Справа № 449/512/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/364/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої - судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши по кримінальному провадженню № 0000611 у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань апеляційного суду Львівської області, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 травня 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

скаржника ОСОБА_6

встановила:

ухвалою слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 травня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено, а постанову слідчого СВ Перемишлянського РВ ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000611 від 24 грудня 2014 року залишено чинною.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що як встановлено під час досудового слідства остаточне рішення про затвердження списків та розміру земельних паїв попередньо розглядалось приватизаційною комісією. Після формування: первинних списків вони уточнювались та у 1996 та 1997 p.p. дані списки були остаточно затвердженні Романівською сільською радою на її сесії. Згодом люди отримували сертифікати на їх пай та пізніше оформлювали державні акти на право власності на землю. Як вбачається з матеріалів досудового слідства (а.с.20) 3.04.1999 року будо сформовані списки на виготовлення державних актів на підставі попередньо виданих сертифікатів. Слідчим на досудовому слідстві було допитано ряд свідків та витребувано значний обсяг документів для перевірки фактів вказаних скаржницею, однак, дані факти не знайшли свого і підтвердження. Оскільки списки осіб, які мали право на пай формувались і затверджувались не одноособово колишнім головою Романівської сільської ради, а такі рішення приймались колективно (комісією та сільською радою), - тому слідчим правомірно було закрито дане кримінальне провадження через відсутність складу кримінального правопорушення. Крім того, прийняті рішення сільської ради, якими були затвердженні остаточні списки осіб, які мали право на пай (у 1996, 1997 p.p.) ніким не оскаржувались.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Перемишлянського райсуду від 20.05.2015р. по справі № 449/512/15-к та скасувати постанову слідчого СВ Перемишлянського РВ ГУМВСУ від 24.12.2014 р, про закриття кримінального провадження № 0000611.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд цілком проігнорував її доводи про те, що всі, нібито колегіальні рішення сільради, в тому числі основні і додаткові списки пайовиків, були підписані одноосібно ОСОБА_9 - на той час головою сільради, - і правомірність їх і по суті, і по змісту викликає великий сумнів. В матеріалах справи немає жодного колегіально підписаного документу, що тільки підтверджує те, що ОСОБА_10 одноособово керував процесом «роздачі» земельних паїв на свій власний розсуд.

Крім того, суд 1-ої інстанції зробив хибний висновок про те, що слідчим «було допитано ряд свідків та витребувано значний обсяг документів для перевірки фактів, вказаних скаржницею...» Насправді ніякого «ряду свідків» допитано не було, а як випливає з матеріалів справи фактично були допитані лише батько і брат ОСОБА_11 (цілком зацікавлені осіб, що не мали права на земельні паї, але при цьому її отримали) та працівник лісгоспу, який теж отримав земельний пай. не входячи до кола осіб, як і мали на нього право. Не було допитано ні членів приватизаційної комісії; ні таких осіб, як ОСОБА_12 що не отримали пай; ні жодного з тих, хто отримав паї померлих, які їм не заповідалися і не могли перейти на законних підставах.

Вказує, що подив викликає твердження суду 1-ої інстанції про те, що (цит.): «..остаточні списки осіб, як мали право на пай (у 1996 р., 1997 рр.) ніким не оскаржувались», адже ні слідчий райвідділу, ні суддя слідчий не витребували з архівів суду чи державних установ таких даних і могли знати про наявність чи відсутність таких скарг. Засідання суду тривало менше, ніж півгодини, перерв в судовому засіданні не було, воно не переносилось.

Крім того, суд не взяв до уваги, що слідчим не було витребувано жодної трудової книжки в осіб, які були зазначені скаржницею як такі, що отримали земельний пай, не пропрацювавши жодного дня ані в колгоспі, ані у соціальній сфері колгоспу. Отже, пояснення і висновки слідчого, що містили належних доказів і знову таки нагадували радше художній твір, суд 1-ої інстанції безпідставно назвав «великим обсягом» досліджених матеріалів і прийняв «на віру».

При цьому, слідчий суддя не з`ясував питання про те, чому в різні періоди часу за даними ОСОБА_13 частка однієї особи на загальний пай безпідставно коливалася від 1,64 до 1,38. Адже цей факт лише підтверджує доводи скаржниці, що безпідставно коливалося (збільшувалося) коло осіб, які з подачі ОСОБА_13 «раптом» отримували право на земельний пай.

Слідчий суддя, попри відсутність у судовому засідання слідчого ОСОБА_8 , який виніс постанову про закриття кримінального провадження, не викликав останнього для дачі особистих пояснень і з`ясування всіх обставин щодо закриття цього кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку скаржника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 пояснила, що необхідність звернення до слідчого у неї виникла, у зв`язку з тим, що в порядку спадщини, нею не було отримано пай. Разом з тим, іншим жителям, сільською радою були надані земельні паї в порядку спадкування.

Як видно із матеріалів судового провадження ОСОБА_6 звернулась до суду з скаргою на постанову слідчого СВ Перемишлянського РВ ОСОБА_14 про закриття кримінального провадження № 0000611 від 24 грудня 2014 року, посилаючись на те, що вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. На думку скаржниці слідчим не було вжито жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення, зокрема, не було викликано і допитано членів приватизаційної комісії а також осіб, які складали первинні списки в колгоспі і соціальній сфері; не перевірено трудові книжки осіб, які отримали земельний пай; не з`ясовано навіть дату розпаювання земель.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження № 0000611 ОСОБА_6 09.09.2013 р. подала до Перемишлянського РВ ГУМВС України у Львівській області заяву в якій вказувала про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ст. 364 КК України.

В цей же день слідчим за заявою було внесено до ЄРДР за № 0000611 відомості з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України.

02.10.2013 р. у ОСОБА_6 були відібрані пояснення, де вона вказувала, що на її думку значне коло осіб, які отримали паї на території Романівської сільської ради не мали права брати участь у розпаюванні земель.

У рамках відкритого кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій, зокрема витребувані рішення Романівської сільської ради про затвердження осіб, які мають право на окрему земельну частку, списки пайовиків, списки працівників колгоспу на час розпаювання землі, списки працівників соціальної сфери, копії рішень сесії Романівської сільської ради, яким селянам надавали право на земельний пай, списки власників сертифікатів, допитувались свідки та інше.

З врахуванням доказів добутих під час розслідування, слідчий прийшов до висновку про те, що по даному факту відсутній склад кримінального правопорушення, так як приватизаційна комісія вирішувала питання щодо надання середньої земельної частки, формувались списки, які затверджувались сесією сільської ради. Рішення сесії сільської ради ніким не оспорювались.

Слідчий суддя суду першої інстанції, розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Перемишлянського РВ ОСОБА_14 про закриття кримінального провадження № 0000611 від 24 грудня 2014 року, прийшов до вірного висновку залишивши таку без задоволення.

Так, відповідальність згідно ч. 1 ст. 364 КК України, наступає у випадку, зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Суб`єктом даного кримінального правопорушення є службова особа.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів, вважає правильним висновок слідчого судді про те, що постанова слідчого СВ Перемишлянського РВ ОСОБА_14 про закриття кримінального провадження № 0000611 від 24 грудня 2014 року за ознаками ч. 1ст. 364 КК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення відповідає вимогам закону та прийнята з дотриманням вимог КПК України, оскільки списки осіб, які мали право на пай формувались і затверджувались не одноособово колишнім головою Романівської сільської ради, а такі рішення приймались колективно (комісією та на сесії сільської ради. Крім цього, рішення Романівської сільської ради є чинними та з приводу надання земельних часток ніким не оскаржувались.

Істотних порушень вимог КПК України, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не встановлено.

Таким чином колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідають фактичним обставинам справи, а прийняте рішення є законним та обґрунтованим.

На підставі наведеного, враховуючи, що при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження слідчим суддею в повному обсязі вивчені матеріали кримінального провадження, в достатній мірі перевірені доводи особи, яка подала скаргу, в тому числі і ті, на які вона посилається у своїй апеляційній скарзі, чим дотримані вимоги кримінального процесуального закону України, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення. Ухвалу слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 травня 2015 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено, а постанову слідчого СВ Перемишлянського РВ ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000611 від 24 грудня 2014 року залишено чинною без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4