АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 11-сс/786/474/14
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

слідчого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2014 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Слов`янського району, Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2001 року народження, працюючого фермером, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 258-3 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він у квітні 2014 року, поділяючі погляди та мету створення так званої "Донецької народної республіки", усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно надав згоду її представникам сприяти діяльності вказаної терористичної організації.
Так, упродовж квітня 2014 року, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, неодноразово виїздив у смт Володарка Артемівського району Донецької області, де разом із іншими членами терористичної організації, приймав активну участь у блокуванні військових складів з озброєнням (так звані "Соляні шахти"), перешкоджаючи вивозу озброєння та боєприпасів, чим порушував функціонування стратегічного військового об`єкту Збройних Сил України.
Крім того, протягом першої половини травня 2014 року, ОСОБА_7 з метою сприяння діяльності терористичної організації, за пропозицією її представників, безпосередньо брав участь в організації та проведенні так званого референдуму, щодо створення незалежної держави на території Донецької області, що виразилося в доставці бюлетенів на виборчі дільниці та подальшій їх охороні.
Також, протягом червня-серпня 2014 року, ОСОБА_7 діючи за вказівкою ватажків незаконно створених військових формувань ДНР, з метою збору інформації щодо дислокації, переміщення та кількості військовослужбовців та техніки Збройних Сил України, виїздив до АДРЕСА_2 , після чого, діючи умисно, з метою сприяння терористичній організації, за допомогою телефонного зв`язку та особисто, неодноразово передавав отриману інформацію представникам ДНР.
31.10.2014 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано слідчим відділом Управління СБ України в Полтавській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.
Цього ж дня ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.
Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів, слідчий слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області звернувся до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вчиняти нові злочини та переховуватись від слідства та суду. Застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не можуть запобігти переліченим ризикам.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2014 року клопотання слідчого було задоволено, та відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Приймаючи дане рішення, слідчий суддя вказав, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.258-3 КК України, та доведено наявність вважати, що, перебуваючи на волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити злочинну діяльність, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, що вказані у клопотанні слідчого.

Не погодившись з постановленою ухвалою захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_7 ,

Апеляційна скарга мотивована незаконністю та необґрунтованість постановленого судового рішення.

Як зазначає апелянт, всупереч вимогам кримінально процесуального закону, слідчим суддею було відмовлено у дослідженні доказів, які на думку слідства підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, залишивши недослідженими обставини знущання та катування ОСОБА_7 . Докази на які посилається суд в своїй ухвалі є недопустимими доказами, оскільки вони отримані в наслідок знущання та катування над ОСОБА_7 .

Також, при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Так згідно ухвали в розгляді зазначеного клопотання приймала участь секретар ОСОБА_10 , в той час, як секретарем судді ОСОБА_1 є секретар ОСОБА_11 , а отже і журнал судового засідання є непідписним секретарем судового засідання.

Крім того, слідчий суддя обираючи ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання піл вартою не звернув належної уваги на відсутність ризиків, передбачених вимогами КПК.

Заслухавши доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя щоразу зобов`язаний, у тому числі, здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Судовою колегією встановлено, що вимоги кримінального процесуального закону слідчий суддя суду першої інстанції дотримався, перевірив відповідність поданого клопотання про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також прийняв до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів та обставини, які мають бути враховані при її обранні, дійшовши вірного висновку про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів

З таким висновком погоджується й судова колегія апеляційного суду, оскільки це рішення прийняте відповідно до вимог діючого законодавства України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.

Вказане в достатній мірі враховано місцевим судом при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статі за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років. Крім того, ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в м. Сіверськ, Слов`янського району, Донецької області, а тому є достатні підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати встановленню істини в справі, а також вчинити інше правопорушення. Жоден інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Вказане в достатньої мірі спростовує доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до вимог ст. 73 КПК України секретарем судового засідання є особа на яку покладено певні обов`язки, передбачені цією статтею, в тому числі і ведення журналу судового засідання, який згідно вимог ст.108 КПК України підписується саме секретарем судового засідання.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме журналу судового засідання Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2014 року щодо розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та ухвали слідчого судді від 01.11.2014 року, у розгляді зазначеного клопотання приймала участь секретар ОСОБА_10 , яка є працівником цього суду, та якою відповідно до вимог ст. 73 КПК України, в тому числі вівся і підписувався журнал судового засідання.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в судовому засіданні секретаря судового засідання, та відсутність в матеріалах провадження підписаного секретарем судового засідання журналу судового засідання є безпідставними.

Посилання апелянта на персоналізацію виконання обов`язків секретаря судового засідання певною особою не ґрунтується на вимогам кримінального процесуального закону.

Посилання апелянта про застосування до ОСОБА_7 під час затримання було предметом перевірки про, що мається в матеріалах кримінального провадження відповідне рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких адвокат просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2014 року про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4