ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2013 року Хмельницький
міськрайонний суд Хмельницької
області

в складі головуючого судді ДРУЧКОВОЇ
С.П.

при секретарі РІДКОДУБСЬКІЙ Л.М.

з участю прокурора САНДУЛА Є.А.,
ФОМІНА Ю.А.

потерпілих ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
кримінальне провадження внесене до
ЄРДР за № 0000102 від 05.02.2013 року за
обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Масівці, Хмельницького району,
проживає там же по АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого,
на утриманні неповнолітніх дітей
немає, в силу ст. 89 КК України раніше не
судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень
передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК
України

В С Т А Н О В
И В :

04 лютого 2013 року близько 22:00 год.,
ОСОБА_5, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в приміщенні
продуктового магазину по АДРЕСА_3,
безпричинно, з мотивів явної неповаги
до суспільства, грубо порушивши
громадський порядок, вчинив сварку з
власницею магазину ОСОБА_1 Під час якої
ОСОБА_5, внаслідок стану сильного
алкогольного сп'яніння, не втримався на
ногах та упав на вітрину, пошкодивши
скло. ОСОБА_1, допомогла ОСОБА_5,
присісти на лавку за стіл. В цей час
обвинувачений узяв зі столу порожню
скляну пляшку з-під пива ємністю 0,5 л. та
умисно наніс нею удар по вікну розбивши
при цьому скло. Після чого, ОСОБА_1,
почала виштовхувати його із приміщення
магазину, ОСОБА_5, перебуваючи на
виході з магазину, умисно ударив
декілька раз своєю правою рукою зверху
по обох руках ОСОБА_1, у зв'язку із чим
вона відпустила ОСОБА_5, та зачинила за
ним двері, останній почав стукати
руками по склу вікон магазину. ОСОБА_1,
відчинила вхідні двері в приміщення
магазину та вийшла до ОСОБА_5, який
одразу умисно наніс їй один удар
долонею правої руки в лобну ділянку
голови, ОСОБА_1, відштовхнула ОСОБА_5,
від вхідних дверей магазину, він
схопив її руками ззаду за верхній одяг
та умисно почав наносити удари руками
та ногами по тулубу, чим завдав ОСОБА_1,
фізичного болю і не спричинив тілесних
ушкоджень. ОСОБА_1, вирвалась від
ОСОБА_5, та зателефонувала до голови
Масівецької сільської ради ОСОБА_2,
який прийшов до магазину та
відштовхнув ОСОБА_5, який пішов додому.

Надалі, 04 лютого 2013 року близько 22:30
год., ОСОБА_5, після вчинення
хуліганських дій, за вище описаних
обставин, приїхав до свого будинку, що
по АДРЕСА_1, де взяв кухонний ніж та
пішов з ним до господарства ОСОБА_2, яке
знаходиться по АДРЕСА_2. Прийшовши до
вказаного господарства, ОСОБА_5, з
хуліганських спонукань, грубо
порушуючи громадський порядок, з
мотивів явної неповаги до суспільства,
умисно розпочав бити скло у вікнах
будинку вказаним ножем. Шум від битого
скла почула ОСОБА_3, яка зателефонувала
до свого чоловіка ОСОБА_2 та повідомила
його про вказані події. Після цього, на
господарство прибіг ОСОБА_2, який, з
приміщення свого будинку взяв
невстановлений предмет та
наздогнавши ОСОБА_5, який послизнувся
та впав, за територією свого
господарства, вдарив його
невстановленим предметом спричинивши
тілесні ушкодження від чого, ОСОБА_5,
викинув ніж та втік з місця події.

Винність обвинуваченого у
вчиненні кримінальних правопорушень
підтверджуються сукупністю зібраних
та досліджених по справі доказів.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_5,
який не заперечував та підтвердив
обставини конфлікту, що стався в
магазині однак, виклав свою версію
подій, вказавши, що вітрину розбив ще
раніше, ОСОБА_2, наносив йому удари в
обличчя. Щодо обставин, які стались в
господарстві ОСОБА_2, вину не визнав та
показав, що після його побиття біля
магазину, прийшов додому взяв ножа з
метою помсти ОСОБА_2, хотів побити вікна
його будинку. Коли прийшов на
господарство потерпілого ножем
розбив два вікна, в цей момент прийшов
ОСОБА_2, який зайшов в будинок звідки
вийшов з сокирою та почав за ним бігти,
він тікаючи від нього послизнувся та
впав на спину, в цей момент ОСОБА_2,
наніс йому удар гострою частиною
сокири по нозі, спричинивши ушкодження,
після чого, він втік. Показав, що
падаючи загубив ніж, його побиття було
за межами господарства ОСОБА_2

Потерпіла ОСОБА_1, підтвердила, що у
вказаний час та місці обвинувачений,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, спровокував сварку з нею в
ході якої, розбив вітрину та скло вікна,
наносив їй удари. На її виклик прийшов
ОСОБА_2, який припинив хуліганські дії
обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
підтвердили, що ОСОБА_5, розбив ножем
скло у двох вікнах будинку.

Крім того, вина ОСОБА_5, у вчиненні
кримінальних правопорушень
підтверджується протоколом огляду
приміщення магазину від 15.02.2013 року
яким зафіксовано пошкодження скла
вітрини, біля вітрини видно осип битого
скла; протоколом огляду господарства
по АДРЕСА_2 з якого вбачається, що на
відстані 3 м., від входу до господарства
в сторону проїзної частини, виявлено
предмет схожий на ніж, зафіксовано
пошкодження вікон у веранді та
будинку.

Під час проведення огляду
господарства потерпілого ОСОБА_2,
предмет на який вказує ОСОБА_2, палку,
виявлено та вилучено не було. За заявою
потерпілого лише 13 квітня 2013 року
палку було визнано речовим доказом у
справі та повернуто йому на
відповідальне зберігання. При цьому,
ОСОБА_5, вказував, що потерпілий
спричинив йому тілесні ушкодження
сокирою. Такі покази обвинуваченого,
узгоджуються з висновком експерта №
570 від 23.05.2013 року, згідно якого у
ОСОБА_5, станом на 05.02.2013 року виявлене
тілесне ушкодження у вигляді рани
мяких тканин лівої гомілки, що могли
утворитись від удару з розєднанням
тканин тупим твердим предметом з
обмеженою контактуючою поверхнею чи
тупим твердим предметом із загостреним
краєм. Вказане тілесне ушкодження
відноситься до категорії легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоровя; даними
травм карти ОСОБА_5

Відповідно до п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року № 10 «Про судову практику
у справах про хуліганство» вирішуючи
питання щодо наявності в діях винної
особи такої кваліфікуючої ознаки
хуліганства, як застосування
вогнепальної або холодної зброї чи
іншого предмета, спеціально
пристосованого або заздалегідь
заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід
враховувати, що ця ознака має місце
лише в тих випадках, коли винний за
допомогою названих предметів заподіяв
чи намагався заподіяти тілесні
ушкодження або коли використання цих
предметів під час учинення
хуліганських дій створювало реальну
загрозу для життя чи здоров'я громадян.

В ході судового розгляду справи
доказів того, що ОСОБА_5, за допомогою
ножа заподіяв чи намагався заподіяти
тілесні ушкодження, чи під час
учинення хуліганських дій,
використовуючи ніж, створював реальну
загрозу для життя чи здоров'я громадян
не встановлено.

Покази потерпілої ОСОБА_3, містили
лише припущення про те, що
обвинувачений мав намір проникнути в
будинок з метою спричинення тілесних
ушкоджень. Потерпілий ОСОБА_2, показав,
що ногами відігнав обвинуваченого від
себе, зайшов в будинок, де взяв палку,
вийшов з будинку наздогнав ОСОБА_5, за
межами свого господарства де вдарив
його та вибив ножа з рук після чого,
ОСОБА_5, втік.

Сам ОСОБА_5, показав, що прийшов до
господарства потерпілого з ножем з
метою побиття вікон, при цьому не знав
чи є ОСОБА_2, вдома так як він залишився
біля магазину. ОСОБА_3, підтвердила, що
почула шум на вулиці, коли вийшла з
будинку ОСОБА_5, бив ножем вікна.

Доказів того, що ОСОБА_5, вчинив
хуліганство із застосуванням
спеціально пристосованого предмету
для нанесення тілесних ушкоджень в
судовому засіданні встановлено не
було. Тому суд рахує, що в діях
обвинуваченого відсутня така
кваліфікуюча ознака кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.
296 КК України, як вчинення хуліганства
із застосуванням спеціально
пристосованого предмету для нанесення
тілесних ушкоджень, а тому його дії
слід перекваліфікувати з ч. 4 на ч. 1 ст.
296 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_5, слід
кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України,
як грубе порушення громадського
порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувались
особливою зухвалістю.

В судовому засіданні потерпіла
ОСОБА_1, просила стягнути з
обвинуваченого матеріальну шкоду в
розмірі 1080 грн., за розбите скло в
холодильнику. Судом встановлено, що
ОСОБА_5, під час вчинення хуліганських
дій було розбите скло вітрини та вікна.
Позивачем не надано доказів, які
підтверджують витрати на їх
відновлення, скло у холодильнику
обвинуваченим при вчиненні
хуліганських дій не було розбито. За
таких обставин суд рахує, що позовна
заява в частині стягнення матеріальної
шкоди задоволенню не підлягає. Щодо
стягнення моральної шкоди в розмірі 20000
грн., враховуючи характер діяння особи,
що заподіяла шкоду, характер, обсяг і
тривалість душевних страждань, які
потерпіла перенесла у зв'язку з
вчиненням кримінального
правопорушення, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд визначає розмір
заподіяної ОСОБА_1, моральної шкоди в
1000 грн.

Позов ОСОБА_2, щодо стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 2515,51 грн.,
суд рахує, що задоволенню не підлягає
так як суду не надано доказів того, що
було замінено саме пошкоджені вікна,
та необхідність заміни саме вікон, а не
скла, яке було розбите ОСОБА_5 Щодо
стягнення моральної шкоди на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд рахує, що
позови підлягають частковому
задоволенню з врахуванням характеру,
обсягу і тривалість душевних
страждань, які потерпілі перенесли у
зв'язку з вчиненням кримінального
правопорушення, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд визначає розмір у 1
000 грн., кожному.

При призначенні обвинуваченому
покарання за вчинене кримінальне
правопорушення, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого, обставини справи,
особу обвинуваченого.

Кримінальне правопорушення вчинено у
стані алкогольного сп'яніння, що
обтяжує покарання.

Суд враховує, що обвинувачений
притягується до кримінальної
відповідальності вперше, визнав свою
вину та розкаявся у вчиненому, що
пом'якшує його відповідальність.

Приймаючи до уваги характер діяння і
спосіб його вчинення, суспільну
небезпеку вчиненого кримінального
правопорушення, з урахуванням особи
винного, наявність кількох обставин,
які пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
суд вважає за необхідне призначити
обвинуваченому покарання у виді
обмеження волі, з призначенням йому
іспитового строку.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
ст. 368 - 370, 374-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та
призначити покарання у виді одного
року обмеження волі.

Визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та
призначити йому покарання у виді двох
років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом
поглинення більш суворого покарання
менш суворим остаточне покарання
визначити як два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5
звільнити від відбування покарання у
виді обмеження волі з випробуванням та
призначити йому іспитовий строк один
рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України
покласти на ОСОБА_5 обов'язки: -
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи; - періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі: палку
передати ОСОБА_2, ніж передати ОСОБА_5

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
відшкодування моральної шкоди по 1000
грн., на користь кожного. В іншій
частині в задоволенні позовів
відмовити.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку через
Хмельницький міськрайонний суд до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий: