Справа №1-281-10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Кормана О.В.

при секретарі Приходченко Н.П.

з участю прокурора Кловак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4. 25

у вчиненні злочин , передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно рішення Уманського міського суду №2-1501 від 28.11.2000 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2000 року до повноліття дитини на користь ОСОБА_3. Однак, згідно заяви ОСОБА_3 та подання Уманського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 на протязі тривалого часу злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, добровільно аліменти не виплачував, відомості про працевлаштування не надавав, на виклики державного виконавця не з'являвся, на попередження про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів не реагує, у зв'язку з чим має заборгованість з 1 вересня 2007 року по 1 квітня 2010 року за 25 місяців, що в грошовому виразі складає 6623 грн. 40 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та дав покази, які по своїй суті відповідають пред'явленому йому обвинуваченню. При цьому пояснив, що сплачував аліменти до того часу, як працював, а після звільнення вже не мав змоги платити. Офіційно на роботу він не влаштувався, заробляє тимчасовими заробітками. З отриманих доходів, він також аліменти на сина не платив, навіть частково, так як кошти витрачав на теперішню сім'ю.

Відповідно до ст. 299 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин. У суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, а також роз'яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази суд вважає, що пред'явлене обвинувачення доказано.

Дії підсудного суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочин), особу підсудного, позитивну характеристику з місця проживання (а.с.27).

Обставиною, що пом'якшує покарання, являється визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд, враховуючи особу підсудного ОСОБА_1, який не має постійного заробітку, вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи обставини справи, думку прокурора, та потерпілої, наявність пом'якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він упродовж встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно ст.76 КК України, обов'язки.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу застосувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з місця проживання.

Керуючись статтями 321, 323, 324, 327, 330-335 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Покласти на засудженого обов'язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до засудженого ОСОБА_1 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у вигляді підписки про невиїзд з місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб з моменту проголошення.

Головуючий-суддя: О.В. Корман