підтвердив факти скоєння ним кримінальних правопорушень в жовтні та листопаді місяці 2014 року стосовно потерпілої, і щиро покаявся. Крім особистого визнання вини, його вина підтверджується показами потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні, яка також просила суд стягнути на її користь 6200 гривень матерільного збитку, який їй спричинив обвинувачений.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів по кримінальному провадженню, оскільки вони ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати:

- за ч.1 ст.185 КК України за ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка);

- за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; - за ч.2 ст.190 КК України за ознакою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, його визнання вини і вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, а тому необхідно до нього застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні визнаний обвинуваченим, доведений потерпілою, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання: -за ч.1 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік; -за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки; -за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном два роки, якщо він не вчинить нового злочину, та не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався. Речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 6200 гривень матеріальної шкоди. На вирок може бути подана апеляція протягом 30 діб з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: