У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові рішення.

Вироком
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
не судимого, -

засуджено:

- за ст. 257 КК
України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

- за ч. 4 ст.
187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю;

- за ч. 4 ст.
189 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю;

- за ч. 2 ст.
194 КК України на 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.
358 КК України на 2 роки обмеження волі;

- за ч. 3 ст.
358 КК України на 2 роки обмеження волі;

- за ч. 3 ст.
185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.
263 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.
263 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 3 ст.
101 КК України 1960 року на 9 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.
296 КК України на 2 роки обмеження волі;

- за ч. 1 ст.
115 КК України на 12 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно визначено
14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За
ч. 3 ст. 357 КК України ОСОБА_1 виправдано.

Цим
же вироком засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирок щодо яких у касаційному порядку
не оскаржено.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6
48000 грн. матеріальної та 2000 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_7 200
матеріальної шкоди.

Ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області від 15 лютого 2006 року вирок щодо
ОСОБА_1 залишено без зміни.

За
викладених у вироку обставин ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні у м. Запоріжжі
та Запорізькій області з жовтня 1992 по квітень 2002 року таких злочинів:

- організації
озброєної банди з метою нападу на окремих осіб, а також участь у такій банді;

- нападі з метою
заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло,
спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчиненому
організованою групою, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

- вимаганні,
поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, вчиненому
організованою групою;

- умисному
знищенні або пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу;

- підробленні
паспорта;

- використанні
завідомо підробленого документа;

- таємному
викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло;

- придбанні,
виготовленні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів і
вибухових речовин без передбаченого законом дозволу;

- носінні та
виготовленні кастета без передбаченого законом дозволу;

- умисному
тяжкому тілесному ушкодженні, внаслідок якого сталася смерть потерпілого;

- хуліганстві,
тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю;

- вбивстві,
тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на застосування щодо нього недозволених методів ведення
слідства, внаслідок чого він обмовив себе, зазначає, що докази здобуті
незаконним шляхом, справу сфальсифіковано, вказує на інші порушення
кримінально-процесуального закону під час досудового слідства та при розгляді
справи в суді першої та апеляційної інстанцій, зазначає, що ряд злочинів, за
які його засуджено він не вчиняв, за ч. 3 ст. 101 КК України його дії
кваліфіковані неправильно, оскільки він оборонявся, посилається на неврахування
судом при призначенні покарання стану його здоров'я і
того, що він раніше не судимий, просить, як
убачається зі змісту скарги, вирок та ухвалу щодо нього скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у
вироку, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, зокрема, показаннях
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які в суді частково визнали свою вину,
а під час досудового слідства давали показання, в яких повністю визнавали свою
вину у вчиненні інкримінованих злочинів та детально і узгоджено розповідали про
обставини організації банди та вчинення злочинів в її складі та інших вчинених
ОСОБА_1 злочинів. Його вина підтверджується також показаннями потерпілих
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, свідка
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 в судовому засіданні, потерпілих ОСОБА_15.,
ОСОБА_16, свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26., ОСОБА_27, ОСОБА_28 та інших під час
досудового слідства, які були досліджені в судовому засіданні, даними
протоколів огляду місця події, огляду квартири, огляду гаража, пред'явлення
особи для впізнання, очних ставок, відтворення обстановки та обставин події,
виїмки та огляду речей, огляду автомобіля, пред'явлення предметів для впізнання
, даними висновків судово-медичних, судово-криміналістичних,
судово-імунологічних, судово-медико-криміналістичної експертиз та іншими
матеріалами справи.

Доводи
в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1 про необґрунтованість його засудження
за деякими епізодами та неправильність кваліфікації дій є безпідставними. Вони
ретельно перевірялися судом апеляційної інстанції та не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи.

Ці
доводи спростовуються детальними та послідовними показаннями засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які вони давали під час досудового слідства, у
тому числі і при відтворенні обстановки та обставин події. Зазначені показання
засуджених повністю узгоджуються з показаннями потерпілих, про
обставини вчинення злочинів щодо них та іншими здобутими по справі доказами.

Посилання
у скарзі ОСОБА_1 про те, що він захищався від неправомірних дій ОСОБА_30
спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та інших, з яких
убачається, що ОСОБА_1 розпочав скандал, внаслідок чого сталася бійка з
потерпілим, під час якої ОСОБА_1 вдарив того ножем. Аналогічні показання
ОСОБА_1 давав під час досудового слідства, вони узгоджуються з показаннями
судово-медичного експерта ОСОБА_29.

Аналіз
усіх доказів по справі дає підстави касаційному суду зробити висновок про
правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189,
ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.
263, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України 2001 року та ч. 3 ст. 101 КК України
1960 року.

При
перевірці матеріалів справи не знайшли свого підтвердження викладені в скарзі
засудженого доводи про застосування до нього під час досудового слідства
недозволених методів ведення слідства. За його скаргами з цього приводу було
проведено прокурорську перевірку, за результатами якої винесено постанову про
відмову в порушенні кримінальної справи.

Посилання
ОСОБА_1 про порушення його прав на захист під час розгляду справи в суді першої
інстанції є надуманими, оскільки, як убачається з протоколу судового засідання,
він був видалений з залу суду за порушення порядку в судовому засіданні. Копія
вироку була вручена ОСОБА_1 25 жовтня 2005 року (т. 10 а.с. 331).

Твердження
засудженого про те, що його не було повідомлено про день і час розгляду справи
в суді апеляційної інстанції не заслуговують уваги. Відповідно до листа судді
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2005 року всіх учасників
судового розгляду, у тому числі і ОСОБА_1, було повідомлено про те, що справу
призначено до розгляду в апеляційному суді на 14 годину 15 лютого 2006 року (т.
10 а.с. 369). В зазначений день справу було розглянуто з його участю. З
матеріалами справи його було ознайомлено у встановленому законом порядку.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону України, які тягли б за собою
зміну чи скасування вироку, не виявлено.

Покарання
засудженому ОСОБА_1 призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України, з
урахуванням ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, конкретних обставин
справи, даних про особу винного, у тому числі і стану його здоров'я.
Обране засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

У
задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д
і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний
В.В.