справі - ДЯЧУК С І. Доповідач -ВС.
№ 11а-29-2007
24 квітня 2007 року м. Київ
апеляційний суд Центрального регіону України в складі: головуючого полковника
юстиції ГОВОРУХИ В. І., суддів: полковника
юстиції ЗАГОРУЙКА В. В. та підполковника юстиції ПОЛОСЕНКА B.C., при секретарі СМИКОВСЬКІЙ Н. В., за участю помічника військового прокурора
Київського гарнізону капітана юстиції КУШНАРЕНКА Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді військового
місцевого суду Київського гарнізону від 7
7 грудня 2006 року військовий
місцевий суд Київського гарнізону розглянув скаргу ОСОБА_1 на постанову
помічника військового прокурора Київського гарнізону від 24 червня 2006 року про відмову
в порушенні кримінальної справи відносно військовослужбовців Внутрішніх військ
МВС України ОСОБА_2 та
інших, виніс постанову про відмову в
погоджуючись рішенням суду, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить:
постанову суду скасувати; матеріали по заяві направити на новий судовий
розгляд; скасувати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.06.2006 року; направити
матеріали для проведення повторної прокурорської перевірки стосовно
військовослужбовців вч 3001
(3066) ВВ МВС України; розглянути питання щодо компенсації йому
за моральну шкоду у розмірі 1000
мінімальних зарплат.
обґрунтування скарги апелянт посилається на те,
що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з підстав невідповідності
висновків суду фактичним обставинам справи,
судом на його думку, дана
неправильна оцінка доказам, здобутим як
в суді, так і наявним в матеріалах
справи.
вважає, що судом обставини справи і
докази досліджувалися в суді однобоко,
неповно і необ'єктивно. При цьому
судом
було порушено його право на участь в судовому засіданні, чим він був позбавлений можливості надавати
докази суду.
Савченко в апеляції вказує
на те, що зазначений у постанові суду
висновок про те, що склад варти діяв
відносно нього в рамках наданих повноважень,
не відповідає дійсності. Зокрема,
під час розгляду касаційної скарги у Верховному Суді України
військовослужбовці конвою не зняли з нього наручників, чим унеможливили використовувати ним
привезених з собою нотаток і документів,
тобто обмежили його у захисті своїх законних прав. Даний факт, на його думку, всупереч висновкам суду свідчить про
наявність в діях військовослужбовців варти складу злочину.
Крім того, апелянт зазначає, що прокурор ПЕТРИК В. А. перевірку за його скаргою провів неповно, на що суд не звернув уваги.
доповідача, виступ прокурора, який вважав необхідним постанову суду
залишити без змін і апеляційну скаргу -
без задоволення, а також розглянувши
представлені матеріали і обговоривши доводи апеляції, суд регіону дійшов висновку, що постанова суду повинна бути залишена без
змін, виходячи з наступного.
Так, подана апеляція не містить переконливих
підстав, з якими закон пов'язує
можливість скасування постанови суду,
яка була винесена в порядку,
передбаченому ст. 236-2 КПК України.
цьому, одне з рішень, що передбачені вказаною статтею, суд приймає на підставі вивчених матеріалів
та пояснень особи, яка подала скаргу, в залежності від того, чи були при відмові у порушенні справи
відповідними посадовими особами прокуратури,
дізнання виконані вимоги ст. 99
КПК України. Будь-які дані про порушення вимог ст. 99 названого
Кодексу в представлених матеріалах відсутні,
не наведені вони і в апеляції.
ж, суд регіону враховує і те, що на стадії порушення кримінальної
справи, відповідно до вимог, передбачених главою 8 КПК України, основним питанням при розгляді відповідної
заяви чи повідомлення про злочин є питання про достатність даних, які вказують на наявність в діях тієї чи
іншої особи ознак злочину, а не повнота
проведеної перевірки, яка згідно
вимог, передбачених ч. 4 ст. 97 КПК
України, не є обовязковою, а проводиться лише в разі необхідності.
передбачають наведені вище статті КПК України і надання критичної оцінки діям
особи, яка вирішує питання щодо відмови
в порушенні кримінальної справи.
у скарзі ОСОБА_1 факти його доставки та перебування у Верховному Суді
підтверджуються як дослідженими в судовому засіданні поясненнями
інших осіб, постовою
відомостю, розпорядженнями командира частини 3066 на призначення
судової варти, копією ухвали Верховного
Суду від 11 травня 2006 року. Будь-яких
даних про невиконання складом варти розпоряджень складу суддів або начальника
варти у судовому засіданні суду першої інстанції не встановлено.
знайшов таких даних також суд регіону під час апеляційного розгляду справи.
з наведеного, посилання апелянта на
те, що висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи,
обставин, апеляційний суд не вбачає
законних підстав для задоволення апеляції і скасування постанови військового
місцевого суду Київського гарнізону від 7
грудня 2006 року, оскільки при розгляді скарги на постанову про
відмову в порушенні справи та винесенні зазначеної постанови не було допущено
порушень вимог кримінально-процесуального закону.
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 365, 366 і 377 КПК України,
військовий апеляційний суд Центрального регіону,
військового місцевого суду Київського гарнізону від 7 грудня 2006 року про
залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову помічника військового
прокурора Київського гарнізону від 24
червня 2006 року про
відмову в порушенні кримінальної справи щодо громадян ОСОБА_2 та інших - залишити без
змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.