Справа № 301/372/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" квітня 2015 р. м. Іршава

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, робітника ТзОВ «БІЕММЕ Україна» м. Іршава, раніше не судимого, українця, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :
26 січня 2015 року біля 08.00 години ОСОБА_3 , знаходячись на автобусній зупинці по вул. Центральній в с. Брід, Іршавського району, де також була присутня ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли між ним та ОСОБА_5 , під час словесної суперечки, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останній долонею правої руки один удар в область обличчя, внаслідок чого потерпіла отримала легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав та показав, що ранком 26.01.2015 року прийшов на автобусну зупинку с. Брід, де вже знаходилися ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Через деякий час до зупинки почала підходити потерпіла, яка, ще не наблизившись до присутніх, почала нецензурно лаятися. Потерпіла зробила присутнім зауваження з приводу того, що з нею ніхто не привітався і просила надати їй місце на зупинці. Він зауважив ОСОБА_11 , що місця вистачить на всіх, після чого потерпіла почала його ображати та лаятися в його адресу нецензурною лайкою. Поведінка потерпілої була неадекватна, вона ходила навколо присутніх, розмахувала руками та погрожувала ОСОБА_12 . Обвинувачений намагався з`ясувати у потерпілої, що сталося та заспокоїти її. При цьому, він намагався поправити свій рюкзак, який упав з плеча на руку, для чого підняв руку. В цей момент потерпіла наступила підборами свого взуття в яму, від чого впала. Потерпілій ударів він не наносив. Свідки не могли бачити, від чого впала потерпіла, оскільки стояли позаду нього. Додав, що потерпіла є вдовою тривалий час і переслідує його. А її неадекватна поведінка та подана нею в міліцію заява є помстою за ігнорування ним потерпілої як жінки. Вважав, що всі докази по справі є сфальсифікованими, а цивільний позов є безпідставним, просив відмовити в його задоволенні.
Не зважаючи на невизнання вини самим обвинуваченим, його вина в судовому засіданні доведена показами потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_14 , висновком експерта.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_15 тривалий час перебуває у неприязнених відносинах, оскільки він безпричинно до неї чіпляється, ображає та принижує потерпілу. 26.01.2015 року зранку прийшла на автобусну зупинку, де вже стояли її колеги по роботі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Був там і обвинувачений. У потерпілої зав`язалася розмова з жінками, а обвинувачений почав до неї чіплятися та нецензурно ображати. ОСОБА_13 зробила обвинуваченому зауваження, але він не реагував. Після цього обвинувачений наніс їй один удар долонею руки в обличчя, від чого потерпіла впала на землю. Присутні допомогли потерпілій піднятися, дехто намагався обвинуваченого заспокоїти, оскільки він хотів нанести ще один удар. Через кілька хвилин приїхав автобус і всі поїхали на роботу. У цей же день вона звернулася з заявою в міліцію та пройшла медичне освідчення. Заявила цивільний позов і просила стягнути з обвинуваченого 6000 грн. моральної шкоди, яку потерпіла зазнала внаслідок фізичного болю та душевних страждань в момент спричинення тілесних ушкоджень. Подія набула розголосу, як в селі, так і за місцем роботи сторін. Крім того, обвинувачений не тільки не визнав своєї провини та не вибачився, а і надалі знущається над нею та ображає потерпілу. Просила обвинуваченого покарати згідно закону.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що працює на одному підприємстві як з потерпілою та обвинуваченим, так і з свідками події. Ранком 26.01.2015 року він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 очікували автобус на зупинці с. Брід, коли до них підійшла потерпіла. Всі стояли та розмовляли між собою, коли між потерпілою та обвинуваченим виник спір з приводу подій, які мали місце в суботу. Під час словесної перепалки, обвинувачений наніс рукою удар потерпілій, від чого та впала на землю. Він бачив, що обвинувачений підняв руку, замахнувся в бік потерпілої та наніс їй удар долонею правої руки. Куди саме був нанесений удар він не бачив, оскільки стояв позаду обвинуваченого. Рюкзаку на плечі обвинуваченого взагалі не було. Він весь час тримав рюкзак у руці, перекладаючи з руки в руку. Підняв руку саме для нанесення удару. Від удару потерпіла впала на землю на спину. Перед нанесенням удару потерпіла не рухалася по зупинці, стояла поруч з обвинуваченим. Вже після нанесення удару потерпіла відійшла від ОСОБА_17 , вони продовжували сваритися, у тому числі, нецензурно. До нанесення удару нецензурної лайки з боку потерпілої не було. Присутні допомогли потерпілій піднятися з землі, намагалися заспокоїти обвинуваченого. Упала потерпіла на краю дороги, тобто на узбіччі, де знаходиться автобусна зупинка. Через кілька хвилин приїхав автобус, всі сіли до нього і поїхали на роботу. Тілесних ушкоджень на потерпілій не бачив, оскільки не придивлявся до них.
Свідок ОСОБА_18 суду показала, що перед початком робочого дня 26.01.2015 року вона разом з колегами стояла на зупинці в с. Брід і очікувала автобус. Потерпіла підійшла на зупинку останньою, зі всіма привіталася, а потім спитала у обвинуваченого, чому він на неї кричав в суботу. Вони почали між собою сперечатися. Обвинувачений почав на неї кричати, нецензурно ображати. В ході суперечки потерпіла підійшла ближче до присутніх, а обвинувачений продовжував сваритися. Після цього обвинувачений замахнувся в бік потерпілої та вдарив її. Куди саме був нанесений удар вона не помітила, все сталося дуже швидко, однак, чула звук нанесеного удару. Він був нанесений десь в область шиї чи вуха потерпілої. Від удару потерпіла впала на землю і деякий час не ворушилася. Присутні зробили обвинуваченому зауваження, як він може бити жінку, нащо той відповів, що таку жінку, як потерпіла, можна бити як завгодно. Він був агресивним. ОСОБА_7 допомогла потерпілій піднятися з землі, вона та ОСОБА_8 тримали обвинуваченого за руку, щоб той не продовжував наносити побої. Спровокував сварку обвинувачений, до нанесення удару потерпіла його не ображала, у той же час, з боку обвинуваченого образи були. Рюкзак обвинувачений мав у руці, а не на плечі. Потерпіла до удару стояла на місці, не пересувалася, тому не могла зашпортатися. Впала вона на зупинці, що на узбіччі, а не посеред проїзної частини дороги. Бачила на шиї потерпілої червоний слід від удару. Через кілька хвилин приїхав автобус і всі поїхали на роботу.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що 26.01.2015 року ранком разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 стояла на зупинці та чекала автобус. Вона розмовляла з ОСОБА_20 . Всі стояли поруч. Через деякий час на зупинку підійшла ОСОБА_11 , між нею та обвинуваченим почалася якась суперечка. Причину суперечки свідок не знає, але спорили вони голосно. Через деякий час побачила, що потерпіла упала на землю, допомогла їй піднятися. Причина падіння свідку не відома, чи наносив потерпілій обвинувачений удар вона не бачила. Тілесних ушкоджень на потерпілій не бачила, оскільки їй було не зручно до неї придивлятися. Через декілька хвилин всі сіли в автобус і поїхали на роботу.
Свідок ОСОБА_21 суду показала, що ранком 26.01.2015 року очікувала автобус на зупинці разом з колегами. Коли на зупинку підійшла потерпіла, між нею та обвинуваченим почалася суперечка. Причину сварки вона не знає, але сторони кричали один на одного, у тому числі, нецензурно. ОСОБА_22 підійшов до потерпілої, після чого та впала. Від чого впала потерпіла, свідок не знає. Не бачила, чи наносив обвинувачений їй удар. Потерпілій допомогли піднятися, а через декілька хвилин всі поїхали на роботу. До потерпілої не придивлялася, тому ніяких тілесних ушкоджень на ній не бачила.
Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні повністю підтримав висновок №45 від 09.02.2015 року та показав, що під час огляду потерпілої ним були виявлені видимі тілесні ушкодження у виді синця шкірних покровів правої щічної ділянки. Дане тілесне ушкодження могло бути спричинене в день огляду, від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, за ударним механізмом спричинення чи ударі об такі предмети і такими предметами могли бути руки сторонньої особи. Тілесні ушкодження, виявлені на потерпілій, не характерні для падіння на площині. Вони відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів. Пояснив також, що судово-медичну експертизу проводив на підставі постанови слідчого, особу потерпілої встановлював на підставі паспорту. Щодо зазначення в першому абзаці «підсумків» висновку експерта про проведення експертизи громадянина ОСОБА_23 , то це є технічною помилкою і опискою. Обстеження проводилося і вказаний висновок надався відносно потерпілої ОСОБА_24 .
Згідно висновку експерта №45 від 09.02.2015 року, у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесне ушкодження у виді синця шкірних покровів правої щічної ділянки. Дане тілесне ушкодження могло бути спричинене в терміни, зазначені в обставинах справи, від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, за ударним механізмом спричинення чи ударі об такі предмети і такими предметами могли бути руки сторонньої особи. Зважаючи на локалізацію, поширеність та ступінь прояву виявлених на тілі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, останні не характерні для падіння на площині. За ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів. (том 1 а.с. 32-34).
Суд не приймає до уваги заперечення обвинуваченого щодо незаконності отриманих під час досудового розслідування показів свідків та потерпілої, та їх неправдивості, оскільки відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, такі не були предметом дослідження та на них не обґрунтовуються висновки суду.
Не підлягає задоволенню і клопотання обвинуваченого про визнання висновку експерта №45 від 09.02.2015 року недопустимим доказом, оскільки висновок експерта отриманий у порядку, встановленому законом, допущені при його складанні описки не могли вплинути на його достовірність та правильність.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо не нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , вважає, що такі дані з метою уникнення відповідальності, оскільки спростовуються в судовому засіданні як показами потерпілої та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , так і висновком експертизи.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини вчинення злочину та особу винного.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 по справі не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та особу обвинуваченого, суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст. 125 КК України, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Заявлений потерпілою цивільний позов на відшкодування моральної шкоди суд вважає задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
З позовної заяви та пояснень потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що внаслідок фізичного болю та душевних страждань в момент спричинення тілесних ушкоджень, потерпіла зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 6000 грн. Подія набула розголосу, як в селі, так і за місцем роботи сторін. Крім того, обвинувачений не тільки не визнав своєї провини та не вибачився, а і надалі знущається над нею та ображає потерпілу. Поведінка обвинуваченого суттєво змінила нормальний уклад життя потерпілої, кожен раз змушує її переживати подію, що сталася 26.01.2015 року. Потерпіла боїться за своє життя та здоров`я.
За таких обставин, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченого, суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підставними та обґрунтованими. Однак, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1500 грн.
Процесуальних витрат та речових доказів по справі не має.
Запобіжий захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. ст.7, 22, 23, 84-86, 94, 101, 129, 368, 370, 373, 374 КПК України,
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у сумі 510 (п`ятсот десять) грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд.

Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Потерпіла має право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1