Справа №490/958/14-к 18.02.2015 18.02.2015 18.02.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
- засудженого за ч.1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Постановлено стягнути із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.
В задоволенні цивільного позову про відшкодування заподіяного матеріального збитку відмовлено.
Учасники судового провадження.
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10
судовий розпорядник ОСОБА_11
Провадження №11-кп/784/88/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Потерпіла ОСОБА_5 просить вирок в частині відмови у задоволенні цивільного позову скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_7 на її користь витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.
Прокурор прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 просить скасувати вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання із звільненням від відбування на підставі ст.75 КК України.
Ухвалити новий вирок, яким вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. ст.286 КК України до 2-х років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом, стоком на 1 рік. На підставі ст.49 ч.5 ст.74 КК України, звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст.286 КК України та йому призначено покарання 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік.
На підставі ст.49 ч.5 ст.74 КК України, звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Постановлено стягнути із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.
В задоволенні цивільного позову про відшкодування заподіяного матеріального збитку відмовлено.
Узагальнені доводи апелянтів.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, потерпіла ОСОБА_5 зазначає, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріального збитку, а саме витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн., не взявши до уваги договір про надання правової допомоги, ордеру адвоката ОСОБА_10 та акти приймання передачі коштів.
Також, на думку потерпілої, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд порушив принцип розумності, виваженості та справедливості, не врахувавши тривалість та характер фізичних страждань потерпілої, якій спричинені значні тілесні ушкодження, які до теперішнього часу спричиняють їй фізичних страждань у вигляді головного болю, безсоння внаслідок перенесеного під час ДТП нервового стресу та інших негативних наслідків стану її здоров`я.
Мотивуючи свої вимоги прокурор вважає, що судом неправильно застосований кримінальний закон в частині призначення ст. 75 КК України. Зазначає, що за своїм змістом іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого. Вказана норма за своїм змістом суперечить звільненню особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому не може бути застосована одночасно, оскільки особу вже звільнено у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Позиції інших учасників провадження.
В запереченнях на апеляцію потерпілої ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_7 просить залишити апеляцію потерпілої без задоволення.
Зазначив, що судом вірно не прийнято як доказ оплати послуг адвоката акт приймання передачі грошових коштів, оскільки така форма документу не передбачена нормами діючого законодавства та не відноситься до розрахункових документів із само зайнятою особою. Належним документом отримання готівкових коштів є квитанція до прибуткового касового ордеру.
Також вважає, що судом об`єктивно задоволено розмір відшкодування моральної шкоди, оскільки потерпілою не визначено чіткого обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди, вона лише обмежилася написанням стандартних фраз.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_7 05.11.2011 року, близько 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем «DЕО», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Очаківський в м. Миколаєві в напрямку вул. Веселинівської, виконуючи поворот ліворуч на пров. Урожайний, порушив вимоги п.п. 2.3. «б», 10.1, 14.3 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не контролював свого руху при виконанні маневру ліворуч, не впевнився в безпечності свого маневру, не звернув увагу що автомобіль «ВАЗ» з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , виконував маневр обгону, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом.
В результаті ДТП потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи.
Заслухавши думку представника потерпілої ОСОБА_10 на підтримку апеляційної скарги потерпілої, прокурора ОСОБА_14 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Миколаєва частково в частині скасування вироку та просила закрити провадження у справі на підставі ст.49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які необхідним звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити провадження у справі, вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд прийшов до наступного.
Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог п.1 ч.2, ч.7 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Закриття кримінального провадження з цих підстав не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.
Згідно вимог ч.1, 3 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі у загальному порядку.
Отже, за наявності підстав для закриття кримінального провадження та згоди на це обвинуваченого, суд зобов`язаний винести відповідну ухвалу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_9 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України в судовому засіданні 06.11.2014 року. Обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання підтримано. Висловив свою думку і прокурор, зокрема, він не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, проте вважав необхідним прийняття рішення про відшкодування шкоди.
Всупереч вимог ч.4 ст.286 КПК України, суд дане клопотання не розглянув, а оголосив перерву. У наступному судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2014 року, суд повторно з`ясував думки учасників кримінального провадження щодо зазначеного клопотання. Проте всупереч вищезазначеної норми закону, а також вимог ч.7 ст. 284 КПК України яка зобов`язує суд вирішити клопотання та винести відповідну ухвалу, суд рішення не прийняв, закінчив судове слідство та перейшов до судових дебатів, що є неприпустимим.
Натомість вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України, що суперечить матеріалам справи, зокрема позиції обвинуваченого, який просив звільнити його від кримінальної відповідальності.
Таким чином, допущені судом порушення кримінального процесуального та кримінального закону у відповідності до п.1 ч.2 ст.412 КПК України є істотними, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Відповідно вимог ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно вимог п.2ч.1 ст.49 КК України,особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.
Беручи до уваги, що з моменту події ДТП за участю ОСОБА_7 05.11.2011р. минуло понад три роки, інкримінований йому злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обвинувачений просить закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно до ст.409, 417 КПК України вирок підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та звільненням Буділовського від кримінальної відповідальності.
Оскільки, вирок скасовується у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності то доводи апелянтів щодо призначення покарання та вирішення цивільного позову розгляду не підлягають. У цьому випадку цивільний позов може бути вирішений у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 405, 407,417 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 відмовити, апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 задовольнити частково.
На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2014 року скасувати, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 закрити.
На підставі п.1ч.2ст.49 КК України ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: