АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11/796/84/2015
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
потерпілого: ОСОБА_6
представника потерпілого: ОСОБА_7
захисника : ОСОБА_8
засудженого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальну справу за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,

українця, з вищою освітою, який одружений, працює

приватним підприємцем, зареєстрований та проживає за

адресою: АДРЕСА_1 , раніше не

судимий,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили змінено з підписки про невиїзд на утримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково та постановлено стягнути на його користь з засудженого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування морального збитку, заподіяного злочином, 50 000 грн. 00 коп.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Згідно з вироком суду, 19 грудня 2009 року приблизно о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на території Київського міського автомобільного ринку «Центральний» по вул. Столичне Шосе, 104 в м. Києві, під час конфлікту з ОСОБА_6 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар рукою в область голови потерпілому, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, уламкового перелому задньо-латеральної стінки правої орбіти (основа черепа передня черепна ямка), нижньої стінки очниці справа, правої виличної дуги, рани на слизовій правої щічної ділянки, синців на повіках правого ока, в правій скронево-щічній ділянці, субкон`юктивального крововиливу правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подала уточнену апеляцію від 10 лютого 2015 року, у якій просить змінити вирок суду першої інстанції та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання зі встановленням іспитового строку. Звільнити ОСОБА_9 з-під варти.

Вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону в частині призначеного покарання та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, порушивши принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Так, судом не взято до уваги наявність на утриманні підсудного ОСОБА_9 малолітньої дитини, а також те, що ОСОБА_10 позитивно характеризується особами, які користуються авторитетом в суспільстві, має стійкі соціальні зв`язки, не має алкогольної чи наркозалежності, є суспільно корисною особою, виходячи із позитивних характеристик та сімейного стану. Крім того, судом не взято до уваги, що за тривалий час знаходження справи у суді ОСОБА_9 неухильно дотримувався своїх процесуальних обов`язків, не вчинив жодного іншого злочину чи адміністративного правопорушення. Враховуючи дані про особу ОСОБА_9 , обставини вчинення злочину, його процесуальну поведінку та сімейний стан суд міг застосувати при винесенні вироку вимоги ст. 75 КК України та звільнити підсудного ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, проте судом навіть не розглядалась така можливість.

Крім того, захисник вказує, що цивільний позов жодними доказами не підтверджений, відтак були відсутні підстави щодо його задоволення, а тому судом було порушено вимоги ст. 328 КПК України (1960 року). Також судом порушено вимоги ст. 343 КПК України (1960 року) та безпідставно змінено підсудному міру запобіжного заходу до набрання законної сили вироком суду, оскільки ОСОБА_9 протягом трьох років перебування справи на розгляді у суді своєю поведінкою довів, що не має на меті ні ухилитись від суду, ні перешкоджати встановленню істини у справі, ні будь-яким іншим чином порушити процесуальні обов`язки, а суд безпідставно змінив йому запобіжний захід з підписки про невиїзд на взяття під варту, жодним чином не мотивувавши своє рішення.

В запереченнях на апеляцію захисника ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію захисника - без задоволення, оскільки вирок суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, а уточнена апеляція захисника є необґрунтованою, у матеріалах справи містяться апеляції захисника, прохальні частини яких різняться між собою.

Розглянувши кримінальну справу в межах апеляції, заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 , які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, прокурора, потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції захисника, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово засудженого, колегія суддів вважає, що апеляцію захисника засудженого необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 323 КПК України (1960 р.) вирок суду має бути законним та обґрунтованим, підтвердженим перевіреними в судовому засіданні доказами, ґрунтуватись на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин та доказів у справі в їх сукупності і відповідати вимогам закону.

Фактичні обставини справи та кваліфікація дій засудженого ніким не оспорюються, у зв`язку з чим у відповідності зі ст. 365 КПК України (1960 р.) апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінально-процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи і зібрані у справі докази в їх сукупності, в тому числі дав належну оцінку обставинам, на які посилається захисник в апеляції, правильно кваліфікував дії засудженого і реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи засудженого, його відношення до скоєного та наслідків вчиненого правопорушення, прийшов до законного і обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням засудженому мінімального покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі засудженого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляції захисника не наведено переконливих доводів та належних доказів, які б свідчили про обґрунтованість вимог апеляції про можливість застосування щодо ОСОБА_9 положень ст. 75 КК України, так як в матеріалах кримінальної справи не встановлені та в апеляції не вказані достатні обставини, за яких суд з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи засудженого може прийти до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для зміни чи скасування вироку, передбачених ст. 367 КПК України (1960 р.), колегією суддів не встановлено, вирок відповідає обставинам справи і здобутим доказам, яким суд дав належну оцінку, тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, а тому апеляція захисника засудженого задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 365-366 КПК України (1960 р.), п. 15 Розділу XI (Перехідних положень) КПК України (2012 р.), колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України - без зміни.

Судді:

_________________ ______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4