Справа № 11-558/11 Головуючий у І інстанції Білокур В.І.
Категорія - ст.307 ч.2 КК Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
Суддів КАРНАУХА А.С., КОЗАКА В.І.

з участю прокурора ТИЩЕНКО Я.І.

захисника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2011 року.

Цією постановою кримінальна справа щодо ОСОБА_4 Владиславовочиа, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, раніше судимого:

- Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 27.09.2000 року за ст. ст. 140 ч.2, 141 ч. 2, 42,44,45 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 25.02.2002 року за ст. ст. 196 ч. 2, 189 ч. 2, 141 ч.2, 43 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.05.2009 року за ст. ст. 122 ч. 1, 75 КК України до обмеження волі на строк 2 роки з іспитовим строком на 2 роки;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, цигана, громадянина України, непрацюючого, згідно ст.89 КК України не судимого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, не працюючого, згідно ст.89 КК України не судимого;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_9, українця, громадянина України, згідно ст.89 КК України не судимого,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця та мешканця, ІНФОРМАЦІЯ_11, українця, громадянина України, раніше судимого:

- 31.03.1982 року Чернігівським обласним судом за

ст. 117 ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі;

- 03.02.1994 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст. ст. 141 ч. 2, 222 ч. 1, 229-6 ч. 1,42 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28.09.2000 року Прилуцьким міськрайонним Чернігівської області за ст.ст. 81 ч. 3,17 ч. 2,81 ч.3, 142 ч. 2, 206 ч. 3, 215-3 ч. 3, 222 ч. 1, 42,14 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_13, українки, громадянки України, не працюючої, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно ст.89 КК України не судимої,

повернута з попереднього розгляду прокурору Чернігівської області для організації додаткового розслідування.

Органами досудового слідства ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 обвинувачується в скоєнні повторно, за попередньою змовою групою осіб, ряду злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Повертаючи справу на додаткове розслідування з попереднього розгляду, суд в постанові зазначив, що досудове слідство проведено органами досудового розслідування з істотними порушеннями норм КПК України, що унеможливлює в попередньому розгляді постановити судове рішення про призначення даної кримінальної справи в судове засідання, ці порушення не можуть бути усунуті судом, а тому органу досудового слідства необхідно предявити матеріали розслідування для ознайомлення всім обвинуваченим, забезпечивши їх право на захист від такого обвинувачення та вирішити клопотання обвинувачених, після виконання вимог ст. ст. 218-220 КПК України.

В апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 просить скасувати постанову в частині відмови в зміні його підзахисному запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку про невиїзд або заставу та винести в цій частині нову постанову, якою змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на заставу розміром 20 000 грн., в решті постанову залишити без змін, мотивуючи тим, що апеляційним судом раніше скасовував постанову про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту і обирав йому заставу, після чого ОСОБА_3 знову був затриманий в порядку ст.115 КПК України і йому був обраний запобіжний захід взяття під варту, своє рішення про відмову в клопотанні про зміну запобіжного заходу суд в постанові не мотивував, крім того, ОСОБА_3 підлягав негайному звільненню з-під варти 18 червня 2011 року, оскільки слідчим були порушені положення ч.7 ст.156 КПК України.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_2, якій підтримав свою апеляцію з вказаних в ній підстав, міркування прокурора, про залишення постанови суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 2, 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" № 2 від 11 лютого 2005 року та згідно вимог ст. 246 КПК України суддя при попередньому розгляді кримінальної справи вправі з власної ініціативи повернути її на додаткове розслідування лише у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог КПК, без усунення яких вона не може бути призначена до судового розгляду.

Кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування провадила не уповноважена на те особа чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК про обов'язковість пред'явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача.

Суд, встановивши, що слідчим не в повному обсязі виконані вимоги ст.ст.218-220 КПК України, правильно прийняв рішення про повернення даної кримінальної справи прокурору для додаткового розслідування.

Питання про запобіжний захід судом вирішувався відносно всіх обвинувачених, з урахуванням раніше прийнятих рішень про обрання запобіжного заходу всім обвинуваченим, обставин справи, тяжкості та кількості скоєних ними злочинів та з метою оперативного розгляду кримінальної справи.

Посилання захисника на те, що відносно ОСОБА_3 раніше апеляційним судом обирався запобіжний захід застава, є некоректним, оскільки після цього ОСОБА_3 був затриманий за вчинення іншого злочину також у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Доводи адвоката ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 підлягав негайному звільненню з-під варти 18 червня 2011 року через закінчення строку тримання під вартою виходячи з положень ч.7 ст.156 КПК України, безпідставні, оскільки 17 червня 2011 року кримінальна справа відносно ОСОБА_3 та інших була направлена до суду і обвинувачені, в тому числі і ОСОБА_3, були 17 червня 2011 року перераховані за судом.

Положення ч.7 ст.156 КПК України щодо закінчення граничного строку тримання під вартою стосуються строку 18 місяців, який і є граничним строком тримання під вартою, що підтверджується і змістом ч.8 ст.156 КПК України.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379, 382 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3, залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2011 року про повернення справи на додаткове розслідування щодо ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_1 ОСОБА_11