Справа № 368/3/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/289/15 Доповідач у 2 інстанції Шроль
Категорія 34 04.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника виправної установи ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 21.01.2015 року, якою задоволено подання начальника Кагарлицької виправної колонії № 115 та клопотання засудженого і замінено ОСОБА_7 невідбуту частину основного покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 286 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Начальник Кагарлицької виправної колонії № 115 звернувся з поданням про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини основного покарання більш м`яким з тих підстав, що він має ряд заохочень, дисциплінарні стягнення погашені, поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, у колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, розкаюється у вчиненому.

До суду також надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме на виправні роботи.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 21.01.2015 року подання начальника Кагарлицької виправної колонії № 115 та клопотання засудженого задоволені і замінено ОСОБА_7 невідбута частина основного покарання у вигляді 3 років 10 місяців 30 днів позбавлення волі на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 15% заробітку щомісячно в дохід держави. Мотивуючи ухвалу, суд зазначив про те, що за даними справи засуджений став на шлях виправлення і заміна покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи не суперечить вимогам законодавства.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та винести нову ухвалу, якою застосувати до засудженого пільгу, передбачену ст. 82 КК України, та замінити невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не надав належної оцінки тому факту, що засуджений за час відбування покарання мав 3 дисциплінарні стягнення за порушення режиму відбування покарання, які хоч і погашені, але свідчать про відсутність успішного здійснення процесу виправлення останнього.

В запереченнях на апеляційну скаргу засуджений просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, вважаючи доводи прокурора безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілу, засудженого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, представника виправної установи, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч.3,4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення , і можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів справи суд прийшов до вірного висновку щодо можливості заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини основного покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що він відбув більш ніж третину строку покарання, визначеного вироком Апеляційного суду Полтавської області, та став на шлях виправлення.

Наявність дисциплінарних стягнень, які погашені у відповідності до встановленого порядку, не може слугувати підставами для обмеження засудженого права на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Проте, призначивши більш м`яке покарання у виді виправних робіт, суд не дотримався вимог ст.57 КК України.

Як випливає із зазначеної правової норми покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого, а у відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.12) можуть бути призначені лише працюючим особам.

Так як ОСОБА_7 не працює, а відбуває покарання у виправній колонії, то йому не може бути призначене у порядку ст.82 КК України покарання у виді виправних робіт за місцем роботи, а можливість призначення такого покарання під гарантії працевлаштування законодавством не передбачена.

Оскільки ОСОБА_7 заслуговує заміни невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, то йому слід призначити у порядку заміни покарання у виді обмеження волі.

Так як невідбута частина основного покарання за вироком Апеляційного суду Полтавської області становить 3 роки 9 місяців 16 днів позбавлення волі, то ОСОБА_7 слід у порядку ст.82 КК України призначити покарання у виді обмеження волі на той же строк.

За таких обставин ухвала у частині визначення ОСОБА_7 виду більш м`якого покарання за правилами ст.82 КК України підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 21.01.2015 року щодо ОСОБА_7 у частині визначення виду більш м`якого покарання у порядку заміни скасувати.

Ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину основного покарання у виді 3 років 09 місяців 16 днів позбавлення волі замінити більш м`яким покаранням у виді 3 років 09 місяців 16 днів обмеження волі.

У решті ухвалу залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: