районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
Справа №
П О С Т А Н О В А

19 травня 2012 року
м.
Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.
Миколаєва Чернієнко С.А. при секретарі
Пучко І.В. за участю прокурора
Добровольської І.О., обвинуваченого
ОСОБА_1, його захисників -адвокатів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши
погоджене із заступником прокурора
Миколаївської області Котковим В.В.
подання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС
України в Миколаївській області
Костенка О.О. про обрання запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту щодо

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2
року у м. Марганці Дніпропетровської
області, є громадянином України,
одруженим, раніше не судимим, має повну
вищу освіту, має на утриманні двох
малолітніх дітей, працює директором ПП
«Бая», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

обвинувачується у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він,
будучи директором ТОВ «Є-Крим
Миколаїв», тобто службовою особою,
наділеною організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
функціями, в період часу з 01 вересня 2008
року по 16 вересня 2008 року, шляхом
зловживання своїм службовим
становищем заволодів грошовими
коштами вказаного підприємства у сумі 4
886 000 грн..

04 травня 2011 року за вказаним фактом
було порушено кримінальну справу №
11480023 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

01 березня 2012 року ОСОБА_1 пред'явлено
обвинувачення у вчиненні вказаного
злочину.

Крім цього, 29 березня 2012 року щодо
ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
366 КК України, та 11 травня 2012 року
-кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК
України, які об'єднані в одне
провадження із кримінальною справою №
11480023.

16 травня 2012 року старший слідчий в ОВС
СУ УМВС України в Миколаївській
області Костенко О.О., у проваджені
якого перебуває кримінальна справа,
звернувся до Центрального районного
суду м. Миколаєва з погодженим із
відповідним прокурором поданням про
обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_1
запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту. Як підстави обрання такого
запобіжного заходу слідчий зазначив,
що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні
особливо тяжкого злочину, за який
законом передбачено покарання у виді
позбавлення волі на строк від семи до
дванадцяти років, 08 травня 2012 року
виписаний з лікувального закладу,
однак від явки до органу, що провадить
досудове слідство ухиляється без
поважних причин, а тому є достатні
підстави вважати, що залишаючись на
волі, він може ухилитися від слідства і
суду, а також виконання процесуальних
рішень у справі.

16 травня 2012 року винесено постанову про
затримання обвинуваченого ОСОБА_1 та
його доставку до суду під вартою для
участі у розгляді зазначеного вище
подання слідчого.

17 травня 2012 року о 10 год. 00 хв.
обвинуваченого ОСОБА_1 під час
перебування на лікуванні у ДП
«Санаторій «Україна» (м. Київ) було
затримано на підставі вказаної
постанови та о 23 год. 45 хв. 18 травня 2012
року спеціалізованим медичним
транспортом доставлено до м. Миколаєва.

19 травня 2012 року обвинуваченого ОСОБА_1
доставлено до Центрального районного
суду м. Миколаєва для розгляду
зазначеного вище подання слідчого.

Вивчивши матеріали кримінальної
справи, допитавши обвинуваченого,
вислухавши пояснення слідчого, думки
прокурора та захисників, вважаю за
необхідне відмовити в обранні щодо
обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту і при
цьому виходжу з наступного.

Як випливає зі змісту ст.ст. 148, 149, 150, 155
КПК України, метою застосування
забіжного заходу взагалі, і, тим більше,
такого як взяття під варту, є
запобігання спробам підозрюваного,
обвинуваченого чи засудженого
ухилитися від дізнання, слідства або
суду, перешкодити встановленню істини
у кримінальній справі або продовжити
злочинну діяльність, а також
забезпечення виконання процесуальних
рішень. Запобіжні заходи, у тому числі
й взяття під варту, обираються коли є
достатні підстави вважати, що
підозрюваний, обвинувачений чи
засуджений буде ухилятися від слідства
і суду або від виконання процесуальних
рішень, перешкоджати встановленню
істини у справі або продовжувати
злочинну діяльність. При цьому,
обираючи конкретний вид запобіжного
заходу слід враховувати тяжкість
злочину, в якому підозрюється чи
обвинувачується особа, її вік, стан
здоров'я, сімейний і матеріальний стан,
вид діяльності, місце проживання та
інші обставини, що її характеризують.

Взяття під варту є найсуворішим
запобіжним заходом, пов'язаним із
суттєвим обмеженням прав людини, а тому
його обрання можливе лише у разі
наявності даних, які з достатнім для
цього ступенем ймовірності вказують на
те, що інші запобіжні заходи можуть не
забезпечити попередження вчинення
особою нових злочинів, не запобігти
перешкоджанню встановленню істини у
справі або ухиленню від слідства і суду
та від виконання процесуальних рішень.

ОСОБА_1 дійсно обвинувачується у
вчиненні особливо тяжкого злочину, за
який, як зазначено у поданні слідчого,
законом передбачено покарання у
вигляді позбавлення волі на строк від
семи до дванадцяти років.

Однак сама по собі ця обставина не дає
підстав з достатнім для цього ступенем
вірогідності стверджувати, що,
залишаючись на волі, він скоріш за все
ухилятиметься від слідства і суду та
виконання процесуальних рішень
останніх, як це у своєму поданні
зазначає слідчий.

Будь-які дані про те, що ОСОБА_1 вчиняв
дії, які свідчать про наміри ухилитися
від слідства і суду чи виконання
процесуальних рішень, а ні у поданні,
ані у своїх поясненнях під час його
розгляду, слідчий не навів. Відсутні
вони й матеріалах кримінальної справи.

У той же час ОСОБА_1 є особою похилого
віку, одруженим, має на утриманні двох
малолітніх дітей, є пенсіонером, який
продовжує працювати, характеризується
виключно позитивно, є раніше не судимим
та вперше притягається до кримінальної
відповідальності, має певне місце
проживання, неодноразово нагороджений
державними нагородами України, у тому
числі орденом, не допустив жодної
неявки на виклик слідчого без поважних
причин.

З наявних у матеріалах кримінальної
справи медичних документів слідує
наступне:

З 02 березня 2012 року по 23 березня 2012 року
обвинувачений ОСОБА_1 знаходився на
стаціонарному лікування у
Миколаївській міській лікарні № 1 з
діагнозом: Повторний інфаркт міокарда
в області передньої стінки лівого
шлуночка. Кардіосклероз
постінфарктний. Гостра СН. Рання
п/інфарктна стенокардія. Артеріальна
гипертезія ІІ ступеня ІІІ стадії дуже
великий додатковий ризик, цукровий
діабет ІІ типу, середньої тяжкості.

З 26 березня 2012 року по 20 квітня 2012 року
обвинувачений ОСОБА_1 знаходився на
стаціонарному лікуванні у Київській
міській клінічній лікарні «Київський
міській центр серця», де йому було
проведено операцію -мамарокоронарне та
аортокоронарне шунтування в умовах
штучного кровообігу.

З 20 квітня 2012 року по 08 травня 2012 року
обвинувачений ОСОБА_1 з приводу тих же
захворювань перебував на
стаціонарному лікуванні в ДУ
«Національний науковий центр
«Інститут кардіології імені академіка
М.Д. Стражеска»Національної академії
медичних наук України і звідти був
направлений для реабілітації в
кардіологічний санаторій
«Україна»-Ворзель.

З показань допитаного в якості свідка
головного лікаря вказаного санаторію,
де було затримано обвинуваченого,
слідує, що ОСОБА_1 отримує в цьому
санаторії медикаментозну терапію,
лікувальну фізкультурну терапію, його
лікування проводиться у відділені з
цілодобовим знаходженням, та хоча в
нього немає ліжкового режиму, він може
самостійно пересуватися лише у межах
санаторію. Залишення ОСОБА_1 на
тривалий строк меж санаторію
автоматично тягне за собою його
виписку, тому останній на тривалий час
його не залишає.

Згідно показань цього лікаря у
теперішній час проведення з ОСОБА_1
слідчих дій, враховуючи його стан, є
неможливим, оскільки будь-яке емоційне,
фізичне напруження може викликати
загострення у протіканні хвороби. За
медичними даними обвинуваченому
ОСОБА_1 заборонені фізичні
навантаження та переміщення на великі
відстані самостійно без медичного
нагляду кардіолога.

За таких обставин, ствердження
слідчого про те, що з 08 травня 2012 року по
час його звернення з поданням про
обрання запобіжного заходу
обвинувачений ОСОБА_1 ухилявся від явки
до органу досудового слідства без
поважних причин не відповідає
дійсності.

Матеріали кримінальної справи
свідчать про те, що до 02 березня 2012 року
ОСОБА_1 добровільно з'являвся за
викликами слідчого і з ним проводилися
відповідні слідчі дії, з 02 березня 2012
року по момент його затримання 17 травня
2012 року обвинувачений ОСОБА_1 дійсно
проходив необхідне лікування в
лікувальних закладах. Про це було
відомо слідчому, який проводить
розслідування. Жодних доказів на
підтвердження того, що вказане
лікування є симуляцією з метою
ухилитися від слідства і суду, ані
слідчим, ані прокурором не надано.

29 березня 2012 року заступником
прокурора Миколаївської області
Котковим В.В., у порядку, передбаченому
ст. 98-1 КПК України, винесено постанову
про застосування щодо ОСОБА_1
запобіжного обмеження, у вигляді
заборони йому виїжджати за межі
України до закінчення досудового
слідства у вказаній вище кримінальній
справі, виконання якої покладено на
УМВС України в Миколаївські області та
на Державну прикордонну службу
України. Останнім установам направлено
копії цієї постанови, а отже залишити
межі території України ОСОБА_1 у
теперішній час не має можливості.

Враховуючи наведене у сукупності,
доходжу висновку, що за вказаних вище
обставин ствердження слідчого про
ймовірність ухилення обвинуваченим
ОСОБА_1 від слідства та суду і виконання
процесуальних рішень останніх є
голослівними, оскільки не
підтверджується будь-якими даними, що
містяться в матеріалах справи, а відтак
підстави для обрання щодо цього
обвинуваченого запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту відсутні.

Сама ж по собі тяжкість злочину, у
вчиненні якого обвинувачується особа,
не є підставою для обрання запобіжного
заходу, а, виходячи зі змісту ст. ст. 148,
150 КПК України, враховується при
обранні конкретного виду запобіжного
заходу лише поряд з іншими обставинами,
що характеризують особу у контексті її
здатності ухилитися від слідства і
суду чи виконання процесуальних рішень
останніх, перешкодити встановленню
істини у справі, або продовжити
злочинну діяльність, лише за наявності
передбачених ч. 2 ст. 148 КПК України
підстав для його застосування.

Обрання щодо особи запобіжного заходу
у вигляді взяття під варту без
наявності передбачених ч. 2 ст. 148 КПК
України підстав, виходячи лише з
тяжкості злочину, в якому вона
обвинувачується, є неприпустимим,
оскільки порушує положення ч. 2 ст. 2 КК
України та ч. 1 ст. 62 Конституції України
щодо заборони піддання такої особи
кримінальному покаранню, до тих пір,
доки її вину не буде доведено в
законному порядку і встановлено
обвинувальним вироком суду, який
набрав законної сили.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 148, 149, 150, 155, 165-2 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В обранні щодо обвинуваченого ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту -відмовити.

На постанову протягом трьох діб з дня
її винесення може бути подано апеляцію
до Апеляційного суду Миколаївської
області.

Суддя: