У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів за участю прокурора

Кривенди О.В., Пошви Б.М. Саленка
І.В.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 14 серпня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок
Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30
серпня 2007 року щодо ОСОБА_1.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області,

раніше судимого:

6 грудня 2005
року Тернівським

районним судом м. Кривий Ріг за ч.1 ст.213 КК

України до 100 годин громадських робіт,

засуджено за ч.2 ст.389 КК України до
арешту на три місяці.

В апеляційній інстанції вирок щодо
ОСОБА_1 не переглядався.

Як встановив місцевий суд, ОСОБА_1 був засуджений вироком
Тернівського районного суду м. Кривий Ріг від 6 грудня 2005 року за ч.1 ст.213
КК України до 100 годин громадських робіт. 13 січня 2006 року ОСОБА_1 прибув до
кримінально-виконавчої інспекції Жовтневого району м. Кривий Ріг, де був
поставлений на облік та попереджений про кримінальну відповідальність за
ухилення від відбування покарання. Місцем відбування покарання ОСОБА_1
визначено комунально-житлове підприємство № 36 м. Кривий Ріг, та зобовґязано
приступити до громадських робіт з 17 січня 2006 року.

Однак, ОСОБА_1, умисно, з метою
ухилення від відбування покарання, протягом вказаного у вироку суду часу, не
зґявлявся до КЖП №36 для відбування громадських робіт та ухилявся від явки до
органу кримінально-виконавчої системи.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи правильність встановлення фактичних обставин справи та кваліфікацію
дій засудженого, просить судове рішення
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд через
неправильне застосування кримінального закону. Прокурор вважає, що суд
безпідставно не призначив покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК
України.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора,
підтримавшого подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання підлягає задоволенню з
таких підстав.

Свій висновок щодо винуватості ОСОБА_1
в ухиленні від відбування громадських робіт, суд обґрунтував показаннями
засудженого, який повністю визнав себе винним та повідомив про обставини
вчинення злочину.

Правильність кваліфікації злочинних дій
ОСОБА_1 за ч. ст.389 КК України сумнівів не викликає і у поданні не
оспорюється.

Як убачається зі справи, ОСОБА_1,
вироком Тернівського районного суду м. Кривий Ріг від 6 грудня 2005 року, був
засуджений до покарання у виді 100 годин громадських робіт. До відбуття цього
покарання, ОСОБА_1 вчинив новий злочин.

При призначенні винному покарання за
новим вироком суд не застосував ст.71 КК України і не призначив покарання за
сукупністю вироків, як того вимагає закон.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині призначення покарання ОСОБА_1 не відповідає
вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи суду слід
урахувати наведене, перевірити доводи
касаційного подання прокурора і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Визначаючи остаточну міру покарання ОСОБА_1 необхідно урахувати й положення
ст.72 КК України.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора
Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області
від 30 серпня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Кривенда О.В.
Пошва Б.М.