Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого-судді
суддів
Таран Т.С., Гриціва М.І.
та засудженого
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 6 березня 2007 року кримінальну справу засудженого ОСОБА_1 на
постанову апеляційного суду Чернігівської області від 18 грудня 2006 року про
приведення у відповідність до законодавства України вироку Даугавпільського
міського суду Латвійської Республіки від 8 жовтня 2004 року, яким
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянин України, раніше судимий:
- 22 вересня 2000 року за ч. 2 ст. 143, ч. 1 ст. 183 Кримінального Закону
Латвії на 10 місяців позбавлення волі;
- 13 травня 2002 року за ч. 2 ст.
175 Кримінального Закону Латвії на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,
звільнений 29 жовтня 2002 року,
засуджений за ч. 3 ст. 176
Кримінального Закону Латвії на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна і
контролем поліції на 2 роки.
Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Латгальського окружного суду
від 22 лютого 2005 року вирок залишений без змін.
Постановою Розпорядчого Засідання Департаменту Сенату у кримінальних
справах Верховного Суду Латвійської Республіки від 9 травня 2005 року касаційна
скарга ОСОБА_1 відхилена без розгляду справи.
апеляційного суду Чернігівської області від 18 грудня 2006 року вирок
Даугавпільського міського суду Латвійської Республіки від 8 жовтня 2004 року
приведено у відповідність до законодавства України і постановлено вважати
ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна.
За вироком суду
ОСОБА_1 визнано винним
у тому, що він, будучи особою, що раніше вчинила
розбій, 14 листопада 2002 року
близько 16-ї год. 30 хв. за попередньою
змовою з невстановленою слідством
особою, проник до
АДРЕСА_1, де напав на господаря
домоволодіння ОСОБА_2., 1916 року народження, умисно завдав йому удар
кулаком у голову та, приставивши до шиї ножа, вимагав гроші. Після цього
нападники відкрито заволоділи майном потерпілого на загальну суму 20 лат 6
сантимів і, перерізавши телефонні проводи, зникли з місця злочину. У результаті
нападу ОСОБА_2 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.
того, 26 січня 2003 року близько 23-ї год. ОСОБА_1 проник до АДРЕСА_2, де,
застосовуючи насильство до потерпілого ОСОБА_3 1924 року народження, заволодів
його майном на суму 93 лата 6 сантимів.
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить обрати йому покарання у виді 7 років
позбавлення волі. При цьому посилається на те, що судом при постановлені вироку
йому було обране покарання в межах мінімальної санкції закону, а мінімальна
санкція ч. 2 ст. 187 КК України становить 7 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, прокурора про
залишення постанови без зміни, засудженого ОСОБА_1, який підтримав
касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних
Відповідно до ст. 2 Конвенції про передачу засуджених осіб ОСОБА_1. був
переданий для відбування покарання на території України.
суд Чернігівської області відповідно до положень ст. 9 Конвенції визнав вирок
Даугавпільського міського суду і кваліфікував вчинений ОСОБА_1. злочин за ч. 2
ст. 187 КК України як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Міру покарання призначену ОСОБА_1. суд залишив у вигляді 8
років позбавлення волі, оскільки вона відповідає санкції ч. 2 ст. 187 КК
України, якою встановлене покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб
передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з
використанням судової процедури своєї держави і таким чином замінюють міру
покарання, призначену в
державі винесення вироку,
мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за
такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Таким чином, апеляційний суд при приведенні вироку Даугавпільського міського суду Латвійської Республіки у відповідність до
законодавства України дотримався вимог Конвенції про передачу засуджених осіб.
У зв”язку з цим підстав для зміни постанови суду і
пом”якшення покарання колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України, ст. ст. 9 і
11 Конвенції про передачу засуджених осіб, колегія суддів
касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Чернігівської
області від 18 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1- без зміни.
Судді:
Короткевич М.Є. Таран Т.С. Гриців М.І.
судді: