У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Заголдного В.В.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Кравченко Є.С.,

засудженого

ОСОБА_1,

захисника

ОСОБА_4

розглянула
у судовому засіданні 27 вересня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Одеської області на постановлені щодо
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові рішення.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня
2004 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця м. Ірпеня Київської області,

не судимого,

засуджено
за ч. 1 ст. 201 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 212 КК України на 5 років
позбавлення волі, за ч. 1 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 1 000 грн., а
на підставі ст.70 КК України остаточно визначено 5 років позбавлення волі та 1
000 грн. штрафу. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Постановлено стягнути з
нього в доход держави 15 957 грн.;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

уродженця с. Ізобільного Кіровського району

АР Крим, не судимого,

виправдано
за ч. 2 ст. 70, ч. 1 ст. 194 КК України (1960 р.), ч. 3 ст. 212 КК України;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,

уродженця м. Ізмаїла Одеської області,

не судимого,

виправдано
за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Одеської області від 4 жовтня 2005 року вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за
те, що він 12 липня 2001 року у м.
Дітценбах (Німеччина) власноручно виготовив фіктивний договір купівлі-продажу
автомобіля АУДІ-8 на ім'я ОСОБА_5, а
14 липня 2001 року вніс у митну декларацію фіктивні відомості відносно
вартості, продавця та покупця автомобілю, які надав митному органу України
Ягодинській митниці як підставу для його переміщення, а в подальшому для розмитнення
в Придунайській митниці.

Крім того, 8 серпня 2001 року ОСОБА_1незаконно перемістив
через митний кордон автомобіль АУДІ-8, фактичним власником якого був ОСОБА_2, та при проведенні у
Придунайській митниці митного оформлення автомобіля на ім'я ОСОБА_5 на
пільгових умовах на підставі підроблених документів, ухилився від сплати
державного мита, акцизного збору та ПДВ на загальну суму 15 957 грн.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 і
ОСОБА_3обвинувачувалися в тому, що ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1
учинив підробку документів та, використовуючи підроблені документи, незаконно з
ухиленням від митного контролю перемістив через митний кордон автомобіль АУДІ-8
вартістю 57 тисяч німецьких марок, а ОСОБА_3провів на Придунайській митниці митне
оформлення автомобіля на пільгових умовах, що сприяло ухиленню від сплати
податків на загальну суму 102 265 грн.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про
скасування судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним
обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону та істотним
порушенням кримінально-процесуального закону.
Вважає доведеними участь ОСОБА_2 у підробленні договору купівлі-продажу
автомобіля та наявність між ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 попередньої змови
на підробку документів. Указує, що у
мотивуючій та резолютивній частинах вироку містяться суттєві протиріччя.
Зазначає, що суд першої інстанції за ч. 3 ст. 212 КК України неправильно
призначив ОСОБА_1 додаткове покарання -1 000 грн. штрафу, не позбавивши при
цьому права займати певну посаду чи займатися певною діяльністю, що є
обов'язковим додатковим покаранням для цієї статті.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який підтримав подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України мотивувальна частина
виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдання підсудного із
зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення. Стаття 323 КПК
України вимагає від суду оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи
у їх сукупності.

Усі ці вимоги закону при розгляді даної справи були порушені.

З матеріалів справи убачається, що висновок суду про те, що під час
досудового та судового слідства вина ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у вчиненні зазначених
злочинів доведена не була, необґрунтований і суперечить зібраним у справі
доказам.

На обґрунтування своїх доводів суд послався на
відсутність доказів участі ОСОБА_2 в підробленні договору купівлі-продажу
автомобіля, існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 попередньої змови на вчинення
підробки документів та інших злочинів.

Такі висновки суду першої інстанції та апеляційного суду, який залишив
вирок без зміни, не відповідають матеріалам справи, їх не можна вважати
переконливими з огляду на наступне.

Виправдовуючи ОСОБА_2 і ОСОБА_3, суд узяв до уваги лише
їх показання у судовому засіданні, а свідчення підсудних, показання свідків на
досудовому слідстві проігнорував.

Так, із показань ОСОБА_2 під час допиту в якості
обвинуваченого убачається, що у липні 2001 року він у Німеччині придбав за 57
000 автомобіль АУДІ-8 2001 року випуску
та звернувся до ОСОБА_1 з проханням перегнати його на Україну та провести митне
оформлення на пільгових умовах, що останнім і було зроблено.

ОСОБА_1підтвердив, що ОСОБА_2 дійсно звернувся до нього з
проханням перегнати автомобіль АУДІ-8 із Німеччини на Україну та розмитнити
його на пільгових умовах за документами моряка чи військовослужбовця за
винагороду, а він у свою чергу домовився з ОСОБА_3, який займався розмитненням
автомобілів на Придунайській митниці на пільгових умовах, зробити це за винагороду.

ОСОБА_3на досудовому слідстві пояснював, що до нього
звернувся ОСОБА_1з проханням допомоги у митному оформленні на пільгових умовах
придбаного за кордоном автомобіль АУДІ-8 та надав для цього документи. Він розмитнив автомобіль на пільгових умовах на Придунайській
митниці, а потім поставив його на облік в ДАІ на фіктивного власника ОСОБА_5

Ці їх показання повністю узгоджуються між собою та
показаннями на досудовому слідстві свідка ОСОБА_5, який підтвердив, що надав за
винагороду незнайомій йому людині пакет документів та доручення, які надають
право придбання за кордоном товарів без сплати податків, мита та акцизного
збору, зазначаючи при цьому, що декларацію на ввезення в Україну автомобіля
АУДІ-8 він не заповнював, до переміщення цього автомобіля через митний кордон,
його реєстрації й зняття з обліку відношення не має.

У судовому засіданні підсудні та свідок ОСОБА_5 змінили
свої показання, проте вони суперечливі та не узгоджуються з іншими доказами у
справі. Судом належна оцінка цьому не дана.

Разом із тим, у матеріалах справи містяться інші докази,
які на думку органів досудового слідства підтверджують вину ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, зокрема показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, чисельні
речові докази, які суд також залишив без відповідної оцінки.

Крім того, суд указав у мотивувальній частині вироку, що
дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 1482 КК України (1960
р.), а в резолютивній частині призначив покарання за ч. 3 ст. 212 КК України
без будь-якої мотивації, при цьому обвинувачення ОСОБА_1 пред'являлося за ч.
5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України.

ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 212 КК України за умисне
ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах. Разом із тим, висновок суду про те, що досудовим слідством
не була встановлена фактична вартість автомобіля і це не можливо встановить у
судовому засіданні, позбавляв суд можливості засудити ОСОБА_1 за цією
кваліфікуючою ознакою.

Суд також допустився помилки при обранні ОСОБА_1
покарання за ч. 3 ст. 212 КК України, безпідставно не призначивши йому
передбачене санкцією цієї статті обов'язкове додаткове покарання у виді
позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, і не
мотивуючи це у вироку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що судові рішення
щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягають скасуванню, а справа поверненню на
новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду суд має ретельно перевірити доводи
касаційного подання, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи і
в разі доведеності винуватості ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийняти рішення, яке б точно відповідало
вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 394 -396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2004
року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської
області від 4 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції у іншому складі суддів.

С у д д і :

Гошовська Т.В. Заголдний В.В. Мороз М.А.