КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/42/15-к
Провадження № 1-кп/177/19/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001146 від 06.11.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Лебединське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянки України, освіта базова середня, проживаючої в цивільному шлюбі, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

за ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
05.11.2014 року близько о 15:30 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на пасовищі, розташованому поблизу сміттєзвалища, біля силосних ям та кладовища в смт. Радушне, Криворізького району, Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненою в своїй безкарності та в тому, що її дії залишаться непомітними, таємно викрала корову, чорного кольору, вагою 480 кг, віком 10 років, з ошийником у вигляді металевого цепу на застібці, яка знаходилася на пасовищі на вищевказаній місцевості, яка належить потерпілій ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 відвела корову до свого сараю, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась ним на свій розсуд, тим самим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 7 000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вказаного злочину не визнала, вказуючи, що корову вона не крала. Пояснила, що 02.11.2014 року вона продала належну їй корову за 6000 грн. та оскільки їй була потрібна інша корова, вона пішла шукати в інші села Широківського району. 05.11.2014 року по трасі повертаючись додому з боку с. Миролюбівка вона зустріла чоловіка, який запропонував купити корову, яка була поруч з ним, за 6500 грн. Чоловік пояснив, що посварився з дружиною і забравши корову пішов з дому, документи на корову залишилися в його жінки. Вона, ОСОБА_4 , погодилася придбати корову, сторгувавшись сплатила за неї 5000 грн. Після цього привела корову додому, де залишила в сараї. Через деякий час до неї прийшов дільничний інспектор, на прохання якого вона вивела корову. Присутня при цьому потерпіла впізнала корову та повідомила, що саме цю корову викрали в неї 05.11.2014 року. Вказувала, що на досудовому слідстві відносно неї працівниками міліції чинився психологічний тиск, тому вона давала різні пояснення та не звернулася до міліції з приводу того, що в неї вилучили корову.

Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_4 , її винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується всебічно та повно дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 05.11.2014 року вранці вивела корову по кличці Марта чорного кольору, на пасовище біля кладовища в смт. Радушне Криворізького району. Корову залишила прив`язаною до коловорота. Близько 16.00 годин того ж вечора підійшовши до місця де вона залишила корову, виявили її відсутність, при цьому ознак того, що вона самостійно відірвалася не було, оскільки мотузка не була відірвана, а саме відв`язана. Вранці наступного дня близько 07.00 год. сусід повідомив їй, що бачив, як її корову 05.11.2014 року близько 16.00 год. вела до себе додому ОСОБА_4 . Відразу ж вона направилася до сільради, де викликали дільничного інспектора та заявила про крадіжку. Разом з дільничним інспектором вони прийшли до ОСОБА_4 , яка не відчинила їм двері. Свекруха ОСОБА_4 , до якої вони прийшли дізнатися де ОСОБА_4 , повідомила їм, що ОСОБА_7 телефонувала їй о 04.00 годині ранку та сказала, що купила корову. Знову підійшовши до домоволодіння ОСОБА_4 , яка вийшла до них, та на прохання дільничного відчинила сарай, в якому була належна їй корова. Козацька розповіла їм, що придбала корову у незнайомого їй чоловіка.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 05.11.2014 року близько 16.00 год. він, виконуючи роботи по вивозу сміття, проїжджав на автомобілі ГАЗ 3307 біля пасовища, на якому зазвичай пасуться корови ОСОБА_6 , бачив як ОСОБА_4 стояла біля корови чорної масті. Після того які він вивантажив сміття повертаючись, побачив, що ОСОБА_4 йшла в напрямку села, а за нею йшла ця ж корова. Наступного дня почувши про крадіжку корови, він повідомив чоловіка потерпілої ОСОБА_6 про події, які бачив напередодні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що була присутня при тому, як ОСОБА_4 в своєму домоволодінні в присутності дільничного інспектора, потерпілої ОСОБА_6 вивела з сараю чорну тільну корову. Коли ОСОБА_6 покликала її, назвавши ОСОБА_10 , корова одразу ж попрямувала до неї. ОСОБА_4 пояснювала, що корову вона купила, однак в той же час не чинила перепон, коли ОСОБА_6 забирала корову. Характеризує ОСОБА_4 з негативного боку, як людину схильну до крадіжок чужого майна, зловживанню алкоголем.

ОСОБА_11 допитаний судом в якості свідка, повідомив, що він є співмешканцем ОСОБА_4 та пояснив, що 03.11.2014 року ОСОБА_4 сказала йому, що продала корову за 6000 грн. 05.11.2014 року близько 16.00 год. ОСОБА_4 по телефону повідомила йому, що придбала корову, потім дізнався, що купила у якогось чоловіка в с. Миролюбівка за 5000 грн., також показала йому 1000 грн., які залишилися від продажу їхньої корови.

Свідок ОСОБА_12 пояснював, що 05.11.2014 року купив у ОСОБА_4 корову красно-рябої масті віддавши відразу 5 800 грн., але корову забрав вранці на наступний день, яку з сараю вивів її неповнолітній син.

Свідок ОСОБА_13 пояснював, що на прохання батька ОСОБА_12 вранці 06.11.2014 року допомагав забирати корову у ОСОБА_4 , якої дома не було, на дзвінки вона не відповідала, з сараю вивів корову її син.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 вказував, що він проживає в АДРЕСА_2 та разом з ОСОБА_15 припинають корів на пасовищі, тому добре знає їх корову. 05.11.2014 року, знаходячись біля свого будинку на городі, бачив, як ОСОБА_4 вела корову ОСОБА_15 зі сторони пасовиська та на його зауваження тільки махнула рукою, він тоді подумав, що вона її купила, а коли на наступний день спитав ОСОБА_15 чи не бачив він їх корови він йому повідомив, що корову вела ОСОБА_4 ..

Згідно протоколу огляду місця події від 06.11.2014 року з доданою до нього фото таблицею, зафіксовано місце злочину, яким є пасовище, розташоване поблизу смт. Радушне, Криворізького району, Дніпропетровської області, біля сміттєзвалища та Радушанського цвинтаря, де на землі виявлений кіл забитий в землю з прикріплений до колу канатом довжиною 18 м, на іншому кінці якого металевий коловорот, без будь яких пошкоджень (а.с. 7-8 т.1).

Розмір матеріальної шкоди визначений у висновку товарознавчої експертизи №6 від 27.12.2014 року, згідно якого вартість корови породи Українська на момент скоєння злочину складає 7000 грн. (а.с. 28-31 т.1).

В ході слідчого експерименту, зафіксованого в протоколі від 28.12.2014 року з фото таблицею, потерпіла ОСОБА_6 розповіла та показала на місці, як забирала корову, що належить їй, у ОСОБА_4 , яку остання вивела з дерев`яного сараю, розташованого по місцю її мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39 41т.1)

Відповідно до розписки про відповідальне зберігання, корова, чорного кольору, віком 10 років на ім`я « ОСОБА_10 » знаходиться у потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 10.т.1)

Згідно паспорту великої рогатої худоби та ветеринарної картки корова породи Українська чорно ряба молочна на кличку ОСОБА_10 2004 року народження належить ОСОБА_6 (а.с. 52 т.1).

Те, що у ОСОБА_4 була корова породи червона степова на кличку ОСОБА_16 2010 року народження, підтверджується паспортом великої рогатої худоби та ветеринарної картки (а.с. 60 т.1), але вона продала вказану корову ОСОБА_12 , що вказували в судовому засіданні обвинувачена та вказаний свідок.

Стороною захисту вказано на недопустимість доказів обвинувачення, які отримані в порушення норм КПК України.

Визначення недопустимості доказів міститься в ч. 1 ст. 87 КПК України, відповідно до якої недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, сторона захисту вважає недопустимим доказом є постанова слідчого про визнання речовим доказом корови на ім`я « ОСОБА_10 » від 28.12.2014 року, оскільки, визнаючи вказану корову речовим доказом, не було проведено ні огляду місця де її було вилучено, ні огляду самої корови (а.с.33 т.1).

Але в ході дослідження доказів в судовому засіданні істотних порушень процесуального порядку збирання доказів, які могли б перешкоджати ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення не встановлено, адже факт вилучення корови підтверджується показаннями свідків, потерпілої, що не заперечувала і сама ОСОБА_4 .

Службовою перевіркою, проведеною відповідно до постанови суду від 23.03.2015 року не підтверджено застосування щодо ОСОБА_4 недозволених методів досудового слідства, на що вказує висновок сектору ДІМ та т.в.о. першого заступника начальника Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 28.023.2015 року (а.с.41,82-85 т.2).

Проаналізувавши досліджені по вказаному кримінальному провадженні докази, суд вважає що твердження ОСОБА_4 в тому, що вона крадіжки не вчиняла, а придбала корову у незнайомого їй чоловіка, не підтверджені жодним доказом, а навпаки спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_8 , який вказав, що бачив саме ОСОБА_4 на пасовищі біля прив`язаної корови, належної ОСОБА_6 , свідченнями свідка ОСОБА_14 , який бачив 05.11.2014 року як ОСОБА_4 зі сторони пасовиська вела саме корову ОСОБА_6 , свідченнями ОСОБА_9 , яка пояснила, що в її присутності виявили викрадену корову ОСОБА_6 в сараї в домоволодінні ОСОБА_4 та протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 . Зазначені докази нічим не спростовані. Адже, жодних доказів того, що вона купила корову у незнайомого чоловіка з Широківського району судом не встановлено, паспорта на корову у неї не було, чоловіка у якого ніби-то вона купила корову вона так і не змогла назвати. Стверджуючи, що це та корова, яку вона купила за значну суму, в той же час, в присутності дільничного, потерпілої та свідка ОСОБА_9 вивела корову з свого сараю без перепон та віддала її потерпілій, до міліції вона не зверталася з приводу того, що незаконно відібрали у неї корову, що свідчить про те, що вона сама ж своїми діями визнала свої неправомірні дії.

Аналізуючи досліджені судом докази, суд дійшов висновку щодо повного підтвердження вини обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_17 за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченій міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно ст.. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, характеристику особи обвинуваченої, згідно якої ОСОБА_4 раніше не судима, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, враховує і те, що вона не працює, за місцем мешкання характеризуються негативно (а.с.65 т.1), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 63,64 т. 1). Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Враховуючи крім зазначеного вище, думку потерпілої, яка залишила на розсуд суду вирішення питання про обрання виду і міри покарання, а також відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна, що є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути призначено в межах санкції інкримінованої їй статті у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для її виправлення.

Вирішуючи питання про речові докази, суд в силу п. 5 ч.9 ст. 100 КПК України, вважає необхідним речові докази:

- корову чорного кольору на ім`я ОСОБА_10 віком 10 років, яка визнана постановою слідчого СВ Криворізького РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 28.12.2014 року речовим доказом по справі та передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 (а.с.10, 33 т.1)

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись п. 5 ч.1 ст. 100, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 376, п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою за ч.1 ст. 185 КК України та піддати покаранню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту виконання вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирати.

Речові докази:

- корову чорного кольору на ім`я ОСОБА_10 віком 10 років, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: