Справа № 11-120/2007 р. Головуючий
у І інстанції - Білий М. М.
128 ч. 1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007
року колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого
Борисенка І.П. суддів Трейтяк
О.П., Гром Л.М. при
секретарі Носко Л.М. з участю прокурора
Щербака О.В. адвоката ОСОБА_1 засудженого ОСОБА_2 потерпілого ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та
потерпілого ОСОБА_3 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області
від 07 грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, освіта
середня-технічна, одружений має на
утриманні неповнолітню дитину,
непрацюючий, зареєстрований
АДРЕСА_1, мешканець АДРЕСА_2, раніше не судимий,

засуджений за ст. 128 КК
України до 240 годин громадських робіт.

Стягнуто
з ОСОБА_2на користь фінансового управління Куликівської районної державної
адміністрації 320 грн. 93 коп.
коп. на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3витрати на лікування потерпілого в розмірі 467 грн.
46 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Засуджений
ОСОБА_2 визнаний судом винним в тому, що
21.06.2006 року о 19-30 годині, на
грунті виниклих неприязних стосунків, в
ході сварки з ОСОБА_3, штовхнув
останнього від чого той впав на тверду земляну поверхню перемішану з битою
цеглою та щебенем від чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми з сатеногіпертензивним синдромом, забійної рани слизової верхньої губи, які згідно з висновком судово-медичної
експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою
тривалого розладу здоров'я.

В
апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду відносно нього скасувати у
зв'язку з тим, що він не згоден з
вироком в частині цивільного позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі
3000 грн..

В
апеляції потерпілий ОСОБА_3 вважає, що
кваліфікація дій засудженого є неправильною,
оскільки останній мав умисел на заподіяння безпосередньо йому тілесних
ушкоджень, так як навмисно наніс йому
удар кулаком в обличчя, що
підтверджується висновком експертизи. Також не погоджується з вироком в частині
вирішення цивільного позову, тому
просить вирок суду скасувати і постановити свій вирок, застосувати до ОСОБА_2більш суворе покарання
та збільшити суму моральної шкоди.

Колегія
суддів, вислухавши доповідача, думки засудженого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_1
про задоволення апеляції засудженого,
потерпілого ОСОБА_3та його представника ОСОБА_4., які просили задовольнити апеляцію
потерпілого, міркування прокурора, про те,
що подані апеляції задоволенню не підлягають та про необхідність
залишення вироку суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінальної справи та
доводи поданих апеляцій, колегія суддів
не знаходить підстав для їх задоволення.

Висновок
суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_2 вчиненні зазначених у вироку
діянь за обставин встановлених судом,
відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується сукупністю зібраних у справі і досліджених в судовому
засіданні доказів і є обґрунтованим.

Засуджений
ОСОБА_2 в судовому засіданні винним визнав себе повністю та давав правдиві
свідчення, щиро розкаявся, сприяв розслідуванню справи.

Суд
обґрунтовано взяв в основу обвинувального вироку пояснення засудженого та
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки вони
об'єктивно підтверджуються висновком судово - медичних експертиз.

Так, згідно висновку судово - медичної експертизи
№ 2462 від 17.10.2006 року, згідно якого
у потерпілого ОСОБА_3 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку з астеногіпертензивним синдромом, забійної рани слизової верхньої губи, які могли утворитися 21.06.2006 року від дії
тупих предметів і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за
ознакою тривалого розладу здоров'я. Дані тілесні ушкодження могли виникнути
внаслідок удару кулаком в ділянку обличчя з послідуючим падінням та ударом
головою об землю (а. с. 41-42).

Згідно
висновку комісійної судово-медичної експертизи від 30.03.2007 року у
потерпілого ОСОБА_3мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою головного
мозку з розсіяної мікро органічною симптоматикою та стійкого
церебростенічного, цефалічного
синдромів, закрита травма шийного
відділу хребта з забоєм спинного мозку,
забійна рана слизової оболонки верхньої губи, які утворилися 21.06.06 року від удару
кулаком в обличчя, від якого виникла
рана верхньої губи з наступним падінням задньою поверхнею шиї та потиличною
ділянкою голови на паркан, внаслідок
чого виник забій головного мозку та шийного відділу хребта. Дані тілесні
ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою розладу здоров'я. Потерпілий
ОСОБА_3 отримав 3 групу інвалідності на період реабілітаційного періоду після
отриманої травми.

Суд І
інстанції, вирішуючи питання про вид та
міру покарання, та вирішуючи цивільний
позов потерпілого, вірно врахував саме
ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_2.3лочину, особу винного, його характеристики з місця проживання, навчання,
які є позитивними, стан його
здоров'я, а також обставини, що пом'якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Враховано сімейний
стан засудженого та його матеріальне становище.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до
висновку, що підстав для
перекваліфікації дій ОСОБА_2на ст. 122 КК України та призначення йому більш
суворого покарання і збільшення позовних вимог не має.

Згідно ст.
ст. 323, 324 КПК України всі процесуальні вимоги щодо
вироку судом дотримані, а вирок є
законним і обґрунтованим.

Дії
засудженого ОСОБА_2судом правильно кваліфіковані за ст. 128 ЮС України, як необережне спричинення середньої тяжкості
тілесних ушкоджень.

Покарання, яке призначено засудженому відповідає
характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним,
що характеризують його особу, та
всім обставинам справи і є справедливим.
Всі обставини, на які посилається
потерпілий ОСОБА_3 в своїй апеляції,
судом при обранні ОСОБА_2 покарання враховані.

Порушень
вимог кримінально-процесуального закону,
які тягнуть скасування вироку,
вивченням матеріалів справи не виявлено.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2та потерпшого ОСОБА_3залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду
Чернігівської області від 07 грудня 2006 року щодо ОСОБА_2-без змін.