Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення
кримінальної справи на додаткове розслідування

18 липня
2007року м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого
судді Лазаріва
О.Б.,

секретаря Стефанюк
Х.Я.,

з участю
прокурора Чепіля
Ю.Д.,

захисника ОСОБА_1,

представника
потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської
області, жителя м. Івано-Франківська
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, розлученого,
працюючого в Тисменицькому РВ УМВС,
з середньою спеціальною освітою,
несудимого,

у вчиненні
злочинів передбачених cm.cm.364 ч.3, 365 ч.2,
366 ч.2, 371 ч.3 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та жителя м. Івано-Франківська, АДРЕСА_1,
українця, громадянина
України, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, з вищою освітою, працюючого начальником відділення ВКР
Івано-Франківського MB УМВС, несудимого,

у вчиненні
злочинів передбачених cт.cт.365 ч.2, 371 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудному
ОСОБА_3. пред»явлено обвинувачення
за ст.
ст. 364 ч.3, 365 ч.2, 366 ч.2,
371 ч.3 КК України, а підсудному
ОСОБА_4. у вчиненні злочинів передбачених
ст. ст. 365 ч.2, 371 ч.3 КК України.

В кінці
судового слідства захисником підсудного ОСОБА_5 ОСОБА_1. заявлено клопотання
про направлення справи на додаткове розслідування. Своє клопотання захисник
мотивував тим, що сам розгляд справи без
потерпілого, який не з»являється в
судове засідання є неможливим. Крім
того, в клопотанні захисника
зазначається, що відповідно до
матеріалів справи, зокрема матеріалів
допиту свідка ОСОБА_6 , саме останній по
вказівці начальника Вовчинецького MB УМВС в області
Кондратенка В.Л., а не підсудного
ОСОБА_3 оформляв протокол особистого обшуку потерпілого. Однак досудовим
слідством не надано належної оцінки діям вказаного вище працівника. З
врахуванням згаданих та інших обставин просив справу направити на додаткове
розслідування.

Підсудний
ОСОБА_4. теж заявив клопотання про направлення справи на додаткове
розслідування, мотивуючи тим, що досудовим слідством не перевірено його
алібі, оскільки він був відсутній на
робочому місці в Пасічнянському РВ УМВС в той час коли за показами потерпілого
відносно нього були вчинені протиправні дії. Крім цього, не допитувались ряд свідків, зокрема оперуповноважений Пасічнянського РВ
УМВС ОСОБА_7, колишній

черговий
Пасічнянського РВ УМВС ОСОБА_8, помічник
чергового Пасічнянського РВ УМВС, який
приймав та проводив запис у книгу затриманих потерпілого ОСОБА_9, не допитані медичні працівники ТМО м.
Калуша, начальник СВ MB
УМВС ОСОБА_10, колишні керівники
Пасічнянського РВ УМВС ОСОБА_11,
ОСОБА_12. і т.д.

Прокурор
вказав на безпідставність заявлених клопотань,
зазначив, що правових підстав
повертати справу на додаткове розслідування не має.

Представник
потерпілого ОСОБА_9. погодилась з думкою прокурора. Підсудний ОСОБА_3.
теж вказав на необхідність направлення
справи на додаткове
розслідування.

Заслухавши
пояснення всіх учасників процесу щодо заявлених клопотань, дослідивши всі матеріали справи, суд вважає,
що справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.
281 КПК України, повернення
справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства може мати місце тоді,
коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому
засіданні. Згідно ст. 278 КПК України, суд встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної
відповідальності, при необхідності, направляє все провадження в справі для
проведення досудового слідства.

Судом
встановлено, що дана кримінальна
справа, в порушення ст. 22 КПК України, розслідувана неповно та поверхово, не вжито необхідних заходів для всебічного і
об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зокрема, згідно оголошених показів потерпілого
ОСОБА_9 (а с. 10-11, 51-58 т.З ) по відношенню до нього
неправомірні дії (зокрема фізичне насильство) застосовували цілий ряд
працівників міліції, яких потерпілий
може впізнати та зазначив з цього приводу їхній опис. Однак досудовим слідством в порушення ст. 22 КПК України не вирішено питання про
притягнення до кримінальної відповідальності інших працівників міліції.
Винесені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно
працівників міліції від 25.09.2004 року (а.с. 112-113 т.З) є передчасними, в них належним чином не наданадана правова
оцінка правомірності вчиненого діяння кожного з них відносно потерпілого
ОСОБА_9.

В
клопотанні захисника ОСОБА_1. цілком правильно ставиться питання про те, що досудовим слідством не надана правова
оцінка правомірності дій працівника карного розшуку ОСОБА_6 , який виконував вказівку саме начальника
Вовчинецького MB УМВС Кондратенка В.Л. щодо оформлення протоколу
особистого обшуку ОСОБА_9

При
проведенні додаткового розслідування необхідно провести впізнання з участю
потерпілого та працівників міліції Івано-Франківського MB УМВС
(зокрема Пасічнянського MB)
та Калуського МРВ УМВС, які
працювали в системі МВС станом на травень місяць 2003 року з метою встановлення
всіх осіб, які затосовували фізичне та
психічне насильство до потерпілого з метою викриття всіх винних осіб та
притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Проводячи
додаткове розслідування, з метою повного
та об»єктивного розслідування справи, також, необхідно належним чином, детально дати оцінку правомірності дій
ОСОБА_6 , Кондратенка В.Л., ОСОБА_13. та інших по відношенню до
потерпілого ОСОБА_9, перевірити алібі
підсудного ОСОБА_4, допитати
оперуповноваженого Пасічнянського РВ УМВС ОСОБА_7а, чергового Пасічнянського РВ УМВС Буряка
Р.П., помічника Пасічнянського РВ
УМВС, який приймав та проводив запис у
книзі затриманих потерпілого ОСОБА_9,
медичних працівників ТМО м. Калуша,
які оглядали та надавали медичну допомогу ОСОБА_2, начальника СВ MB УМВС
ОСОБА_10, колишніх начальників
Пасічнянського РВ УМВС ОСОБА_11. та ОСОБА_12,
повторно провести очні ставки всіх допитаних осіб з потерпілим ОСОБА_2.

Крім
цього, суд звертає увагу на те, що при допиті потерпілий ОСОБА_2
вказував, що працівники міліції надівали
на нього наручники, заставляли присісти
(в іншому випадку з застосуванням фізичної сили згинали його) і продівали лом
між його руками та зігнутими в колінах ногами. Після цього, піднімали лом і його кінці клали між столами.
Від цієї проведеної процедури він опинявся в положенні вниз головою. Проте при
відтворенні обстановки та обставин події від 16 липня 2004 року потерпілий з
цього приводу показав

дещо
інше. Дане протиріччя необхідно усунути шляхом проведення повторного відтворення
обстановки та обставин події з участю потерпілого ОСОБА_9 .

Таким
чином наведені обставини справи досудовим слідством не розслідувані в повній
мірі, а така неповнота та неправильність
не може бути усунута в судовому засіданні.

За таких
обставин, дану кримінальну справу слід
повернути на додаткове розслідування.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 22, 26, 273, 278, 281 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_3
ст. ст. 364 ч.3, 365 ч.2,
366 ч.2, 371 ч.3 КК України та
ОСОБА_4 ст. ст. 365 ч.2,
371 ч.3 КК України, повернути
прокурору Івано-Франківської області для організації додаткового розслідування
з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства, вказаної в мотивувальній частині постанови.

Запобіжний
захід ОСОБА_3. та ОСОБА_4. - підписку
про невиїзд залишити без змін.

Постанова
може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом
7-ми діб з дня її винесення, шляхом
подачі апеляції через Івано-Франківський міський суд.