справа 274/1358/15-к провадження: 1-кп/0274/221/15
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 336 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 в період часу з 23.05.2001 року до 22.10.2002 року проходив строкову службу у Збройних Силах України, отримав військову спеціальність кухар військового харчування внутрішніх військ та зі строкової служби був звільнений у запас зі званням старший солдат. З 24.10.2002 року перебував на військовому обліку у запасі у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 на території України оголошено часткову мобілізацію.
Військовозобов`язаного запасу старшого солдата Збройних Сил України ОСОБА_3 23.01.2015 року було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово - лікарської комісії на предмет придатності до військової служби. 24.01.2015 року військово - лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби і відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» направлений для призову до Збройних Сил України в цей же день, отримавши повістку ІНФОРМАЦІЯ_4 за призовом на військову службу у Збройні Сили України по частковій мобілізації, яка зобов`язувала його з`явитися 29.01.2015 року о 09 годині 00 хвилин за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 .
Але ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про наслідки не прибуття за викликом, з метою ухилення від призову за мобілізацією без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у вказаний час та місце не прибув для подальшої відправки на проходження за призовом військової служби в Збройних Силах України, чим ухилився від призову за мобілізацією, порушивши ст. 65 Конституції України, Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" та Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову за мобілізацією, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України.
23.03.2015 року між старшим прокурором Бердичівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікацій дій підозрюваного за ст. 336 КК України та узгоджують вид і розмір покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців з обов`язками: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор підтримали угоду.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ст. 336 КК України, є злочином середньої тяжкості, суспільна небезпечність ухиленні від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.
У даному кримінальному провадженні шкоди завдано лише державним та суспільним інтересам, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ст. 469 ч. 4 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ст. 469 ч. 5 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 470 КПК України, в угоді у відповідності до цих вимог зазначено ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження, характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження.
Також дотримано вимоги ст. 472 КПК України, в угоді зазначено сторони, їх анкетні дані та статус, формулювання підозри та його правова кваліфікація з зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.
Укладення угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, невідповідності умов угоди інтересам суспільства не встановлено.
Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає. Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.
Сторони висловили одноголосну думку про затвердження угоди, що фактичні обставини, які зазначені у підозрі, відповідають дійсності.
Приймаючи до уваги узгоджене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-372, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 23.03.2015 року укладену між старшим прокурором Бердичівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 року 6 місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 ч.1 п. 3 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ст. 474 ч.ч. 4-7 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після проголошення.

Головуючий ОСОБА_1