Справа № 755/4996/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, на утриманні має троє малолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 23.02.2015 року між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.
Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просила суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.
Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, просила угоду затвердити.
Прокурор та захисник, кожен окремо, в підготовчому судовому засіданні, зауважили, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.
Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.
Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що остання 04.02.2015 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, знаходилась на ярмарці, яка відбувалась по пр-ту Возз`єднання 10/1 в м. Києві, де побачила ОСОБА_4 , яка в руці тримала сумку та в цей час у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом обрання об`єктом такого злочинного посягання вмісту сумки ОСОБА_4 .
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , знаходячись поруч з ОСОБА_4 , переконавшись, що сторонні особи за її злочинними діями не спостерігають, тому, будучи впевненою, що злочинні дії залишаться не поміченими, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрала із сумки ОСОБА_4 гроші в сумі 802 гривні, які перебували у прозорому поліетиленовому файлі формату А-4, який матеріальності цінності для потерпілої не становить та поклала до правої зовнішньої кишені свої куртки, чим завдала збитків потерпілій на вказану суму.
Після чого, ОСОБА_6 , маючи реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, була затримана неподалік від місця вчинення злочину.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме штраф в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.
Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.
Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.
Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався та підстави його визначення, на цьому етапі, відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_6 на корись держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 393 гривні 12 копійок (висновок експерта № 272 від 05.02.2015 року).
Речові докази: грошові кошти у сумі 802 гривні, - залишити у власності ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я : ОСОБА_1