АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1451/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/21/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/789/387/14 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Теребовлянського районного суду від 10 листопада 2014 року щодо :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора Cеменця ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8

захисника обвинувачених ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком :

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Обрано запобіжний захід у виді тримання під варто.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання, з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на нього обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченою ч.3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання, за вироком Заліщицького районного суду від 27 травня 2014 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та із застосуванням п.п. 2,3 ст. 76 КК України, і остаточно засуджено до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід-тримання під вартою.

З вироку слідує, що на початку лютого 2014 року ОСОБА_6 вступивши у злочину змову із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не маючи грошей для власних потреб, а саме на придбання алкогольних напоїв, вирішили скоїти крадіжку зерна пшениці із підсобного приміщення, належного ОСОБА_11 , яке знаходиться с.В.Говилів Теребовлянського району.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, який виник раптово, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи умисно , таємно, переслідуючи корисливі цілі, з метою особистого збагачення, проникли на територію господарства ОСОБА_11 , де підійшовши до господарського приміщення та відчинивши защібку на вхідних дверях, через них, проникли в середину даного приміщення.

Продовжуючи свої злочинні дії, скеровані на крадіжку майна ОСОБА_11 , ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебуваючи у підсобному приміщення її господарства, виявили та викради два наповнені політиленові мішки зерна пшениці, загальною вагою 100 кг., вартістю 170 гривень, чим завдали потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати в звязку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.70 КК України. Просить призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі і відповідно до ч.4 ст.70 КК України виконувати його самостійно від вироку Заліщицького районного суду від 27.05.2014 року, оскільки злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України від вчинив у лютому 2014 року, тобто до постановлення вироку Заліщицьким районним судом, яким його звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, а тому вказані вироки слід виконувати самостійно.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить призначити йому покарання, яке відповідало б тяжкості злочину та його особі. Вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано те, що він є несудимою особою, вартість викраденого майна є незначною та складає 170 грн., майно повністю повернуто власнику, він щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а тому вважає, що він може виправитись без ізоляції від суспільства та просить звільнити його від призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів, прокурора, який також підтримав апеляційну скаргу та попросив її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 захисника обвинувачених, які погодилися з поданими апеляціями, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та кваліфікація їх дій є вірними та в апеляції ніким не оспорюється, а тому пов`язані з цим обставини колегією суддів не переглядаються.

За змістом ст.ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції хоч і врахував тяжкість злочину, особу винного, який є несудимим, посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, які помякшують покарання- визнання вини у скоєному правопорушенні, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, проте, поза увагою суду залишилось те, що розмір викраденого майна є незначним та складає 170 грн., вказане майно повністю повернуте власнику, останній жодних претензій та обвинуваченого не має. Вищенаведені обставини в сукупності свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому дають підстави колегії суддів для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку - два роки та покладенням на нього обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З звязку з чим вирок суду в частині призначеного покарання слід змінити, задовольнивши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Висновок суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та 1 місяць, суперечить вимогам ст.ст. 65,70 ч.4 КК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.10.2003 року № 7 «Про практику призначенням судами кримінального покарання».

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Якщо особа щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.10.2003 року № 7 «Про практику призначенням судами кримінального покарання»).

Враховуючи те, що злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК вчинено ОСОБА_7 в лютому 2014 року, тобто до постановлення вироку Заліщицьким районним судом 27.05.2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, ст.298 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком та із застосуванням п.п.2,3 ст.76 КК України, кожен вирок слід виконувати самостійно.

А тому, апеляцію прокурора слід задовольнити частково, а вирок Теребовлянського районного суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 змінити, а саме: призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі і відповідно до ч.4 ст.70 КК України виконувати самостійно від вироку Заліщицького районного суду від 27.05.2014 року.

Вирок в частині призначення покарання ОСОБА_8 слід залишити без змін, оскільки воно призначене у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України та в апеляції ніким не оспорюєтьтся.

Керуючись ст.ст. 70 ч.4, 404, 405, 407, 409,413,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А .
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора задовольнити.

Вирок Теребовлянського районного суду від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - в частині призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі, відповідно до ч.4 ст.70 КК України виконувати самостійно від вироку Заліщицького районного суду від 27.05.2014 року.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2(два) роки до основної міри покарання

Відповідно до ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_6 :

-не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2014 року залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання її копії.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2