Справа
№ 11 -А-2215
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч.
в апеляційній інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада
2007 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду м. Києва у складі:
головуючого-судді Дембовського С.
Г.

суддів Гонти Л.С. Скавроніка В.М.

за участю
прокурора Рабінчук Т.І.

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, на вирок -
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26 липня 2007 р.

Цим вироком
засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця Житомирської обл.,
Червоноармійського р-ну,
с Радбуда, проживаючого у тому ж районі у с Мирне, українця,
громадянина України, освіта
неповна середня, не одруженого, не працюючого, не судимого,

за ч.
2 ст.
186, ч. 2 ст.
187, ст. 304 КК України, із застосуванням ст. 70
КК України, остаточно на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, білоруса,
громадянина Молдови, без
освіти, не працюючого, не судимого,
та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця Дніпропетровської обл.,
П'ятихатського р-ну, с Жовте, прописаного у АДРЕСА_2, українця,
громадянина України, освіта
неповна середня, не працюючого, не судимого,
-

обох за
ч. 2 ст.
187 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України, на З роки позбавлення волі без конфіскації
майна.

Стягнуто
з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_5 1400 грн.

Стягнуто
з всіх засуджених солідарно на користь потерпілого ОСОБА_6 1844 грн. 98 коп.

Згідно
вироку засуджених визнано винними у тому,
що ОСОБА_1, 7 лютого 2007 p., близько
5 год. 30
хв., перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, достовірно знаючи про
те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є неповнолітніми, за попередньою змовою з ними, біля будинку АДРЕСА_3, застосувавши фізичне насильство, що є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого ОСОБА_6 , здійснили
розбійний напад на нього та заволоділи його майном на загальну суму 270 грн.

Крім
цього, засуджений ОСОБА_1, 8 лютого 2007 p.,
близько 16 год.
30 хв., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись між
6 та 7 поверхами під'їзду АДРЕСА_4,
застосувавши до потерпілого ОСОБА_5 насильство, що не є небезпечним для життя чи
здоров'я, повторно відкрито викрав його
майно загальною вартістю 1400 грн.

В своїй
апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні
обставин справи, вказує на неправильне
застосування судом кримінального закону та невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м'якості.
Просить вирок скасувати та постановити новий,
яким призначити засудженим наступні покарання: ОСОБА_1 - 9 років
позбавлення волі; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -8
років позбавлення волі без конфіскації майна та без застосування ст. 69
КК України.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення прокурора, яка
підтримала апеляцію частково та просила призначити засудженим ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 покарання менш суворе, ніж просив апелянт, а саме у вигляді 5 років позбавлення
волі, та засудженому ОСОБА_1 у вигляді 9
років позбавлення волі, захисника
засуджених та засуджених, які не
підтримали апеляцію, вивчивши справу, обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати і надавши засудженим
останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до
задоволення.

Винність
трьох засуджених у вчиненні розбійного нападу та винність засудженого
ОСОБА_1, до того ж, у вчиненні відкритого викрадення

чужого майна та у втягненні
неповнолітніх у злочинну діяльність за обставин, викладених у вироку, доведена доказами, які є у справі, і не оспорюється в апеляції.

Фактично
встановлені судом першої інстанції обставини відповідають наявним доказам і
обвинувальний вирок відносно засуджених постановлено обґрунтовано та їх дії
вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, а дії ОСОБА_1, до того ж,
ще й за ч. 2 ст. 186,
ст. 304 КК України.

Що
стосується покарання, то при його
призначенні судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та конкретні обставини справи, у тому числі і ті, що пом'якшують та обтяжують покарання.

З
урахуванням того, що всі засуджені
виховувалися у неблагополучних сім'ях,
вперше притягаються до кримінальної відповідальності, повністю визнали свою вину та щиро
розкаялися, ОСОБА_1 є особою молодого
віку (19 років), а ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - неповнолітніми, судом першої інстанції було правильно
визначено їм строк покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому обґрунтовано
застосовано до неповнолітніх засуджених вимоги
ст. 69 КК України.

Додаткових
обставин, що істотно підвищують ступінь
тяжкості учиненого злочину і обумовлюють збільшення призначеного засудженим
покарання, колегія суддів не вбачає.

Доводи
апеляції з цього приводу колегія суддів розцінює як непереконливі, оскільки прокурором не наведено мотивів
того, що призначення засудженим більш
суворого покарання у вказаних межах буде більш необхідним і достатнім для їх
виправлення.

Виходячи з
наведеного, апеляція не підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора залишити без задоволення, а
вирок Дніпровського районного суду м.
Києва від 26 липня 2007 р. відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, - без зміни.