Справа № 2516/881/12 провадження № 11/795/248/2013 Головуючий у І інстанції Кучерявець О.М.
Категорія - ч. 1 ст. 122 КК України. Доповідач Карнаух А. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіКарнауха А. С.
суддів - Антипець В.М., Козака В.І.

з участю:

прокурора - Михайлової О.О.

засудженого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Києва, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, працюючого, раніше не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

засуджений за частиною 1 статті 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до статті 76 КК України на ОСОБА_2 покладено обов'язок періодично з'являтися для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він 10 жовтня 2011 року близько 17 години на подвір'ї господарства, де він проживає в АДРЕСА_1 на ґрунті виниклих неприязних відносин умисно наніс удари руками і ногами в різні частини тіла ОСОБА_3, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я строком більше 21-го дня, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій посилаючись на незаконність та упередженість судового рішення, стверджував про непричетність до інкримінованого злочину.

В поданих запереченнях на апеляцію прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, вважав, що апеляція засудженого ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки його вина у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, доведена повністю.

Заслухавши доповідача, засудженого, котрий в судових дебатах та останньому слові підтримав апеляцію та просив її задовольнити, думку прокурора, яка вважала вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що суд першої інстанції дослідивши обставини, які могли мати значення для правильного вирішення справи та перевіривши зібрані в справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Доводи засудженого про його непричетність до скоєння злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілого, який стверджував, що 10 жовтня 2011 року ОСОБА_2 вдарив його в праву щоку обличчя. Від нанесеного удару він упав, а ОСОБА_2 почав бити його ногами по тулубу ( а. с. 185).

З висновку судово - медичної експертизи вбачається, що у потерпілого ОСОБА_3 при судово - медичному обстеженні мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в області обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді закритого перелому 5 - го, 6 - го, 7 - го ребер правої половини грудної клітки, які спричинили тривалий розлад здоров'я, строком більше 21 - го дня і відносяться до середніх тілесних ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути в наслідок дії твердих тупих предметів, з обмеженою вдаряючою поверхнею, по механізму удару, в строки та за обставин, що викладені в описовій частині постанови, зокрема "…поваливши його на землю, почав бити його ногами по тулубу і вдарив близько трьох - п'яти разів по тулубу в область ребер справа…". Тілесні ушкодження завдані з силою достатньою для їх виникнення

( а. с. 23 - 24).

Свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції показав, що 13 - 14 жовтня бачив батька, у якого обличчя було синє, зуби вибиті. Батько йому розповів, що його побив засуджений біля своєї хати ( а. с. 186).

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, показання яких були оголошені в суді першої інстанції, показали, що 11 жовтня 2011 року бачили потерпілого у якого на обличчі були синці. На запитання що трапилось, він відповів, що його побив ОСОБА_2 ( а. с. 124, 125).

Свідок ОСОБА_7 суду першої інстанції показав, що 11 жовтня 2011 року до нього додому прийшов потерпілий, обличчя у якого було все в кровопідтьоках та синцях, та розповів, що 10 жовтня 2011 року ОСОБА_8 взяв його за шиворот і потягнув до себе додому, спочатку вдарив його кулаком в обличчя, а коли він упав, став бити ногами ( а. с. 124).

Відповідно до положень статті 254 КПК України 1960 року, копія обвинувального висновку і повістка про виклик до суду вручаються підсудному під розписку не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 отримав завчасно копію обвинувального висновку про що в справі мається розписка ( а. с. 91).

За таких підстав твердження засудженого про те, що йому не був вручений прокурором обвинувальний висновок, є необґрунтованими.

Безпідставними є твердження апелянта щодо незаконних дій слідчого, фальсифікації матеріалів досудового слідства та упередженості місцевого суду, оскільки у справі відсутні дані, які б свідчили про порушення з боку слідчих органів та суду першої інстанції вимог кримінально - процесуального законодавства, які були б підставою для скасування вироку.

Місцевий суд дослідив всі докази в справі, дав їм належну оцінку у вироку та правильно кваліфікував дії засудженого за частиною 1 статті 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначене ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам статті 65 КК України.

При його обранні суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу засудженого, обставину, яка пом'якшує покарання, обставину, що обтяжує покарання та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання, у межах санкції частини статті за інкримінований злочин.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення засудженому покарання із застосуванням статті 75 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Порушень кримінально - процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 379 Кримінально - процесуального кодексу України 1960 року,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2013 року, залишити без задоволення.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2013 року щодо ОСОБА_2, залишити без зміни.

СУДДІ:

Карнаух А.С. Антипець В.М. Козак В.І.