АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та Генерального прокурора України особі, яка її подала, -
за участю особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та Генерального прокурора України повернуто особі, яка її подала.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя в ухвалі послався на те, що ОСОБА_5 звернувся зі скаргою до суду поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, не порушуючи перед судом питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності Генеральної прокуратури України та Генерального прокурора України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 23 березня 2015 року. Крім того, слідчий суддя вказує, що ОСОБА_5 не навів доказів на підтвердження обставин наявності перешкод для звернення до суду з метою реалізації права на оскарження, згідно ст. 303 КПК України, у термін до 06 квітня 2015 року.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість прийнятого судом рішення, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою направити матеріали справи в Печерський районний суд м. Києва для проведення досудового слідства.
При цьому апелянт посилається на те, що він не пропустив строк для звернення до суду із скаргою на бездіяльність Генеральної прокуратури України, оскільки 31 березня 2015 року він отримав документ, який підтверджує отримання Генеральною Прокуратурою України його заяви про кримінальне правопорушення від 23 березня 2015 року, та 08 квітня 2015 року направив скаргу до Печерського районного суду.
Окрім того, ОСОБА_5 , вказуючи на те, що він не пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, оскільки копію ухвали отримав поштою лише 27 квітня 2015 року, разом з тим, заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на час отримання копії оскаржуваної ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляцію, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, виходячи з таких підстав.
Насамперед, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_5 не пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року, оскільки з матеріалів провадження убачається, що копія ухвали була направлена була ОСОБА_5 поштою, отримана ним 27 квітня 2015 року і цього ж дня була подана апеляційна скарга на вказану ухвалу. Тому потреби у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року немає.
Висновок, викладений в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року, про те, що ОСОБА_5 пропустив строк на оскарження бездіяльності прокурора, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України відповідає обставинам провадження та ґрунтується на вимогах вказаного закону.
Так, з матеріалів провадження убачається, що 23 березня 2015 року ОСОБА_5 поштою подав до Генеральної прокуратури України заяву з проханням про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань злочинів, вчинених суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова та прокурором Харківської області.
Вказана заява ОСОБА_5 була отримана уповноваженою особою Генеральної прокуратури України 26 березня 2015 року, про що 31 березня 2015 року ОСОБА_5 було вручено відповідне повідомлення.
Листом від 07 квітня 2015 року Генеральна прокуратура України повідомила ОСОБА_5 про те, що за його заявою відомості до ЄРДР не вносились.
Таким чином, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_5 не були внесені до ЄРДР відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України протягом 24 годин, як передбачено цією статтею.
Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.
Отже, з урахуванням дати отримання заяви ОСОБА_5 Генеральною прокуратурою України 26 березня 2015 року, бездіяльність прокурора по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР була вчинена 27 березня 2015 року, а строк на подачу скарги на вказану бездіяльність закінчувався 06 квітня 2015 року. Скарга ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР була подана 14 квітня 2015 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 303 КПК України, тому слідчий суддя обґрунтовано визнав порушення скаржником згаданого строку.
Доводи апеляції про те, що строк на оскарження бездіяльності прокурора мав обчислюватись, починаючи з моменту отримання ОСОБА_5 повідомлення про вручення його заяви адресату 31 березня 2015 року, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах ч. 1 ст. 304 КПК України, якою початок відліку строку на оскарження бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР, визначається з моментом вчинення бездіяльності, а не датою, коли скаржнику стало відомо про таку бездіяльність.
Пропущення ОСОБА_5 строку, передбаченого ч. 1 ст. 303 КПК України, у зв`язку, з тим, що йому стало відомо про вчинення бездіяльності прокурора 31 березня 2015 року, оскільки заява та відповіді надсилались поштою, могло бути враховано, на думку колегії суддів, при встановленні поважності причини пропуску вказаного строку. Проте, як убачається із заяви ОСОБА_5 до районного суду, він не порушував клопотання про поновлення строку, передбаченого ч. 1 ст. 303 КПК України, тому рішення слідчого судді про повернення заяви особі, яка її подала відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та Генерального прокурора України особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та Генерального прокурора України особі, яка її подала залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11сс/796/1204/2015
Категорія КПК: 303 КПК України
Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1