Справа № 592/4813/15-к
Провадження № 1-кп/592/293/15

УХВАЛА

05 червня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0002555, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:
21.05.2015 р. до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002555 від 18.04.2015 р.

Прокурор висловила думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом обвинуваченого, його захисника, потерпілого, свідків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що у обвинувальному акті викладено лише зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній. Обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, завершується правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на ч. 1 ст. 296 КК України та за змістом є повідомленням про підозру. Зазначає, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є основою для захисту обвинуваченого в суді. Вважає, що правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Відсутність формулювання обвинувачення свідчить на відсутність належно сформованого прокурором обвинувачення та порушує право ОСОБА_4 на захист. Реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.ст. 291, 109 КПК України оскільки в ньому не вказано про прийняття такого процесуального рішення як обвинувальний акт. В розділі «проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» в графі «найменування» зазначено про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 125 на ч.1 ст. 296 КК України, в розділі «прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» відсутні відомості про таке процесуальне рішення, як перекваліфікація кримінального правопорушення, не вказано про вчинення процесуальної дії - відкриття матеріалів іншій стороні (ст. 290 КПК України), про вручення обвинувального акту ; є порушення в частині нумерації записів в усіх трьох розділах реєстру.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору у повному обсязі.

Щодо заявленого клопотання про повернення обвинувального акту прокурор зазначила, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК, всі пункти чітко висвітлені, ст. 291 КПК України чіткої форми акту не встановлено, формулювання обвинувачення розпочинається словами «своїми умисними діями…» і не має різниці чи після кваліфікації, чи до зазначається формулювання обвинувачення. Сама назва процесуального документу вже свідчить про обвинувачення, а ОСОБА_4 має статус обвинуваченого після вручення йому обвинувального акту. Повідомлення про підозру і обвинувальний акт різні процесуальні документи, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а підозра ні. Вказує, що реєстр є лише додатком до акту, наявність в ньому формальних неточностей не свідчить про порушення норм КПК. Обвинувальний акт вручено, розписки є, тому вказувала на недопустимість порушення розумних строків розгляду справи і просила призначити судовий розгляд.
Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 вважають за можливе призначити судовий розгляд по справі, підтримали думку прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 вважає клопотання надуманим, щоб затягнути розгляд справи. Зазначає, що у обвинувальному акті сформовано обвинувачення, двічі формувати його потреби не має, а коли вручається підозра роз`яснюються права і зазначається, чи зрозуміла підозра і обвинувачення.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого його захисника, потерпілого і його представника, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 містить: вказівку, що ОСОБА_4 «повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296, тобто хуліганство», виклад фактичних обставин, які встановлено досудовим розслідуванням, правову кваліфікацію його дій з посиланням на положення закону ч. 1 ст. 296 КК України.

Проте, в обвинувальному акті після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України.

За вимогами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

На необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, звертає увагу Європейський суд з прав людини. Зокрема у п. 34 рішення по справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( пункт 35).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З наведених підстав суд вважає доводи сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обґрунтованими.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту, який складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування визначені у статті 109 КПК України. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування. Порушення вимог закону щодо повноти змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, є одним з критеріїв невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України.
Прокурор не заперечувала наявність формальних неточностей в реєстрі, проте зазначала, що це не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам закону.
Суд погоджується з доводами сторони захисту, щодо невідповідності реєстру досудового розслідування вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України з огляду на наступне.
Обвинувальний акт складено у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002555, проте в додатку до обвинувального акту - Реєстрі матеріалів досудового розслідування вказано номер кримінального провадження 0002225.

У доданому до обвинувального акту реєстрі у розділі «І Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» в графі «найменування» зазначено «кримінальне правопорушення перекваліфіковано зі ч. 1 ст. 125 на ч.1 ст. 296 КК України, в графі «дата проведення» - «07 травня 2015 року», проте наступний розділ «ІІ Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» не містять зазначення відповідного процесуального рішення яким здійснено перекваліфікацію кримінального правопорушення.

В реєстрі відсутні відомості щодо оголошення сторонам про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів кримінального провадження, що є обов`язковим відповідно до вимог ст. 290 КПК України, про прийняття процесуального рішення, яким згідно ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт.
Всупереч вимогам ч. 3 ст. 283 КПК України, реєстр не містить даних про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.
Наявність відповідної інформації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань не позбавляє слідчого, прокурора обов`язку виконати вимоги статті 109 КПК України.

Крім того, реєстр містить інші недоліки, зокрема, на які вказує сторона захисту порушення нумерації у розділах, проте ці недоліки не є суттєвими.
Щодо відсутності в обвинувальному акті відомостей про його вручення, суд зазначає, що на момент виконання вимог ст. 293 КПК України - надання його копії з копією реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику обвинувальний акт разом з реєстром вже складені. З цих підстав доводи сторони захисту є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Суд зазначає, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 412 КПК України, є порушення, яке позбавило чи обмежило підозрюваного чи обвинуваченого у здійсненні права на захист, перешкодило чи могло перешкодити суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, допущені порушення кримінального процесуального закону мають суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в даній справі, а тому підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 314, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002555 від 18.04.2015 року - повернути прокурору для виконання вимог ст.ст. 109, 291 КПК України.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1