БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/765/2014-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р. Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника КВІ ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни подання КВІ Борзнянського району про затримання та направлення до місця відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мізяківські хутори Вінницького району Вінницької області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта неповна-середня, проживає в цивільному шлюбі, непрацюючої, -

В С Т А Н О В И В :

КВІ Борзнянського району звернулася до суду з поданням про затримання ОСОБА_5 та направлення її до місця відбування покарання у вигляді обмеження волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, посилаючись на те, що ОСОБА_5 перебуває в них на обліку як особа, що засуджена вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2014 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 25 днів обмеження волі; 26 червня 2014 року ОСОБА_5 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді обмеження волі, вручено припис про виїзд до місяця відбування покарання, але засуджена ухиляється від відбування призначеного судом покарання, не виїхавши у встановлений строк до виправного центру через брак коштів.
Представник КВІ Борзнянського району в судовому засіданні внесене подання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що заходи по забезпеченню засудженої ОСОБА_5 за рахунок держави проїзними квитками до місця відбування покарання не вживалися.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні подання КВІ Борзнянського району.
Засуджена ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, але в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, що за змістом положень ч.4 ст.539 КПК України не перешкоджання розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника кримінально-виконавчої інспекції, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.
Процедура направлення засуджених до обмеження волі для відбування даного покарання врегульована ст.57 КВК України, діючою Інструкцією про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженою наказом ДДУпВП МВС України 19.12.2003р. № 270/1560 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.01.2004р. №16/8615, які передбачають можливість самостійного прямування засудженого до обмеження волі за рахунок держави до місця відбування покарання після одержання припису про виїзд, направлення засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання судом у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.
Так, відповідно до ч.1 ст.57 КВК України особи, які засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Кримінально-виконавча інспекція згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.
Ч.4 ст.57 КВК України визначено, що у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Положеннями ст.87 КВК України передбачений порядок направлення засудженого до місця відбування покарання шляхом переміщення засудженого під вартою.
Відповідно пункту 2.7 розділу 5 Інструкції особа, засуджена до обмеження волі, прямує до виправного центру за рахунок коштів, наданих Державним департаментом України з питань виконання покарань, а в разі слідування до місця відбування покарання за власний рахунок після прибуття до місця відбування покарання адміністрацією виправного центру протягом трьох робочих днів їй компенсуються витрачені кошти на проїзд. Згідно з пунктом 2.8 розділу 5 Інструкції у разі відсутності в особи, засудженої до обмеження волі, коштів на проїзд до місця відбування покарання бухгалтерія територіального органу управління Державного департаменту України з питань виконання покарань за рапортом працівника інспекції видає необхідні кошти, про що в приписі засудженої особи робиться запис про забезпечення проїзними квитками; до звіту про використання коштів, який подається до бухгалтерії, додається копія проїзного квитка.
Системний аналіз зазначених норм законодавства вказує на те, що відсутність у особи засудженої до покарання у вигляді обмеження волі, коштів на проїзд до місця відбування покарання не свідчить про ухилення такої особи від відбування призначеного покарання, оскільки насамперед на компетентний державний орган покладено обов`язок з фінансування проїзду засудженого.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджена вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2014 року за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 25 днів обмеження волі. Даний вирок набрав законної сили 10 червня 2014 року й звернутий до виконання. На обліку в КВІ Борзнянського району засуджена ОСОБА_5 перебуває з 26 червня 2014 року і по теперішній час. Цього ж дня ОСОБА_5 було роз`яснено порядок та умови виконання покарання у вигляді обмеження волі, а також їй був виданий припис про виїзд до місця відбування покарання, відповідно до якого вона повинна була самостійно протягом трьох діб (до 29 червня 2014 року) прибути до Орджонікідзевського виправного центру №79 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Однак, засуджена ОСОБА_5 у встановлений строк до зазначеного виправного центру не виїхала. В своїх письмових поясненнях від 03 та 18 липня 2014 року ОСОБА_5 зазначила, що не виїхала до Орджонікідзевського виправного центру №79 через відсутність коштів і просила направити її до вказаної установи у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. На корінці припису КВІ Борзнянського району відсутній відповідний запис про вжиття відповідними державними органами передбачених пунктом 2.8 розділу 5 Інструкції заходів по забезпеченню ОСОБА_5 проїзними квитками, що не заперечувалося в судовому засіданні й представником КВІ Борзнянського району.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в діях засудженої ОСОБА_5 відсутня ознака ухилення від призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі, вона не ігнорувала припису про необхідність виїзду до виправного центру, оскільки КВІ Борзнянського району не було вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів з матеріального забезпечення за рахунок держави проїзду засудженої до місця відбування покарання.
Прохання ж самої ОСОБА_5 про направлення її до виправного центру в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, яке міститься в письмових поясненнях, суд не може взяти до уваги, оскільки це погіршує її становище і суперечить положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі викладеного, керуючись ст.57 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання КВІ Борзнянського району відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1