Ухвала іменем україни 29 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Ланна Карлівського району Полтавської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов потерпілих залишено без розгляду та вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 15 жовтня 2014 року приблизно о 10.25 год., керуючи автомобілем «Фіат Добло Панорама», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись третьою смугою двостороннього напрямку руху транспортних засобів проїзної частини проспекту Науки зі сторони площі «Московської» у напрямку «Столичного Шосе» у м. Києві допустив порушення вимог підпунктів 1.5, 2.3 (б), 11.4 та 13.1 Правил дорожнього руху України: проявивши неуважність та невірно відреагувавши на зміну дорожньої обстановки, з урахуванням швидкості керованого автомобіля, не дотримався безпечної дистанції з автомобілем, який рухався попереду та виїхавши на зустрічну полосу руху скоїв зіткнення з автомобілями «Дакіа Логан» та «Форд Транзіт».

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Дакіа Логан» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року зазначений вирок змінено. Виключено з нього рішення про призначення ОСОБА_1 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор зазначає про незаконність ухвали апеляційного суду через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості у зв'язку з не призначенням додаткового покарання. Просить скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що апеляційний суд, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 65 КК, не навів мотивів щодо достатності призначеного ОСОБА_1 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, та не врахував належним чином тяжкість та обставини скоєного ним злочину.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені у скарзі доводи та вивчивши долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, викладених у касаційній скарзі, немає з огляду на таке.

Прокурор не оскаржує висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1, кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК, а також вид і розмір основного покарання.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого через м'якість є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Із вироку вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину його наслідки та обставини скоєння, дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, наявність обставин, що пом'якшують покарання (щире каяття, часткове відшкодування збитків, наявність на утриманні малолітньої дитини) та відповідно до вимог статей обґрунтовано призначив засудженому основне реальне покарання.

Разом з тим, як правильно встановив апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке не є обов'язковим відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК, місцевий суд не в повній мірі врахував встановлені судом дані про його особу та обставини, що пом'якшують покарання.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відомості про відшкодування засудженим потерпілим завданої шкоди у повному обсязі, а також те, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами може поставити засудженого та його сім'ю у скрутне матеріальне становище, апеляційний суд дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав не застосовувати до засудженого додаткового покарання.

Призначене ОСОБА_1 покарання повною мірою відповідає положенням статей 50, 65 КК, є необхіднім та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6