Єдиний унікальний номер 722/292/15-к
Номер провадження 1-в/722/66/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сокирянської виправної колонії Відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 , 25.02.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив про заміну покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 клопотання підтримали та засуджений пояснив, що до моменту написання ним клопотання до суду про застосування ст.82 КК України до його поведінки у представників колонії не було жодних зауважень. Після подання ним даного клопотання представники колонії почали до нього відноситися упереджено: постійно влаштовували його обшуки та інші переслідування. За незначне запізнення на ранкову перевірку, яке складало приблизно 20 секунд, на нього було накладено дисциплінарне стягнення. При цьому, його пояснення про те, що його три дні боліли нирки, не зважали. Він за два дні до цього записувався на прийом до терапевта медчастини установи за отриманням медичної допомоги, однак за відсутності даного лікаря, отримав таку допомогу та рекомендації від фельдшера.

Представник СВК №67 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що засуджений має не погашене стягнення за порушення вимог режиму відбування покарання, тому не заслуговує умовно-дострокового звільнення.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши додані до клопотання письмові документи, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 та інші документи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.09.2013 року, за ст.ст. 186 ч. 4, 69 КК України на 4 роки позбавлення волі. В даний час засуджений відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії.З досліджених судом долучених адміністрацією СВК-67 до клопотання засудженого документів, а також документів, що містяться в особовій справі засудженого встановлено наступні обставини:

В місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 14.07.2012 року. За час перебування в СІЗО м.Чернівці ОСОБА_5 зарекомендував себе негативно, за порушення режиму утримання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

До СВК №67 засуджений прибув 16.09.2013 року.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях позбавлення волі і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах, за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарань.

Судом встановлено, що в матеріалах особової справи засудженого та поданих до суду адміністрацією СВК №67 документах відсутні будь-які докази ухилення чи відмови засудженого ОСОБА_5 від запропонованих адміністрацією колонії робіт.

З наведених підстав, суд вважає необгрунтованими викладені у характеристиці обставини щодо відсутності звернень засудженого до адміністрації з приводу його працевлаштування з самого моменту його прибуття в СВК №67.

Як вбачається із атестаційних листів засудженого ОСОБА_5 , зокрема за період:

з 21.01.2014 року по 10.07.2014 року дотримується вимог режиму;

з 10.07.2014 року по 12.01.2015 року став на шлях виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за час перебування в установі до моменту звернення з клопотанням до суду ОСОБА_5 жодного разу не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, що свідчить про дотримання засудженим вимог утримання засуджених у виправних колоніях.

Разом з тим, 07.10.2014 року та 15.01.2015 року ОСОБА_5 винесено заохочення у виді подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку по підсумках роботи за вересень 2014 року та 4 квартал 2014 року.

Як встановлено із змісту характеристики від 23.02.2015 року, з моменту прибуття до установи по грудень 2013 року до оплачуваних робіт на підприємстві установи ОСОБА_5 не залучався, з приводу працевлаштування до представників адміністрації не звертався. Під час виховних заходів із січня 2013 року та по даний час працевлаштований різноробочим в цеху деревообробному. До роботи відноситься добре, встановлену норму виробітку намагається виконувати. Під час перебування в установі характеризується добре. Двічі був заохочений правами начальника відділення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. По відношенню до представників адміністрації ввічливий. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Згідно вироку суду має завдані скоєним злочином матеріальні збитки, однак виконавчих листів до установи не надходило.

З виданої відділом організації та нормування праці СВК №67 довідки №154 від 17.02.2015 року встановлено, що за період з вересня 2014 року по січень 2015 року засуджений щомісячно виконував норми виробітку на 100%.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На день звернення до суду та на день розгляду даної справи ОСОБА_5 фактично відбув більше 1/2 строку призначеного покарання.

Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.

Суд враховує пояснення засудженого щодо обставин накладення на нього дисциплінарного стягнення від 25.02.2015 року у виді догани за порушення розпорядку дня та обставин винесення атестаційною комісією 11.03.2015 року рішення, яким визнано, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення. Суд звертає увагу, що рішення атестаційної комісії винесено без врахування матеріалів особової справи засудженого, яка на момент винесення рішення в СВК №67 була відсутня, оскільки з 25.02.2015 року знаходилася в матеріалах справи за клопотанням засудженого в Сокирянському районному суді.

Крім того, суд враховує, що протягом 2015 року, у тому числі і 23.02.2015 року, засуджений неодноразово був записаний в Журналі запису для відвідування санчастини відділення №1 СВК до лікаря терапевта, чим підтверджуються пояснення засудженого щодо вчинення ним 25.02.2015 року порушення вимог режиму утримання у виді запізнення на ранкову перевірку, внаслідок поганого стану здоров`я.

При цьому суд враховує, що задоволення судом клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст.82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.

За таких обставин, ОСОБА_5 заслуговує заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_5 має намір працевлаштуватися в якості різноробочого в ТОВ «Хмельницьке обласне земельне агентство» в м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 34 та проживатиме за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведених вище підстав суд не погоджується із доводами представника виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

За таких обставин, клопотання засудженого підлягає до задоволення.

На підставі ст. 82 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.3, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.09.2013 року, за ст.ст. 186 ч. 4, 69 КК України на 1 (один) рік 03 (три) місяці 25 (двадцять п`ять) днів виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського районного

суду Чернівецької області ОСОБА_1