Справа №1-320/10 20.05.2010 20.05.2010 20.05.2010
Справа № 11-297-2010 р. . Головуючий суду 1 інстанції
Категорія: ст.ст.185 ч.3,186 ч.2 ОСОБА_1
КК України Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого: Ржепецького А.П.

суддів: Пісного І.М., Погорєлової Г.М.

за участю прокурора Данчука В.М.

захисника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляцією захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2010 р., яким засуджено

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого

за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ст.186 ч 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ст.186 ч 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2роки, з покладенням на нього обовязків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути у відшкодування майнової шкоди: з засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 495 грн.; з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 400 грн.

За вироком суду 03.08.2009 р., приблизно о 22 год., ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленою особою, в стані алкогольного спяніння, скориставшись незачиненою кватиркою, таємно викрали з побутової кімнати трамвайного депо № 2 ПК «Миколаївелектротранс» по вул. 8 Повздовжня, 2-а в м. Миколаєві портфель з майном на загальну суму 995 грн., яке належало ОСОБА_8

15.08.2009 р., близько 23 год. 30 хв., діючи повторно, ОСОБА_6, скориставшись незачиненими дверима, таємно викрав зі сторожки на території ринку «Торг - сервіс» по пр. Миру в г. Миколаєві, мобільний телефон «Акатель Е 2052», вартістю 300 грн. та мобільний телефон «Флай СХ 310», вартістю 100 грн. зі стартовим пакетом мобільного оператора «Лайф», які належали ОСОБА_9

20.11.2009 р., приблизно о 2 год., ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_11, в стані алкогольного спяніння, шляхом розбиття віконної вітрини, проникли в магазин «Бамбіно» по вул. Південній, 33 в м. Миколаєві, звідки таємно викрали майно на загальну суму 2950 грн., яке належало ОСОБА_12

21.11.2009 р., приблизно о 3 год. 15 хв., ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5, повторно, в стані алкогольного спяніння, знаходячись в підїзді житлового будинку № 34-а по вул. 1 Лінія в м. Миколаєві, з застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя ОСОБА_13, що полягало в нанесені їй ударів руками та ногами в обличчя, відкрито заволоділи її майном сумкою, в якій знаходився мобільний телефон «ОСОБА_14 Z 500» зі стартовим пакетом оператора мобільного звязку «Лайф» і з карткою памяті, флеш картою, біжутерією, рукавичками, гаманцем з грошима в сумі 50 грн., а всього на суму 1608 грн.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_5 не погоджується з вироком суду в частині призначеного засудженого покарання. Просить призначити ОСОБА_5 покарання, яке відповідає тяжкості злочину з урахуванням усіх помякшуючих покарання обставин, з застосуванням ст. 75 КК України та вказує, що незастосування цього закону суд у вироку не умотивував.

Апелянт наводить ряд положень статей Кримінального кодексу України, постанов Пленуму Верховного Суду України та вважає, що суд не повно врахував помякшуючи покарання обставини вчинення злочину в неповнолітньому віці, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність майнових вимог з боку потерпілих, а також дані про особу засудженого, який є сиротою, навчався в аграрному ліцеї, раніше не судимий, характеризується позитивно. На думку апелянта судом не в повній мірі дотримані вимоги ст. 433 КПК України щодо обставин, які підлягають доказуванню в справах про злочини неповнолітніх.

Стверджує, що скло в вітрині магазину «Бамбіно» ОСОБА_5 розбив з хуліганських спонукань і заздалегідь не мав умислу на вчинення крадіжки з магазину.

Вважає, що ОСОБА_5 мав намір лише відібрати сумку з речами у потерпілої ОСОБА_13, насильства до неї не застосовував та вказує, що удар ногою в обличчя потерпілій наніс ОСОБА_6

Водночас посилається на порушення права на захист засудженого ОСОБА_5 у звязку з тим, що під час судового розгляду справи був відсутній представник органу опіки та піклування як законний представник неповнолітнього, який є сиротою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та додатково надані захисником в апеляційну інстанцію, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_5 в крадіжці чужого майна з магазину «Бамбіно» в ніч на 20.11.2009 р. та в пограбуванні ОСОБА_13 в ніч на 21.11.2009 р., що вчинено групою осіб, а крадіжка ще й з проникненням в інше приміщення, за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація дій засудженого за ст.ст.185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України апелянтом фактично не оспорюється.

Твердження апелянта, що скло у вітрині магазину «Бамбіно» ОСОБА_5 розбив з хуліганських спонукань та не мав заздалегідь наміру на вчинення крадіжки, є неспроможними, оскільки це суперечить характеру дій засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6, які крадіжку з магазину вчинили одразу ж після розбиття скла у вікні, через яке й проник в приміщення ОСОБА_15, і цю обставину обидва засуджені не заперечували в судовому засіданні.

Стосовно пограбування ОСОБА_13 засуджений ОСОБА_5 визнаний винним у відкритому заволодінні майном потерпілої, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для її життя та здоровя. Засуджені не заперечували застосування такого насильства до потерпілої, що також обєктивно підтверджується висновками судово-медичної експертизи про наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень в області обличчя (а.с.69).

Щодо покарання, то воно ОСОБА_5 призначено з додержанням вимог ст.ст.65, 66, 67 КК України, тобто з урахуванням вчинення засудженим двох тяжких злочинів; посередньої характеристики особи; обставин, які помякшують покарання - каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочинів в неповнолітньому віці; обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочинів в стані алкогольного спяніння.

Хоча ОСОБА_5 є сирота, але як вбачається з матеріалів кримінальної справи, 06.10.2010 р. Очаківським міськрайсудом Миколаївської області до нього застосовувались примусові заходи виховного характеру в порядку ст. 105 УК України у звязку з вчиненням діяння, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України (а.с. 228). З 01.09.2008 р. ОСОБА_5 відрахований з числа студентів Вознесенського коледжу Миколаївського державного аграрного університету за порушення дисципліни та як такий, що не пройшов атестацію (а.с.238). В даний час в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 та інших осіб за ст. 187 ч.2 КК України (а.с.229,230).

З урахуванням усіх наведених вище даних про особу ОСОБА_5, колегія суддів не знаходить підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, як просить апелянт.

Виходячи з розяснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. (з наступними змінами), суд повинен умотивувати рішення про звільнення засудженого від відбування від покарання з випробуванням, тобто у випадку прийняття такого рішення, а не у випадку, коли таке рішення судом не прийняте. Тому посилання апелянта в цій частині стосовно суду 1 інстанції є безпідставними.

Законним представником неповнолітнього засудженого визнана його родичка ОСОБА_16 (а.с.202), яка брала участь й в судовому розгляді справи та допитана з приводу умов життя і виховання неповнолітнього. За такого, є необґрунтованими твердження апелянта щодо порушення права на захист засудженого ОСОБА_5 через те, що в судовому розгляді не брав участь представник органу опіки та піклування.

Згідно протоколу судового засідання представники служби та міліції у справах неповнолітніх були повідомлені про час і місце розгляду справи. Проте, їх неявка в судове засідання розгляду справи не перешкоджає. Відповідні дані вказаних органів у відношенні ОСОБА_5 у справі є, які досліджені судом разом з іншими відомостями стосовно обставин, зазначених в ст. 433 КПК України.

Таким чином, судом не допущено істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б могли буди підставою для скасування або зміни вироку.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2010 р. у відношенні ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_3 без задоволення.

Головуючий:

Судді: