Справа № 460/1209/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), молодшого сержанта, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.408 ККУкраїни, -
19 травня 2014 року, молодший сержант ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. У той же день, ОСОБА_5 вибув для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 (військова частина - польова пошта НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_2 ) № 111 від 19.05.2014 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону бригади.
Відтак, з 19.05.2014, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_3 у військову частину НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
01 листопада 2014 року, близько 08 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_5 з метою назавжди ухилитись від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно самовільно залишив територію військової частини в якій проходить військову службу, за сімейними обставинами, оскільки вступив до Національного університету «Львівська політехніка», де на даний час навчається.
В скоєному він щиро розкаюється, розуміє, що вчинив протиправні дії. Просить суворо його не карати, не позбавляти волі.
які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому провадженні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.
Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положень п. 4 ч.1, п. п. 1, 3 ч.3 ст. 24 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу будучи військовослужбовцем, маючи намір ухилитись від військової служби, 01.11.2014 року, близько 08 год. 00 хв., без поважних причин, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 і підлягає відповідальності за ч. 1 ст.408 КК України.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , як пом`якшуючі вину обставини, суд визнає те, що він в скоєному розкаявся.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не добуто.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, в той же час щиро розкаюється у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, кримінальним правопорушення не заподіяв матеріальної шкоди.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
У кримінальному провадженні витрат на залучення експерта немає.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з відбування покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Відповідно до ст.76 КК України, під час іспитового строку зобов`язати засудженого ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ:

ОСОБА_1