Кримінальне провадження № 1-кп/331/692/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя
у складі: головуючого судді Татарінова
В.І., при секретарі Андрієнко С.О., за
участю прокурора Холодняк І.В.,
захисника обвинуваченого ОСОБА_1,
потерпілого ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в місті Запоріжжя кримінальне
провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Запоріжжя, громадянки України,
українки, освіта середньо-спеціальна,
не працює, вдова, зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
судима,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2013 приблизно о 18 годині 00 хвилин,
водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем
«КІА-СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1,
здійснювала рух по проїзній частині
біля будинку № 22 по вул. Глісерній в м.
Запоріжжі.

В цей же час, біля будинку № 22, за межами
проїзної частини стояла пішохід
ОСОБА_4, яка допомагала водію ОСОБА_3 в
паркуванні її автомобіля, знаходячись
попереду вказаного автомобіля.

03.11.2013 приблизно о 18 годині 00 хвилин,
водій ОСОБА_3, рухаючись по проїзній
частині біля будинку № 22 по вул.
Глісерній, маючи можливість безпечно
здійснити паркування автомобіля, в
порушенні вимог п. 2.3 Правил дорожнього
руху України, де вказано «Для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний: б)бути уважним,
стежити за дорожньою обстановкою,
відповідно реагувати на її зміну,
стежити за правильністю розміщення та
кріплення вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатися від керування цим
засобом у дорозі», переплутала педалі
керування автомобілем, збільшила
швидкість свого автомобіля, виїхала за
межі проїзної частини та скоїла наїзд
передньою правою частиною на пішохода
ОСОБА_4

В результаті даної
дорожньо-транспортної пригоди пішохід
ОСОБА_4, згідно висновку
судово-медичної експертизи № 4244 від
27.11.2013 отримала тілесні ушкодження:
«тупа поєднана травма голови, тулуба та
кінцівок з пошкодженнями кісток черепу
та внутрішніх органів при ознаках
травматичного шоку, які в сукупності
кваліфікуються, як тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя та
знаходяться в прямому причинному
зв'язку зі смертю».

Згідно висновку судово - автотехнічної
експертизи №840/13 від 21.11.2013 року, у даній
дорожній обстановці водій ОСОБА_3 для
забезпечення безпеки дорожнього руху
повинна була діяти згідно вимог п. 2.3
Правил дорожнього руху України. Оцінка
дій водія ОСОБА_3 може бути виконана
органом слідства самостійно з
урахуванням вимог п. 2.3 Правил
дорожнього руху України.

Орган досудового розслідування
приходить до висновку, що
невідповідність дій водія ОСОБА_3
вимогам п. 2.3 Правил дорожнього руху,
знаходиться в причинному зв'язку з
подією дорожньо-транспортної пригоди
та наслідками.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд
визнає недоцільним дослідження в
судовому засіданні доказів, щодо
фактичних обставин справи, які ніким з
учасників судового провадження не
оспорюються, обмежившись допитом
обвинуваченої та дослідженням
матеріалів судового провадження, які
характеризують особу обвинуваченої.

Допитана в судовому засіданні
обвинувачена ОСОБА_3, свою вину в
інкримінованому їй, кримінальному
правопорушенні, повністю визнала, у
вчиненому щиро розкаялася та пояснила
суду, що 03 листопада 2013 року, ввечері,
попросила свою подругу ОСОБА_4
допомогти їй, а саме при паркуванні
автомобіля, подивитися, щоб вона не
здійснила наїзд на бардюрний камінь.
При здійсненні маневру вона
переплутала педаль газу з гальмівною
педаллю, і випадково здійснила наїзд на
ОСОБА_4 Після зіткнення, вона відразу
вийшла з машини, підбігла до ОСОБА_4, яка
була без свідомості, вона почала
кричати щоб хтось викликав швидку.
Після приїзду швидкої ОСОБА_4 відвезли
до 5-ї міської лікарні, але вона згодом
померла.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що дії обвинуваченої ОСОБА_3 вірно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України,
як порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, що керує транспортним
засобом, що спричинило смерть
потерпілого.

При призначенні виду та розміру
покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд
враховує характер та ступінь тяжкості
вчиненого правопорушення, його
наслідки, дані про особу обвинуваченої,
відношення самої обвинуваченої до
вчиненого, пом'якшуючі покарання
обставини.

Обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима,
вчинила тяжкий злочин, офіційно не
працевлаштована, має постійне місце
проживання, за місцем проживання
характеризується з позитивного боку.

Обставинами, які пом'якшують покарання
обвинуваченій ОСОБА_3 суд визнає те, що
вона вину в інкримінованому їй
кримінальному правопорушенні визнала
повністю, щиро розкаялася у вчиненому,
своїми правдивими показаннями сприяла
становленню істини у справі,
добровільно відшкодувала спричинену
шкоду.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченій, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням вчиненого та відомостей
про особу обвинуваченої, її відношення
до скоєного, за наявності обставин, які
пом'якшують покарання обвинуваченій та
істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, враховуючи
відсутність обставин, що обтяжують
покарання, беручи до уваги думку
потерпілого, який просить суд
призначити обвинуваченій якомога менш
суворе покарання, суд приходить до
висновку, що виправлення та
перевиховання обвинуваченої можливе
без ізоляції її від суспільства, та з
цих підстав вважає за можливе
призначити їй покарання в межах
санкції статті, за якою кваліфікуються
її діяння, із застосуванням положень
ст. 75 КК України, без позбавлення права
керування транспортними засобами,
вважаючи, що таке покарання буде
необхідним та достатнім для її
виправлення та запобігання вчиненню
нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити в
порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати не підлягають стягненню
з обвинуваченої, оскільки експертиза
проводилася державною установою.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і
призначити їй покарання у вигляді 3
років позбавлення волі без позбавлення
права керування транспортними
засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
засуджену ОСОБА_3 від відбування,
призначеного покарання, якщо вона
протягом іспитового строку - 1 рік - не
вчинить нового злочину і виконає,
покладені на неї обов'язки згідно п. п. 2,
3 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України
зобов'язати засуджену ОСОБА_3 не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
або роботи.

Запобіжний захід, застосований
відносно засудженої ОСОБА_3 до набрання
вироком законної сили у вигляді
особистого зобовязання - залишити без
змін.

Речовий доказ: автомобіль «КІА-СЕЕD»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, переданий
на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_5
- залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 30 діб з моменту його
проголошення.

Суддя
В.І. Татарінов