Справа №592/7220/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/68/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

законного представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 4 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в м. Шевченкове Гур`ївської області Казахстану, а проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України до штрафу 3400 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду 1550 грн 42 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь потерпілої ОСОБА_10 2550 грн моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 12450 грн моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь Головного фінансового управління Сумської облдержадміністрації 7553 грн 76 коп. витрат на лікування потерпілої, а також на користь держави процесуальні витрати 2460 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
25 березня 2014 року близько 12 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_9 керуючи автомобілем ГАЗ-2752, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Роменській у м. Суми, в районі будинку № 44 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, в порушення вимог п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху не впевнився у відсутності пішоходів та своєчасно не відреагував на зменшення швидкості автомобілем, що рухався по сусідній смузі руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , 2004 року народження, яка по пішохідному переходу перебігала проїзну частину дороги справа наліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_9 та в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому верхньої третини лівого стегна зі зміщенням.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 стверджує, що обвинувачений ОСОБА_9 має бути виправданий при винесенні апеляційним судом нового вироку, оскільки суд першої інстанції неналежно дослідив обставини кримінального провадження, не допитав автотехнічного експерта та не призначив додаткової автотехнічної експертизи.

Вислухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження та зміст апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника на її підтримку, законного представника потерпілої про відсутність підстав для задоволення скарги, прокурора про законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів провівши судові дебати і вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху грунтується на всебічно досліджених і належно оцінених у судовому засіданні доказах, якими підтверджено, що водій автомобіля ОСОБА_9 в порушення правил дорожнього руху відволікся від керування, не відреагував на зниження швидкості автомобілем, що рухався іншою смугою руху та вчинив наїзд на пішохода на нерегульованому пішохідному переході, що призвело до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Зокрема, при прийнятті рішення судом було враховано, що згідно з даними протоколу огляду місця події, автодорога має рівне асфальтобетонне покриття, не вражена ямковістю, є по дві смуги для руху в обох напрямках, при цьому розділова смуга відсутня. (а.с. 58-63).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 у своїх показаннях в суді першої інстанції, а також при розгляді в апеляційному суді не заперечував того, що 25 березня 2014 року при керуванні автомобілем вчинив наїзд на неповнолітню потерпілу, яка перебігала проїжджу частину дороги через пішохідний перехід. Водночас вважає, що шляхом екстреного гальмування дорожньо-транспортній пригоді запобігти намагався, але з об`єктивних причин йому це зробити не вдалося.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25 березня 2014 року її дочка отримала тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив у судовому засіданні, що 25 березня 2014 року керував автомобілем Рено Трафік та біля 12 години 30 хвилин рухався по вулиці Роменській в м. Суми зі швидкістю 30-40 км на годину. Коли на пішохідний перехід вибігла потерпіла, він застосував гальмування та зупинився перед пішохідним переходом, разом з тим водій автомобіля ГАЗ-2752 обвинувачений ОСОБА_9 , який рухався по сусідній смузі руху, своєчасно зупинити транспортний засіб не зміг та допустив наїзд на потерпілу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 дав показання про те, що в якості пасажира перебував в автомобілі під керуванням ОСОБА_9 і коли перед пішохідним переходом на вулиці Роменській в м. Суми водій автомобіля Рено Трафік ОСОБА_11 , який рухався по сусідній смузі проїжджої частини, різко загальмував, обвинувачений ОСОБА_9 також намагався екстрено зупинити автомобіль, але йому це не вдалося, внаслідок чого відбулося зіткнення із потерпілою.

Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що 25 березня 2014 року провела потерпілу ОСОБА_14 з дому та залишилися біля хвіртки господарства і бачила, що коли потерпіла почала переходити через дорогу на пішохідному переході, то один із автомобілів зупинився, пропускаючи пішоходів, а інший цього не зробив та збив її внучку, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 506 від 28 квітня 2014 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді закритого перелому верхньої третини лівого стегна зі зміщенням. (а.с. 73-74).

Згідно із висновком судової автотехнічної експертизи № 604 від 3 червня 2014 року, водій ОСОБА_9 при керуванні автомобілем допустив порушення вимог п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, при цьому такі його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. (а.с. 76-80).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в проведенні автотехнічної експертизи в основу покладені невірні вихідні дані, а саме що автомобіль ГАЗ-2752 рухався зі швидкістю 30 км на годину, а не 40 км на годину є безпідставними, оскільки ці обставини об`єктивно встановлені шляхом проведення слідчого експерименту та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні під час допиту свідків та дослідженні інших матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про повторне дослідження обставин кримінального провадження, а також у необхідності допиту автотехнічного експерта та призначенні додаткової судової автотехнічної експертизи, колегія суддів виходить із того, що суд першої інстанції вжив всіх заходів для всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки доказів з дочки зору належності, допустимості та достовірності. При цьому суд дослідив наведені у клопотанні докази, допитав свідків, належним чином дослідив висновок автотехнічної експертизи.

Колегія суддів вважає, що в порушення правил дорожнього руху в умовах, коли перед нерегульованим пішохідним переходом транспортний засіб зменшує швидкість чи зупинився і водії інших транспортних засобів на сусідніх смугах руху також повинні зменшити швидкість чи в разі потреби зупинитися, водій автомобіля ГАЗ-2752 обвинувачений ОСОБА_9 на це не зважив та продовжував рух, тому за таких обставин основною причиною дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм саме пп. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, незалежно від швидкості руху керованого ним транспортного засобу.

Крім того, клопотання про допит експерта та призначення додаткової судової автотехнічної експертизи судом було розглянуто і за його наслідками ухвалено вмотивоване рішення.

Отже, результати огляду місця події, висновки зазначених експертиз, показання потерпілої, свідків повністю підтверджують винуватість обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, а твердження ОСОБА_9 про те, що він не міг запобігти дорожньо-транспортній пригоді, не знайшло свого підтвердження.

Слід визнати необгрунтованими доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження.

Заявлені у кримінальному провадженні цивільні позови вирішені відповідно до вимог цивільного та кримінального процесуального законодавства. Постановивши стягнути із обвинуваченого та страхової компанії на користь потерпілої та її законного представника кошти на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд урахував характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали потерпіла та її матір у зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями та через витрати понесені на лікування.

Порушень кримінально-процесуального закону, які б призводили до скасування чи зміни вироку при проведенні розслідування кримінального провадження правоохоронними органами, допитах обвинуваченого та під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено.

Таким чином, усі обставини кримінального провадження досліджені судом всебічно, повно й об`єктивно, зібраним доказам дана належна оцінка в їх сукупності, а дії засудженого за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, зокрема обвинувачений позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 4 грудня 2014 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя ОСОБА_2