У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Жука В.Г. і Скотаря А.М.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

та засудженого

ОСОБА_2

розглянула
в судовому засіданні 17 січня 2008 року в м. Києві кримінальну справу
за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 на вирок апеляційного суду Житомирської області від 9
липня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Новоград-Волинського

Житомирської області,

раніше неодноразово судимого,
останній раз

13.01.2006 року Новоград-Волинським

міськрайонним судом

Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України

із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки

позбавлення волі,

засуджено
за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_1 остаточно
призначено 12 років позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця

м. Новоград-Волинського Житомирської області,

раніше неодноразово судимого,
останній раз

13.01.2006 року Новоград-Волинським

міськрайонним судом

Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України

із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки

позбавлення волі,

засуджено
за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_2 остаточно
призначено 12 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_11 100 000 грн. моральної та 1 379 грн. матеріальної шкоди.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за вироком суду визнано винними у
вчиненні умисного вбивства ОСОБА_6 за таких обставин.

12 вересня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в м.
Новоград-Волинський Житомирської області на березі річки Смолка, побачили, що
неподалік них по 2-му провулку Горького, 11 йшов ОСОБА_6. Вони, з метою його
налякати, підбігли до ОСОБА_6 ззаду та зупинили його зненацька голосним окриком
“привіт”. ОСОБА_6, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, став
висловлюватись на їх адресу образливими словами. Тоді ОСОБА_2 і ОСОБА_5
вирішили вбити ОСОБА_6. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 ударив кулаком
в груди ОСОБА_6. Після цього останній
став відходити від них. Однак, ОСОБА_2 і ОСОБА_5, розуміючи, що ОСОБА_6
може від них втекти наздогнали ОСОБА_6,
і ОСОБА_2 знову наніс йому удар кулаком по спині, від цього удару ОСОБА_6 впав
на землю, а ОСОБА_2 та ОСОБА_5 разом стали ногами наносити йому численні удари
по голові та інших ділянках тіла, заподіявши тілесні ушкодження, чого ОСОБА_6
помер.

Коли ОСОБА_2 і ОСОБА_5, впевнившись, що позбавили життя
ОСОБА_6, відтягли його на декілька метрів з стежини, там залишили ОСОБА_6,
після чого зникли з місця події.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_2 порушує питання про зміну вироку та
просить перекваліфікувати його на п. 7
ч. 2 ст. 115 КК України. Зазначає, що у нього з ОСОБА_5 не було попередньої
змови на вбивство ОСОБА_6, оскільки він скоїв вбивство з хуліганських мотивів.
Посилається на неповноту та однобічність в дослідженні обставин справи. Просить
пом'якшити покарання, посилаючись на щире каяття. Крім того, просить скасувати вирок
Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.01.2006
року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та об'єднати в одне провадження справу щодо
нього за вчинення крадіжки та щодо скоєння вбивства ОСОБА_6, а об'єднану справу
направити на досудове слідство;

захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 порушує
питання про зміну вироку. Просить перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 296 та ч.
2 ст. 121 КК України. Зазначає, що не доведено умислу ОСОБА_2 на вбивство
ОСОБА_6.

захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_1 порушує
питання проскасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд.
Посилається на неповноту та однобічність в дослідженні обставин справи. Вважає,
що суд неправильно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_1 за п. 12 ч. 2 ст. 115
КК України, дії ОСОБА_1 були направлені
на вчинення хуліганських дій щодо потерпілого та заподіяння тілесних ушкоджень.
На її думку, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 296 КК України. Крім
того, суд, призначаючи покарання, недостатньо врахував усі пом'якшуючі обставини.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка, вважала, що вирок
постановлено законно і обгрунтовано, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги
задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у інкримінованих їм злочинам обґрунтовані
сукупністю досліджених і належним чином оцінених доказів, які відповідають
фактичним обставинам справи.

Доводи у всіх касаційних скаргах про
неправильну кваліфікацію дій засуджених не ґрунтуються на матеріалах справи.

Про винуватість ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у
вчиненому злочині підтверджують такі докази.

Так, самі засуджені показали в судовому
засіданні, що дійсно 12.09.2005 року вони раптово налякали ОСОБА_6, голосно
крикнувши за спиною у останнього, а коли той, повернувшись, та почав лаятись на
них, то вони його побили, вдаривши по декілька разів кулаками в груди.

Проте, в ході досудового слідства
ОСОБА_2 і ОСОБА_5 визнавали, що вони нанесли по декілька ударів ногами в голову
і тулуб потерпілого (т. 1, а.с. 118-120, 146-149).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
показали, що вони у якості понятих були присутні при відтворенні обстановки і
обставин події за участю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 і останні давали детальні покази, за яких обставин вони
били ОСОБА_6 руками і ногами і куди саме наносили удари ОСОБА_6.

Потерпіла ОСОБА_11 і свідок ОСОБА_10
показали, що 13.09.2005 року вони на городі неподалік р. Смолки побачили
їхнього сина і брата ОСОБА_6, котрий лежав на землі.

На ньому була брудна одежа, задерта
кофта, ніби його тягли за руки, обличчя було в крові, голова була побита.

Ці ж обставини підтверджуються і даними
протоколу огляду місця події - присадибної ділянки, що по 2-му провулку
Горького, 11 в м. Новоград-Волинський, де зазначено, що виявлено труп ОСОБА_6,
який лежить передньою частиною тіла до гори, ноги витягнуті вздовж тулуба, ліва
рука відведена вбік. Права рука
відведена в бік, спортивна кофта на животі загорнута, живіт оголений.

На відстані 1 м 20 см від лівого рогу
будинку фасадної сторони даної садиби, виявлені сліди невизначеної форми
підсохлої рідини червоно-бурого кольору, схожої на кров. На відстані 2 м від
рогу будинку виявлено чорний поліетиленовий пакет з двома тарілками. (т. 1,
а.с. 4-8).

Про наявність тілесних ушкоджень та
причину смерті потерпілого свідчить висновки судово-медичних експертиз, які
виявили на тілі ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: ран в тім'яно-потиличній
ділянці; синці та садна на обличчі, перелом нижньої стінки правої очної ямки верхньої щелепи справа; переломи кісток
носа; рани на слизовій оболонці; перелом першого зуба на нижній щелепі справа;
крововиливи у м'які тканини голови, переломи потиличної, тім'яних кісток, лівої
вискової кістки, клиноподібної кістки, ґратчастої кістки, верхньої стінки
правої очної ямки (лобної кістки);
розриви твердої мозкової оболонки, крововиливи над твердою мозковою оболонкою
по лініях переломів кісток та під твердою мозковою оболонкою в ділянці її
розривів та в шлуночки головного мозку, розміжчення та крововиливи в речовину
гіпофіза, лівої півкулі мозочка, полюса потиличної долі лівої півкулі мозку;
крововиливи в речовину Баролієвого моста, садна на задній поверхні грудної
клітини (велика кількість); синці у лопаткових та надлопаткових ділянках справа
та зліва; синець на тилі лівої кисті з переходом на 1-3 пальці.

Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої
черепно-мозкової-лицевої травми з ранами, синцями та саднами на голові,
переломами кісток основи та склепіння черепа, кісток обличчя, розміжчення та
розривів речовини головного мозку, крововиливів під оболонки, в речовину та
шлуночки головного мозку.

Тілесні ушкодження виявлені на
потерпілому могли утворитися від дії руки, взутої ноги. (т. а.с. 102-106,
235-236).

За висновками судово-психіатричних
експертиз, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 будь-якими психічними захворюваннями не страждали.
Під час вчинення злочину могли усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Примусових заходів медичного характеру підсудні не потребують, а тому суд
правильно визнав їх осудними. (т. 1 а.с. 199-200, 204 -205).

Всебічно та об'єктивно дослідивши всі
докази у їх сукупності та належно їх оцінивши, суд правильно кваліфікував дії
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Посилання у касаційних скаргах на
недоведеність попередньої змови у засуджених на умисне вбивство потерпілого
ОСОБА_6 та неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є безпідставними.

Суд дійшов правильного висновку про те,
що як видно з матеріалів справи, ОСОБА_5
і ОСОБА_2 зупинили ОСОБА_6 та згодом, використовуючи формальний привід, що їх
образили, почали наносили йому удари, що
і призвело до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, від яких наступила
його смерть. Потім відтягнули ОСОБА_6 з
місця, де його били. Такі дії підсудних є спільними та узгодженими і свідчать
про їх попередню змову на вчинення убивства, а не другого злочину. Про вчинення
саме убивства свідчить і той факт, що за висновком судово-медичної експертизи
на голові ОСОБА_6 було нараховано біля двох десятків тілесних ушкоджень, а його
смерть настала від відкритої черепно-мозкової-лицевої травми з ранами, синцями
та саднами на голові, переломів кісток основи та склепіння черепа, кісток
обличчя, розміжчення та розривів речовини головного мозку, крововиливів під
оболонки, в речовини та шлуночки головного мозку, що свідчить про те, що умисел
у засуджених був направлений саме на позбавлення життя потерпілого та перестали
наносити удари потерпілому після того, як той перестав подавати ознаки життя.

На обґрунтовані і доводи скарги ОСОБА_2
про необхідність скасування щодо нього вироку Новоград-Волинського міськрайсуду
від 13.01.2006 року за ч. 3 ст. 185 КК України та об'єднання в одне провадження
дану справу та справу про вчинення ним крадіжки і направлення об'єднаної справи
на нове досудове слідство.

Як вбачається із матеріалів справи,
після постановлення вироку від 13.01.2006 року за ч. 3 ст. 185 КК України було
встановлено, що ОСОБА_2 винний ще і у вчиненні іншого злочину - умисного
вбивства, а тому суд правильно застосував щодо ОСОБА_2 ч. 4 ст. 70 КК України.

Призначаючи ОСОБА_1 і ОСОБА_2
покарання, суд у відповідності із ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого
злочину, дані про особи винних, та обставини справи, що пом'якшують та
обтяжують покарання, і колегія суддів вважає, що призначене покарання є
необхідним і достатнім для виправлення засуджених і попередження вчинення ними
нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 395-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_2,
захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів
палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області від 9
липня 2007 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

В.М. Коновалов В.Г. Жук А.М. Скотарь