УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008
року м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Дячука
В.М.,

суддів: Гриновецького
Б.М., Кривобокової Н.М.,

з участю:
прокурора Грищука
В.І.,

засудженої: ОСОБА_1,

розглянувши
кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за її апеляцією на вирок Калуського міськрайонного суду
від 27.11.2007 року, -

встановила:

Цим
вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, несудиму, засуджено за
ст. 172 ч. 1 КК
України (далі КК) до штрафу 530
грн.

Її
визнано винною в грубому порушенні законодавства про працю і трудових прав
потерпілих, що проявилось в неоформленні належних документів при прийнятті на
роботу у приватне підприємство продавців Ліщинської і Шевцової, у відсутності
звітності в державні контрольні органи та несплаті державних
загальнообов'язкових платежів.

В апеляції ОСОБА_1 оспорює
законність і обґрунтованість її засудження, вважає, що її

проступок є адміністративним, а не кримінальним злочином.

Подана
прокурором апеляція відкликана у передбаченому законом порядку.

Справа №11-46 /2008 р. Головуючий
у 1 інстанції
Бейко М. А.

Категорія
ст. 172 ч.1 КК
України Доповідач:
Гриновецький Б.М.

2

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без змін, пояснення
засудженої ОСОБА_1 про те, що вона злочину не вчиняла, просить вирок скасувати,
справу закрити за малозначністю її проступку, перевіривши справу, колегія
суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 172 ч. 1 КК, відповідає
фактичним обставинам справи і підтверджений належно дослідженими і правильно
оціненими доказами.

Сама
ОСОБА_1 визнає, що в неї, як підприємця, працювали продавцями квітів ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Потерпілі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтвердили,
що працювали у підприємця ОСОБА_1 продавцями без трудової угоди.

За
даними акту перевірки підприємця ОСОБА_1 держінспекцією праці від 30.10.2007 року (а.с. 170), на її
підприємстві працювали продавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 без трудових угод, вони не були
зареєстровані у контролюючих держорганах, за них не сплачувались
обов"язкові платежі, що є грубим порушенням ст. ст. 21, 24 КЗпП України.

За
даними Калуського міськрайцентру зайнятості підприємець ОСОБА_1 трудових угод з
продавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не зареєстровувала.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що
порушення ОСОБА_1 вказаних трудових прав потерпілих слід вважати грубим
порушенням трудового законодавства. Тому кваліфікація її дій за ст. 172 ч. 1 КК відповідає
встановленим судом обставинам справи.

Посилання
апелянтки на те, що вона уклала з продавцями договір на навчання, колегія
суддів відхиляє, оскільки така форма договору не є формою трудової угоди,
передбаченої КЗпП України. Крім того, вказаних нею договорів, не було на час
перевірки.

Доводи
апелянтки про незаконність перевірки її підприємства спростовуються чинним
законодавством, зокрема ст. 20
Закону України «Про прокуратуру», де право такої перевірки приватних
підприємств мають працівники прокуратури, що мало місце по цій справі.

Твердження
апелянтки про те, що її дії є малозначними, суперечать діючому законодавству,
оскільки відсутність реєстрації потерпілих в державних контрольних органах та
несплата загальнообов'язкових платежів є грубим порушенням КЗпП України.

За таких
обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

3

ухвалила:

Апеляцію
ОСОБА_1 залишити без задоволення, вирок Калуського міськрайсуду від 27.11.2007 року щодо неї - без змін.