Справа № 1-кп/243/14/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відео конференції кримінальне провадження № 1-кп/243/14/2015 (№ 0000082) за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Миколаївка м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)
24.10.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт, покарання не відбуто;
2) 01.08.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, відбуває покарання в Олексіївській виправної колонії Харківської області ВК № 25, початок строку відбування покарання 12.05.2014 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучі судимим за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 24.10.2013 року за вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів, судимість не знята і не погашена, покарання не відбуте, на шлях виправлення не встав і знову скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

08.01.2014 року, близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, а саме в кв. АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на придбання наркотичних засобів для власного споживання. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , о 16 годині 00 хвилин 08.01.2014 року приїхав у м. Слов`янськ, де, того дня. приблизно о 18 годині 00 хвилин, проходячи по вул. Чернігівській у м. Слов`янську, зустрів раніше незнайомих йому та невстановлених в ході досудового та судового слідства осіб слов`янської зовнішності, у яких за ціною 50,00 грн. придбав одноразовий медичний шприц об`ємом 5 мл., наповнений до позначки 1 мл. рідиною світло-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом діацетилморфіном. Після чого ОСОБА_4 , перебуваючи на тому самому місці, вжив вищевказаний наркотичний засіб шляхом ін`єкції до позначки 0,5 мл., а шприц із залишком наркотичного засобу з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, поклав в праву внутрішню кишеню куртки, яка була одягнута на ньому. 08.01.2014 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 поблизу будинку № 54 по вул. Чернігівська у м. Слов`янську був затриманий співробітниками міліції, які в присутності понятих виявили та вилучили у ОСОБА_4 медичний шприц об`ємом 5 мл., наповнений рідиною світло-коричневого кольору до позначки 0,5 мл., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом діацетилморфіном, загальною масою 0,331 г. (кількість особливо небезпечного засобу в перерахунку на суху речовину становить 0,010 г.), яку ОСОБА_4 раніше незаконно придбав, зберігав для власного вживання без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, визнав повністю, суду пояснив наступне: 08.01.2014 року він дійсно у другій половині дня приїхав до м. Слов`янська, де на вулиці Чернігівській зустрів раніше не знайомих йому хлопців, які на його прохання продали йому медичний шприц з 1 мл. наркотичного засобу морфіну. Половину наркотичного засобу він вколов собі, а половину залишив на майбутнє, але вжити не встиг, так, як був затриманий працівниками міліції. Зараз він розуміє що вчинив злочин, просить суд його суворо не карати, більше вживати наркотики не буде. Від суду він не скривався, судові повістки не отримував, з травня 2014 року перебуває під вартою.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визначив об`єм обсягу доказів, обмежившись допитом підсудного ОСОБА_4 , який в суді не оспорював фактичних обставин справи та його показання не суперечать фактичним обставинам справи, та дослідженням в судовому засіданні письмових доказів по справі.

Таким чином, крім визнання вини підсудним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, вина підсудного ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

· протоколом огляду від 08.01.2014 року, з якого слідує, що поблизу будинку № 54 по вул. Чернігівська у м. Слов`янську був оглянутий ОСОБА_4 , в правій внутрішній кишені куртки, яка була одягнута на ньому, було виявлено медичний шприц об`ємом 5 мл., наповнений до позначки 0,5 мл. рідиною світло-коричневого кольору;
· висновком експерта № 8 від 15.01.2014 року, з якого слідує, що надана на експертизу рідина, яка була вилучена 08.01.2014 року у ОСОБА_4 масою 0,331 г. містить особливо небезпечний наркотичний засіб діацетилморфін. Кількість діацетилморфіну становить 0,010 г. Залишок наркотичного засобу після експертного дослідження становить 0,269 г.
· постановою про визнання речових доказів, якою особливо небезпечний наркотичний засіб діацетилморфін було визнано речовим доказом.
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене підсудним ОСОБА_4 , з урахуванням того, що відповідно до Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000р. «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» морфін та його аналоги незалежно від розмірів кваліфікуються як особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено, вірно кваліфіковано за ст. 309 ч. 1 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, вчинив нове кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, на даний час відбуває покарання за попереднім вироком суду, має не відбуте покарання у вигляді 240 годин громадських робіт за іншим вироком суду, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердно розкаявся, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів-психіатрів та лікарів-наркологів не перебуває, з 21.02.2014 року по 06.02.2015 року знаходився в розшуку по цьому кримінальному провадженню.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин не виявлено.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи тій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного, вищезазначених обставин справи, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що для перевиховання та виправлення підсудного ОСОБА_4 йому можливо та достатньо призначити покарання у вигляді тримання під вартою не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а перевиховання та виправлення підсудного ОСОБА_4 не можливо без ізоляції його від суспільства.

Речовий доказ: медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом діацетилморфіном масою 0,269 г., який перебуває на зберіганні в камері схову речових доказів Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області за квитанцією № 038968 від 15.01.2014 року - після набуття вироку чинності - знищити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішуючи питання про стягнення з підсудного судових витрат за проведення судової експертизи суд вважає, що експертиза проведена державним органом за дорученням слідчого, і, у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» в разі проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які за цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, то тому заявлені в обвинувальному акту процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 195,60 грн. відшкодуванню не підлягають.

Суд також констатує відсутність серед наданих суду доказів по справі зазначення експертами розрахункових рахунків для перерахування стягнутих коштів на відшкодування витрат з проведення експертизи (довідка експерта без дати та номера стосовно висновку експерта № 8 від 15.01.2014 року також не містить цих необхідних відомостей), що також унеможливлює відшкодування цих витрат.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою було обрано 10.03.2015 р.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (ДВА) роки.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком суду, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01.08.2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України і призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у вигляді 3 (ТРЬОХ) ) років 2 (ДВОХ) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 71 ч. 1, 72 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 , частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 24.10.2013 року за ст. 185 ч. 1 КК України і остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у вигляді 3 (ТРЬОХ) ) років 2 (ДВОХ) місяців 10 (ДЕСЯТИ) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Харківському СІЗО № 27 УДПтС України залишити без змін, продовживши його дію до набрання вироком чинності.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчисляти із заліком досудового ув`язнення з дати його затримання 12 травня 2014 року.

Речовий доказ: медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом діацетилморфіном масою 0,269 г., який перебуває на зберіганні в камері схову речових доказів Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області за квитанцією № 038968 від 15.01.2014 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1