АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/261/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 , з яким встановлено відеоконференцзв`язок,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_10 , яке погоджене із прокурором прокуратури Деснянського району міста Києва ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 год. 00 хв. 18 березня 2015 року, без визначення розміру застави,щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Нові Гончарі Путивльського району Сумської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з його слів раніше судимого в 2009 році Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 12 грудня 2013 року по відбуттю строку покарання,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного та дійшов висновку про недостатність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. На думку апелянта, підозра у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є необґрунтованою. Зокрема, захисник, посилаючись на показання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_13 , а також підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , вказує, що останні були затриманні працівниками міліції не 17 січня 2015 року, а 16 січня 2015 року близько 22 год. 00 хв. Також апелянт стверджує, що, в порушення вимог ч. 7 ст. 223 та ст. 237 КПК України, огляд ОСОБА_15 працівники міліції розпочали за відсутності понятих і вважає, що виявлені та вилучені працівниками міліції мобільні телефони, які інкримінуються ОСОБА_16 в якості предметів можливого вчинення ним злочину, та інші речі, не можуть розглядатися як допустимі речові докази, згідно ст. 86 КПК України.
Далі в апеляційній скарзі захисник вказує, що при перевірці даних про понятого ОСОБА_17 , зазначених в протоколі огляду, було встановлено, що адреса, за якою проживає останній, фактично не існує, а номером мобільного телефону користується жінка, якій ОСОБА_17 взагалі не відомий. Крім того, автор апеляції звертає увагу, що досудовим слідством не отримана інформація від операторів стільникового зв`язку з приводу належності вилучених мобільних телефонів та абонентських номерів, трафіків, деталізації вхідних та вихідних дзвінків, пересування їх певний час на місцевості тощо, що, на думку захисника, унеможливлює стверджувати, що вилучені працівниками міліції мобільні телефони належать саме потерпілому ОСОБА_13 та не встановлена їх вартість. При цьому апелянт зазначає, що досудовим слідством не встановлено і наявність чи відсутність у потерпілого тілесних ушкоджень, їх локалізацію та ступінь тяжкості.
Також захисник вказує, що потерпілий ОСОБА_13 звернувся із заявами до Апеляційного суду міста Києва, в яких зазначив, що 16 січня 2015 року близько 22 год. 00 хв. він свідомість не втрачав та ножем чи будь-яким іншим предметом йому ніхто не погрожував, у нього не має до ОСОБА_15 жодних моральних чи матеріальних претензій, а також просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того, автор апеляції звертає увагу, що ОСОБА_18 має постійне місце проживання в місті Києві, де мешкає разом із цивільною дружиною.
Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі теж просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зокрема, апелянт зазначає, що єдиним прямим доказом причетності ОСОБА_15 до злочину є протокол огляду місця події, яким було вилучено в останнього мобільний телефон потерпілого «Nokia-Х2». При цьому захисник вказує, що ОСОБА_18 стверджує, що даний телефон був йому підкинутий, а потім неправомірно вилучений. Крім того, автор апеляції зауважує, що зазначений мобільний телефон був вилучений не під час складання протоколу обшуку, а при складанні протоколу огляду місця події без участі захисника. На думку апелянта, при розгляді клопотання також не було доведено, що застосування до ОСОБА_15 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 17 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Зокрема, органи досудового слідства вважають встановленим, що ОСОБА_18 за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

17 січня 2015 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_18 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж числа ОСОБА_16 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

19 січня 2015 року старший слідчий СВ Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором прокуратури Деснянського району міста Києва ОСОБА_6 , звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_18 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2015 року дане клопотання старшого слідчого задоволено та щодо ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 год. 00 хв. 18 березня 2015 року, без визначення розміру застави.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_19 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри, всупереч ствердженням захисників, мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних. При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішував ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме не оцінював докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину та не вирішував питання правильності кваліфікації дій підозрюваного, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

У зв`язку з вищенаведеним доводи захисників про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри та про визнання недопустимими отриманих під час провадження доказів слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_16 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, та суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 . Тому слідчий суддя обґрунтовано визначив, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам.

В сукупності із вищезазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , та інші обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

Таким чином, доводи захисників щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Не може вплинути на законність прийнятого слідчим суддею рішення і ставлення потерпілого до підозрюваного, яке склалося на час апеляційної перевірки ухвали слідчого судді. Зокрема, потерпілий ОСОБА_13 будь-яких заяв до суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не подавав. До того ж, він не є особою, від якої залежить запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому його позиція з цього приводу не є підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Такий висновок випливає в першу чергу зі змісту ст. 178 КПК України, в якій не визначено при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу необхідності враховувати думку чи прохання з цього приводу потерпілого, який, в свою чергу, при вирішенні даного питання навіть не є учасником процесу.

Отже, слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання старшого слідчого, при цьому врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором прокуратури Деснянського району міста Києва ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 год. 00 хв. 18 березня 2015 року, без визначення розміру застави,щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4