У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/118/15 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, не судимий, засуджений:

- за ч.2 ст. 121 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.135 КК України виправданий у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 23.12. 2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, із середньо спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, у порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, засуджений:

- за ч.2 ст. 121 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.135 КК України виправданий у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 28.12. 2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Речові докази: гумовий чобіт лівої ноги та шерстяну шапку, які знаходяться в камері схову Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області постановлено знищити; дві відео касети марки Panasonic із проведеними слідчими експериментами та чотири диски DATEX 4.7, інвент. №№ 115, 116, 117, 118 проведення аудіо контролю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 постановлено - зберігати при матеріалах провадження.

-2-

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 196 грн. стягнуто зі ОСОБА_7 на користь держави.

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 196 грн. стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави.

Згідно вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення при таких обставинах.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , у період з 26 по 30.11.2012 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 , разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , під час сварки з потерпілим ОСОБА_12 , яка виникла на грунті раптово виниклих відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, бажаючи спричинити ОСОБА_12 тілесні ушкодження та, не маючи на меті заподіяння смерті потерпілому, нанесли множинні удари руками та ногами в область тулуба та голови потерпілого ОСОБА_12 ..

В результаті множинних ударів руками та ногами обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по тілу та голові потерпілого ОСОБА_12 , останньому було спричинено тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта №440 від 23.01.2013 року є небезпечними для життя в момент спричинення та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Після нанесення ударів потерпілому ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відтягнули потерпілого в кінець городу домоволодіння АДРЕСА_3 , де залишили лежати на землі біля річки.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що, усвідомлюючи суспільно небезпечну бездіяльність своїх дій, не вживши заходів необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого ОСОБА_12 , ураховуючи пізню годину та те, що вищевказане дворогосподарство знаходиться біля лісового масиву, залишили останнього на березі річки без надання допомоги ОСОБА_12 , який перебував у небезпечному для життя стані й був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження та який помер від сукупності спричинених йому тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду від 05.12.2014 року, кримінальне провадження направити на новий розгляд в іншому складі суду. Висновки досудового та судового слідства є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Указує, що в основу обвинувачення покладена обвинувальна версія, яка була побудована на словах підозрюваного ОСОБА_7 та домислах слідчого, визнавальних показаннях ОСОБА_7 , якого змусили сказати, що він скоїв злочин. Не можна брати до уваги кваліфікуючі ознаки вчинення злочину, оскільки особа яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння не усвідомлює зазначені своїх дій. Ознаки алкогольного сп`яніння документально не підтверджені. Суд першої інстанції мотивує доведеність його вини аудіо записом відео контролю негласної слідчої дії проведеного в приміщенні Закарпатської УВП № 9 під час якої він нібито повідомив співкамернику, що, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння побив людину. З вищенаведеного запису щодо якого він дав чіткі, об`єктивні пояснення суду в тому, з яких причин і підстав він змушений був говорити, що він побив когось ніяким чином вина не доводиться. Зазначає, що, потрапивши в УВП № 9 в камеру 16, співкамерник на прізвище ОСОБА_13 заявив йому: ти вбив мого брата, і тому він змушений був підіграти останньому заради збереження життя й здоров`я, перебуваючи під тиском

-3-

указаного агента співкамерника, який чинив на нього моральний тиск за дорученням зацікавлених у фальсифікації матеріалів справи осіб. Усі свідки які дали показання не підтвердили, що з його боку був якийсь конфлікт із потерпілим. Ніяких доказів на підтвердження його вини, слідством не здобуто. Дату смерті чи побиття ОСОБА_12 теж не встановлено. Щодо слідчого експерименту від 28.12.2012 року то враховуючи його молодий вік, він вимушений був розказати те, що говорили працівники міліції, а якщо б він відмовив із ними співпрацювати, то вони йому сказали, що його чекає участь потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду від 05.12.2014 року, винести виправдувальний вирок за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.3 ст. 135 КК України. Указує, що в судовому засіданні були досліджені докази: показання потерпілого ОСОБА_14 , показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , однак жодного факту щодо події злочину чи причетність до нього ОСОБА_7 їм не відомо. У протоколі огляду трупа від 22.12.2012 року, висновку експерта №1/2013 від 18.03.2013 року, згідно з яким, тілесні ушкодження від яких помер ОСОБА_12 були нанесені в період з 26.11.2014 року по 30.11.2014 року відсутні будь які ознаки вчинення злочину, які б указували на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вказаного злочину. Згідно протоколу огляду місяця події від 11.12.2012 року, протоколу обшуку будинку від 16.01.2013 року зафіксовано наявність у будинку АДРЕСА_4 резинового чоботу на ліву ногу. Цей факт, що ОСОБА_7 разом із ОСОБА_19 віднесли чобіт до будинку, обвинувачений не заперечує, але це не може бути доказом і жодним чином не свідчить, що саме він наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Висновком експерта №574 від 21.12.2012 року, підтверджено, що жодних відбитків пальців ОСОБА_7 на місці злочину та тілі чи одязі потерпілого не знайдено. Тому стверджувати, що саме останній наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, не можливо. Висновок експерта №3 від 10.01.2013 року свідчить про те, на вилучених у обвинуваченого ОСОБА_7 речах кров людини не знайдена, що спростовує висновок суду про винуватість ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23.12.2012 року встановлено, що на слідчому експерименті обвинувачений ОСОБА_7 на місці події показав про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 разом з обвинуваченим ОСОБА_6 то цей доказ не можна вважати належним, оскільки з боку працівників міліції чинився тиск на обвинувачених, і вони були змушені давати такі показання. Щодо відеозапису відтворення обстановки і обставин події, то даний доказ є не допустимим та таким, що не може бути взятий до уваги судом, оскільки під час його отримання були порушені права обвинувачених. На відео мали місце такі порушення: відсутній запис про ознайомлення працівниками міліції обвинуваченого ОСОБА_7 з його правами та обов`язками; на вулиці темно й зображення не чітке, що не дає змоги бачити дії обвинуваченого ОСОБА_7 ; учасники слідчого експерименту підштовхують ОСОБА_7 до надання необхідної інформації; зйомка починається вже з місця події, а не з вулиці, не показано як обвинувачений із працівниками міліції йде з місця його доставлення до місця експерименту. Акт №7 амбулаторної судово психіатричної експертизи не встановлює суттєві для справи обставини. Щодо запису негласної слідчої дії аудіо контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_6 то даний доказ є не допустимим.

-4-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані ними апеляційні скарги, доводи прокурора про часткове підтримання апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Судове рішення це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна відповідати вимогам, викладеним у п.2 ч.3 ст.374 КПК України. При цьому слід брати до уваги відповідні положення Постанови Пленуму Верховного суду України від 29.06.1990 року №5.

Так, у п.15 наведеної постанови наголошується, що згідно з КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом, доведеним, з обов`язковим зазначенням місяця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом на обґрунтування своїх висновків.

Формулювання недоведеної частини пред`явленого підсудному обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обґрунтовано доведену частину обвинувачення.

Оскільки в мотивувальній частині вироку суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині вироку, то воно повинно відповідати резолютивній частині.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, суд усупереч цим вимогам закону в мотивувальній частині вироку при викладенні доведеного обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виклав обвинувачення за ч.3 ст.135 КК України та навів докази покладені ним на обґрунтування своїх висновків, після чого в резолютивній частині вироку по даному епізоду злочинної діяльності, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виправдав у зв`язку з відсутністю в їх діяннях складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, оскільки висновки суду викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тобто містять взаємовиключаючі судження про визнання винними та виправдання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні діянь, передбачених ч.3 ст.135 КК України. Така суперечність у висновках суду є неприпустимою, і відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

-5-

За п.4 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

За змістом указаної статті вбачається, що висновки суду, викладені в мотивувальній і резолютивній частинах вироку, ухвали повинні бути узгоджені між собою, і не можуть містити суперечностей. Висновки і рішення, викладені в резолютивній частині, повинні логічно випливати з обґрунтування, що містяться в мотивувальній частині.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою, повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, установлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів уважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними й такими, що перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження та вплинули на постановлення законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , у тому числі й про застосування до них недозволених методів досудового розслідування, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2014 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: