Справа № 1-328/11
Провадження № 1/369/121/15
В И Р О К

іменем України

04.05.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Євтушок Ю.О.,

прокурора Польщенко Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має середню освіту, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, який в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.01.11 близько 22.15 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та перебуваючи в салоні автомобіля НОМЕР_1, який знаходився поблизу подвіря будинку № 42 по вул. Виноградній с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, де скориставшись неуважністю власника та сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон «Nokia-6700» ІМЕІ : 20971, вартістю 1245,85 грн., який був у чохлі, вартістю 80 грн., вставлену в телефон карту памяті на 1 Гб, вартістю 40 грн., вставлену у телефон сім-карту мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2, вартістю 21,45 грн. на рахунку якої знаходились гроші в сумі 200 грн. Після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник. Викраденим майном в подальшому розпорядився за власним розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_2 матеріальний збиток на загальну суму 1587,3 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, та показав суду, що 31.01.11 у вечірній час перебував поблизу приміщення кафе, яке розташоване в с. Лісники коло автодороги «Київ-Знам'янка». Разом з ним були дві дівчини Сніжана та Оксана. Сніжана являється його співмешканкою, вони разом проживають на протязі останніх трьох років. Оксана це його давня знайома. Близько 22 год. вони втрьох збирались їхати додому до нього, але той час до них підїхав знайомий ОСОБА_2 на своєму автомобілі «ВАЗ-2105». та запропонував підвести їх. Вони погодились. Дівчата сіли на заднє сидіння, а ОСОБА_1 присів на переднє пасажирське сидіння. Коли він сідав, то побачив, що на сидінні лежав мобільний телефон, який був у чохлі темного кольору. Сідаючи на сидінні він не прибрав телефон, а просто присів коло нього і в нього виник умисел на те, щоб викрасти вказаний мобільний телефон. Володимир підвіз їх в с. Лісники до його подвіря, яке знаходиться на вул. Виноградній,42. Тоді він попрощався із ОСОБА_2 та подякував йому що він підвіз їх. Під час цього непомітно для ОСОБА_2 і дівчат, він взяв вказаний мобільний телефон і поклав його у кишеню своєї курточки. Потім вийшов із автомобіля. Володимир нічого не підозрюючи поїхав звідти. Дівчата також не знали, що він. Дівчата спілкувались між собою, пішов у іншу кімнату де вимкнув телефон ОСОБА_2 та вийняв з неї сім карту. Потім він сховав телефон із сім картою так, щоб Сніжана їх не знайшла. Через певний час до нього додому приїхав ОСОБА_2 та повідомив, що зник його мобільний телефон. Він сказав, що не бачив його телефон і запропонував поїхати пошукати його. Вони поїхали до місця де вони зустрілись із ОСОБА_2. Також вони заходили у магазин, де ОСОБА_2 купував продукти харчування. Не знайшовши телефон ОСОБА_2 відвіз його додому. 02.02.11 він нічого не повідомляючи своїй співмешканці Сніжані дістав крадений телефон і поїхав на радіо ринок у м. Київ. Там він сподівався продати його. Близько 15 год. під час спроби продати телефон, його затримали працівники міліції і він зізнався у крадіжці. У скоєному щиро кається.

Суд вважає, що підсудний дав правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 299 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що помякшує покарання підсудному, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості, враховуючи особу підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, який не дивлячись та те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення грабежу (судимість погашена в порядку ст. 89 КК України), належних для себе висновків не зробив і знову вчинив умисний корисливий злочин, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані, що характеризують особу підсудного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку, про можливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до ст. 81 К України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі мобільний телефон «Nokia-6700» ІМЕІ: 20971, чохол до нього, карта памяті на 1 Гб, сім-карта мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_2 (а.с.25), залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_2. а.с.149

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Ю.С. Бурбела