Справа № 1-472 2010 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого : судді - Шевчука М.П.

при секретарі : - ОСОБА_1

з участю прокурора: - ОСОБА_2

потерпілого: - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_4, 25 травня 1981 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України, офіційно не одруженого,

із повною середньою освітою, офіційно не працюючого,

проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2

Київської області, раніше судимого, -

- 03.02.2003 року Броварським районним судом Київської

області за ст.162 ч.2 КК України (ред.2001 року) до чотирьох

років позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України ,

звільнений від відбування покарання з випробуванням, з

іспитовим строком 3 роки.

- 10.12. 2009 року Деснянським районним судом м. Києва

за ст. 185 ч.1 КК України ( ред. 2001 року ) до двох років

позбавлення волі , на підставі ст.75 КК України , звільнений

від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим

строком 1 рік.

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_4 будучи раніше двічі судимим за корисливі злочини, та шлях виправлення не став, під час відбування покарання знову вчинив злочин, так він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, з будь якою метою, вчинене повторно, за таких обставин.

Так, 07 червня 2010 року близько 08 години 30 хвилин в м. Бровари Київської області, підсудний ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився в районі будинку № 8 по вул. Кокінакі. Там підсудний побачив автомобіль „Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1, та належав потерпілому ОСОБА_3 Скориставшись тим, що власник автомобіля, потерпілий ОСОБА_3, який також перебував в стані алкогольного спяніння, відпочивав на ліжку в одній з кімнат вказаного будинку, підсудний, таємно заволодів ключами запалення, від вказаного автомобіля та з їх допомогою відключивши дистанційну сигналізацію, відкрив двері автомобіля та проник до салону. Перебуваючи в салоні автомобіля, підсудний ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння вказаним автомобілем, з допомогою ключа запалення, запустив двигун, повторно, незаконно заволодів автомобілем „Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 80 000 гривні , зник з місця вчинення злочину, поїхавши на ньому, до місця своєї попередньої роботи в м. Бровари по вул. Кутузова на СТО. В подальшому, на вул. Кутузова, при виконання маневру розвороту, підсудний пошкодив вказаний автомобіль, а саме кришку багажника, задні фонар і бампер, наїхавши на стовп, коли здавав назад. Після цього, підсудний ОСОБА_4 на пошкодженому автомобілі, повернувся до будинку № 8 по вул. Кокінакі м. Бровари та повідомив про наслідки потерпілого.

В результаті незаконного заволодіння, підсуднім ОСОБА_4 автомобілем „Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 , потерпілому ОСОБА_3 спричинено матеріальну шкоду на суму 8 000 гривні .

Органом досудового слідства, підсудному ОСОБА_4 пред'явлено обвинувачення в вчиненні злочинів, передбачених ст. 289 ч. 2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, факт та обставини злочину підтвердив і показав, що дійсно він 06.06.2010 року в вечірній час та вночі разом з своїм знайомим Андрушко на його автомобілі «Опель Астра» відпочивали, пили пиво та їздили по м. Бровари та в м. Києві, повернулись додому на вул. Кокінакі буд. № 8, де він проживає, біля 04 години ранку та сиділи розмовляли. Так уже, 07.06. 2010 року близько, 08 години 30 хвилин в м. Бровари Київської області, він перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився в районі будинку № 8 по вул. Кокінакі, де проживає. Там біля двору стояв автомобіль „Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1, що належав ОСОБА_3 і він вирішив на ньому покататись. Скориставшись тим, що власник автомобіля, ОСОБА_3, який також перебував в стані алкогольного спяніння, відпочивав на ліжку в одній з кімнат вказаного будинку, він заволодів ключами запалення, від вказаного автомобіля, точно не може пояснити чи вони лежали на ліжку чи він їх взяв з кишені штанів потерпілого. Дозволу на те, щоб взяти автомобіль ОСОБА_3 йому не давав, так як він відпочивав. З допомогою цих ключів, він відключив дистанційну сигналізацію, відкрив двері автомобіля та проник до салону. Перебуваючи в салоні автомобіля, запустив двигун автомобіля, заволодів автомобілем „Опель Астра, поїхавши на ньому, до місця своєї попередньої роботи в м. Бровари на вул. Кутузова на СТО. В подальшому, на вул. Кутузова, при виконання маневру розвороту, він пошкодив вказаний автомобіль, а саме кришку багажника, задні фонар і бампер, наїхавши на стовп, коли здавав назад. Після цього, він повернувся до будинку № 8 по вул. Кокінакі м. Бровари та повідомив про наслідки Андрушко. Він мав намір сам відремонтувати вказаний автомобіль на СТО, навіть відігнали туди вказаний автомобіль, однак потерпілий чомусь сам його забрав звідти. Розуміє, що своїми діями спричинив потерпілим матеріальну шкоду та повинен її відшкодовувати. Раніше були випадки, що ОСОБА_3 давав йому покататись на його автомобілі, але лише разом з ним, самому ніколи не давав, прав керування транспортними засобами він немає. Просить не наказувати його суворо не позбавляти волі та врахувати, що він визнав свою вину в скоєному повністю.

Підсудний ОСОБА_4 та інші учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб обмежитись в дослідженні доказів його допитом, оскільки він вину визнає і не заперечує факт, незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку, тобто зміст ст. 299 КПК України їм зрозумілий.

За таких обставин, суд відповідно до ст.ст. 299, 301-1 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного ОСОБА_4 за виключенням дослідження документів, що характеризують його особу і визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить висновку, що винність підсудного ОСОБА_4 в скоєнні ним незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно - доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність .

Дії підсудного ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, дані про його особу.

Обставини, що пом'якшують покарання, стосовно підсудного ОСОБА_4 суд визнає такі, як визнання вини та каяття в скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_4 в обвинувальному висновку, затвердженого прокурором не вказано.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу, що він за місцем проживання характеризується посередньо, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся в скоєному, однак вчинив злочин під час відбування покарання за корисливий злочин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, раніше двічі судимий за корисливі злочини, ніде офіційно не працює, скоєним злочином потерпілим спричинено матеріальну шкоду, яка зовсім не відшкодована, вчинений злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, а тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного, можливі лише при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реального відбування покарання і не вбачає підстав та можливостей для призначення іншої міри покарання.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім, для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, засудженому ОСОБА_4 до призначеного покарання, необхідно приєднати, частково не відбуте, покарання за вироком Деснянського районного суду м .Києва від 10.12.2009 року, відповідно до якого він засуджений за ст.185 ч.1 КК України (ред.2001 року) до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Так як злочинними діями підсудного ОСОБА_4 потерпілому було спричинено матеріальну шкоду, на час розгляду справи в судовому засіданні, матеріальна шкода не відшкодована навіть частково, тому суд вважає за необхідне примінити до підсудного додаткове покарання в вигляді конфіскації ? частини, його майна .

Цивільний позов не заявлено.

Судових витрат немає.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України/ ред.2001 року/ та призначити йому покарання за цією статтею у виді 5-ти ( пяти) років позбавлення волі, з конфіскацією ? частини його майна, з відбуттям покарання в органах кримінально - виконавчої системи.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, засудженому ОСОБА_4 до призначеного покарання, приєднати частково не відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2009 року та остаточно до відбування визначити ОСОБА_4 покарання у виді - 5 (пяти) років, трьох місяців позбавлення волі, з конфіскацією ? частини його майна, з відбуттям покарання в органах кримінально - виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної чинності, замінити з підписки про невиїзд на утримання під вартою в СІЗО № 13 ДДВП України в Чернігівській області, - взявши його під варту з зали суду.

Початок відбуття строку покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 06 жовтня 2010 року.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині, вирок суду першої інстанції може бути оскаржено протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду, а також шляхом подачі касаційної скарги чи касаційного подання протягом 6-ти місяців з моменту набрання вироком суду законної сили, безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України.

Суддя М.П. Шевчук