Справа № 11- 3752007 р. Головуючий у 1 інстанції - Стеблина А.В.
Категорія ст. 367 ч. 2 КК Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2007 р.

Апеляційний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Салая Г.А.
суддів - Демченка
О.В., Зенченко Т.С. з участю прокурора - Костюкова А.Л. захисника
- адвоката ОСОБА_1
обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом
першої інстанції на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2007
року, -

встановив :

Цією постановою
кримінальна справа по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народжен­ня, уродженця м. Ніжина Чернігівської області, українця,
громадянина Укра­їни, з вищою
освітою, одруженого, пенсіонера,
мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у
скоєнні злочину передбаченого ст. 367
ч. 2 КК
України, повернута проку­рору
Чернігівської області для організації проведення додаткового розсліду­вання.

Органами
досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в то­му, що він з 22 серпня 2000
року, працюючи начальником
Управління з пи­тань майна комунальної власності Чернігівської обласної
державної адмініс­трації, юридична
адреса якого: м. Чернігів, проспект Миру, 49-А,
здійснюю­чи керівництво цим структурним підрозділом
облдержадміністрації, основ­ним
завданням якого, відповідно до п.3
Положення про дане Управління,

2

було
забезпечення стабільних надходжень коштів до обласного бюджету за рахунок
продажу, або передачі комунального майна
в оренду, будучи персо­нально
відповідальним за виконання покладених на Управління завдань, тобто службовою особою, наділеною організаційно - розпорядчими та
адмі­ністративно - господарськими
повноваженнями, недбало ставився до
своїх службових обов'язків при наступних обставинах.

Так, 25
січня 1996 року, розпорядженням голови Чернігівської обласної
державної адміністрації №
57, відділу
управління майном кому­нальної власності облдержадміністрації були надані
повноваження орендо­давця майна обласної комунальної власності.

З цих
підстав, 3 лютого 1997
року, завідуючий відділом управління
майном комунальної власності Чернігівської обласної державної адмініст­рації
Сокулінський A.M. виступаючи орендодавцем, уклав із Закритим ак­ціонерним товариством
„Чернігівська фірма „Меблі", окремі
договори орен­ди №
25-07-50, та передав в
оренду цьому підприємству будівлі комунальної власності, що в м.
Чернігові по вул. Дніпровська, 26.

Після
чого, 25 лютого 1999
року, Чернігівська обласна рада
своїм рішенням затвердила перелік об'єктів комунальної власності області, пере­даних облдержадміністрації
зазначивши, що в її управлінні
знаходяться і бу­дівлі, розташовані в
м. Чернігові по вул. Дніпровська,
26.

Також, 17
листопада 1999 року, для ефективного використання кому­нального
майна області, яке здається в
оренду, та запровадження контролю за
надходженням і використанням орендної плати,
своїм рішенням Чернігівсь­ка обласна рада затвердила „Методику
розрахунку та порядок викорис­тання плати за оренду майна комунальної власності
області", і доручила обл­держадміністрації
провести орендні відносини у відповідності до цього рі­шення.

21 лютого 2000 року, у відповідності з вимогою обласної ради, началь­ник відділу управління майном
комунальної власності облдержадміністра­ції Сокулінський A.M., із З AT „Чернігівська фірма „Меблі" припинив дію договорів № 25-07-50, і на загальних підставах уклав з цим акціонерним то­вариством
новий договір оренди №
06-01, яким повторно
передав зазначено­му підприємству в оренду строком на 6 років нежилі
приміщення в м. Черні­гові по вул. Дніпровська,
26, а саме прохідну,
площею 34, 2 кв.м. ;
гараж (Г-1), площею 490,
8 кв.м. ; склад (В-2), площею 2530, 7 кв.м. ;
адмінбудівлю (В-2), площею 1160,
6 кв.м. ; експертною вартістю відповідно 9 700 грн.; 70
900 грн.; 145 200 грн. та 317 800 грн.

Крім
того, згідно вказаного договору, Сокулінський A.M. передав
в оренду підприємству ЗАТ „Чернігівська фірма „Меблі розташовані за тією ж
адресою також будівлю складу (Б-1) площею 2480,
1 кв.м. та адмінбудів­лю (Б-1) площею 193, 2 кв.м. , експертною вартістю відповідно 142 100 грн. та 64 000 грн.

Потім, 23
березня 2000 року на
посаду начальника відділу управління майном комунальної власності
облдержадміністрації був призначений ОСОБА_2,
а після реорганізації цього відділу в Управління, з 22
серпня 2000

3

року він
призначений на посаду начальника Управління з питань майна ко­мунальної
власності облдержадміністрації, на якій
і перебував до свого зві­льнення, тобто
до 19 грудня 2003 року.

Таким
чином, 5 вересня 2000
року, ОСОБА_2, будучи вже нача­льником зазначеного
Управління, яке у відносинах із
вищевказаним підпри­ємством виступило як правонаступник відділу, тобто орендодавцем, керую­чись рішенням постійної комісії
обласної ради з питань управління та розпо­рядження об'єктами комунальної
власності „Про надання пільг з орендної плати З AT „Чернігівська
фірма „Меблі", до договору № 06-01, уклав із цим орендарем додаткову угоду № 06-01/1 про визначення
йому на 2000 рік
пільгової орендної плати у розмірі 1
відсотка від експертної оцінки орендо­ваних ним будівель в м. Чернігові по вул. Дніпровській,
26.

Далі, 25 вересня 2000 року, з метою запровадження належного конт­ролю та
підвищення ефективності використання комунального майна, го­лова Чернігівської обласної державної
адміністрації видав розпорядження № 585,
та додатково поклав виконання делегованих обласною радою повно­важень по
управлінню комунальним майном області на новостворене Управління з питань майна
комунальної власності облдержадміністрації,
яке очолював ОСОБА_2

Після
чого, 27 грудня 2001 року, для поліпшення використання кому­нального
майна області, Чернігівська обласна рада
своїм рішенням затвер­дила нову „Методику розрахунку та порядок використання
плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ,
міст Чернігівсь­кої області",
і знову доручила облдержадміністрації провести орендні від­носини у
відповідності до цього рішення та припинила дію попередньої Ме­тодики.

В той
час ОСОБА_2, використовуючи повноваження
орендодав­ця та не зважаючи на те, що за
час роботи його начальником Управління,
ЗАТ „Чернігівська фірма „Меблі" орендної плати за використання
об'єктами комунальної власності не сплачує,
хоч і отримує плату за здачу їх в суб­оренду, проявляючи службову недбалість, заходів по стягненню цієї забор­гованості не
вживав, а 1 січня 2002
року по кожному з об'єктів,
зазначених в договорі №
06-01 від 21 лютого 2000 року знову уклав
із згаданим підприєм­ством додаткові угоди № 03-02/27у-1; №
03-02/27у-2; № 03-02/27у-3;
№ 03-02/27у-5
про передачу їх в оренду боржнику згідно нової Методики.

Під час
укладення угод, було визначено нову
експертну оцінку буді­вель:

· прохідної
площею 34, 2 кв.м. -
9554грн.;

· гаражу
(Г-1) площею 490, 8 кв.м. -
73 623 грн.;

складу
(Б-1) площею 2480, 1 кв.м. - 117 477 грн. та адмінбудівлі (Б-1) площею
193, 2 кв, м. - 65 312 грн. (або ж
разом з об'єкт (Б-1) загальною площею 2673,
3 кв.м. ціною - 182 789 грн.);

4

- складу (В-2)
площею - 2530, 7 кв.м. -
147 888 грн., адмінбудівлі
(В-2) площею 1160, 6 кв.м. -307
497 грн. (або ж разом об'єкт (В-2) загальною пло­щею 3 691, 3 кв.м. ціною -
455 385 грн.),

Крім
того, 03 квітня 2002
року, ОСОБА_2, керуючись новим рі­шенням постійної комісії
обласної ради з питань управління та розпоря­дження об'єктами комунальної
власності „Про надання пільг з орендної пла­ти ЗАТ „Чернігівська фірма „Меблі,
виступаючи як і до того орендодавцем, та незважаючи на те, що орендар продовжує не сплачувати орендну
плату за користування комунальним майном,
заходів по стягненню заборгованості не вжив, і знову уклав з цим боржником додаткові угоди
№ 1-2002, № 2-2002,
№ 3-2002, № 5-2002 щодо
визначення йому на 2002 рік
пільгової орендної плати у розмірі 1
відсотку від експертної оцінки вищезазначених будівель.

Отже, ОСОБА_2,
будучи на посаді начальника Управління з пи­тань майна комунальної
власності облдержадміністрації,
виступаючи орен­додавцем та здаючи в оренду підприємству ЗАТ
„Чернігівська фірма „Меб­лі" зазначені будівлі, діючи в порушення п.3 Положення про очолюване
ним Управління, а також п. 10 кожної із
вищевказаних Методик розрахунку та порядку використання плати за оренду майна
комунальної власності об­ласті,
затверджених відповідно рішеннями Чернігівської обласної ради 17 листопада 1999 року, а потім нової 27 грудня 2001
року, що зобов'язували орендодавця
вживати своєчасні та ефективні заходи до належного забезпе­чення виконання
орендарем своїх фінансових зобов'язань по сплаті оренд­ної плати за
користування комунальним майном,
проявляючи недбале став­лення до своїх службових обов'язків, по відношенню до ЗАТ „Чернігівська фірма
„Меблі" взагалі таких заходів не вживав,
орендної плати від цього орендаря не вимагав і не стягував, в наслідок чого надходжень коштів до
обласного бюджету за оренду зазначених об'єктів не забезпечив.

В
результаті невиконання ОСОБА_2 своїх
службових обов'язків, через недбале
ставлення до них, підприємство ЗАТ
„Чернігівська фірма „Меблі" не сплатило до обласного бюджету орендну плату
за користуван­ня об'єктами комунальної власності, розташованими в м. Чернігові по вул. Дніпровській,
26, відповідно:

-прохідної
з 01.10.2000 року по
червень 2003 року в
сумі - 922 грн. 06 коп.;

-гаражу
(Г-1) з 01.10.2000 року по 30.06.2003 року в сумі - 6 629 грн. 23 коп.;

-складу
та адмінбудівлі (В-2) з 01.10.2000
року по червень 2003
року в сумі 51 822 грн.68
коп.;

-складу
та адмінбудівлі (Б-1) з 01.10.2000
року по грудень 2002
ро­ку, тобто до передачі Управлінням
в особі ОСОБА_2 цього об'єкту в оренду іншому підприємству, орендної плати в сумі - 14 784 грн. 02 коп., а всього на загальну суму 74 157 грн. 99 коп., що в 250
і більше разів пе­ревищують неоподаткований мінімум доходів громадян і є
тяжкими наслід­ками для Чернігівської обласної ради.

5

Лише
після виявлення контролюючими органами фактів несплати бо­ржником орендної
плати, в жовтні 2003 року Управління
з питань майна ко­мунальної власності облдержадміністрації в особі
ОСОБА_2, вимушене було звернутися в
господарський суд Чернігівської області з позовом про стягнення боргів з ЗАТ
„Чернігівська фірма „Меблі", але
стягнути їх із цього, підприємства не
змогло за відсутністю вже на той час у боржника коштів або майна.

Таким
чином, не виконуючи свої службові
обов'язки, тобто обов'язки по стягненню
орендної плати з підприємства ЗАТ „Чернігівська фірма „Меб­лі" за
користування комунальним майном, через
несумлінне ставлення до цих обов'язків,
що спричинило тяжкі наслідки Чернігівській обласній раді у вигляді
матеріальних збитків на суму 74
157 грн. 99 коп., ОСОБА_2,
бу­дучи службовою особою скоїв злочин,
передбачений ст. 367
ч. 2 КК
України, тобто службову недбалість.

Направляючи
справу на додаткове розслідування, суд
зазначив, що під час досудового
розслідування була допущена суттєва неповнота,
яку не можна усунути в судовому засіданні, оскільки це потребує не лише виконан­ня
процесуальних рішень, які віднесені до
компетенції органів досудового слідства, а й винесення відповідних процесуальних актів
органу досудового слідства та прокурору. В постанові суд вказує на те, що він дослідив всі об­ставини по
справі, у тому обсязі доказів, які було надано суду, в тому числі й учасниками судового розгляду
безпосередньо. Крім того, в постанові
зазна­чено те, що суд не знаходить
можливим шляхом судового доручення переві­рити і уточнити фактичні дані, одержані в ході судового слідства.

Зокрема, судом запропоновано органам досудового
слідства усунути такі недоліки розслідування справи:

-Будівлі, розташовані по вул. Дніпровській-26 на баланс управлінню з питань
майна і комунальної власності облдержадміністрації не передава­лись. Тому
необхідно з'ясувати, чи мало право це
управління здавати в орен­ду майно, яке
не перебувало в нього на балансі та здійснювати контроль за надходженням
орендної плати.

-Право
надання пільг по орендній платі надано постійній комісії з пи­тань комунальної
власності обласної Ради, рішення якої є
обов'язковим для виконання ОСОБА_2.

-Згідно
посадових інструкцій ОСОБА_2, на нього
не покладено обов'язків по стягненню орендної плати за користування об'єктами
комуна­льної власності.

- Органи
досудового слідства не виконали у повному обсязі попередніх вказівок
апеляційного суду при повернення справи на додаткове розсліду­вання.

Не
погоджуючись з постановою суду,
прокурор, який брав участь в
розгляді справи судом першої інстанції,
подав апеляцію, в якій просить
по-

6

станову
скасувати, а справу направити в той же
суд в іншому складі суду. Свої вимоги аргументує тим, що вказана постанова винесена передчасно та з
порушенням норм кримінально-процесуального законодавства. Також, поси­лається на те, що в ході досудового слідства слідчим не були
порушені вимо­ги ст. 22
КПК України, так як він провів всі
можливі слідчі дії, які були спрямовані
на доведення винності підсудного ОСОБА_2 щодо скоєння злочину
передбаченого ст. 367
ч. 2 КК
України, оскільки останній був зо­бов'язаний
вжити своєчасні та ефективні заходи до належного забезпечення виконання
орендарем своїх фінансових зобов'язань по сплаті орендної плати за користування
комунальним майном.

В
апеляції, зокрема, зазначено,
що органом досудового слідства дано правової оцінки тому факту, що будівлі по вул. Дніпровській-26 в м. Черніго­ві не приймались на баланс
управлінням, яким керував ОСОБА_2. У
відпові­дності до п.10 Методик розрахунку та порядку використання плати за орен­ду
майна комунальної власності області,
затверджених в 1999
та 2001 роках, передбачена відповідальність керівника
органа-орендодавця за своєчасну сплату орендної плати.

Судом, на думку автора апеляції, залишено поза увагою, що згідно Положення про Управління з питань
майна комунальної власності облдержа­дміністрації, саме на ОСОБА_2 було покладено обов'язок по
забезпечен­ню стабільних надходжень до обласного бюджету коштів за рахунок
продажу або здачу в оренду цього майна.

В
засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляцію, просив її задовольнити, обґрунтовуючи свою позицію наведеними у ній
підставами.

Обвинувачений
ОСОБА_2 та його захисник -
адвокат ОСОБА_1 заперечували проти задоволення апеляції, вважали,
що кримінальна справа розслідувана неповно та необ'єктивно.

Вислухавши
в судовому засіданні суддю-доповідача,
учасників про­цесу, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляція підлягає
задоволенню з таких підстав.

У
відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року „Про
практику застосування судами України за­конодавства, що регулює повернення кримінальних справ на
додаткове роз­слідування",
відповідно до ч. 1
ст.
281 КПК
повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду
допускається лише тоді, коли непо­внота
або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судо­вому
засіданні.

Якщо суд
має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового
розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудно­го, потерпілого,
свідків, виклику й допиту нових
свідків, проведення додат­кових чи
повторних експертиз, витребування
документів, давання судових доручень у
порядку, передбаченому в ст.
315і КПК, вчинення інших проце­суальних
дій, а також шляхом поновлення порушених
під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на дода-

7

ткове
розслідування є неприпустимим. За
необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів
( ст. 280 КПК).

В
постанові суду про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування не
наведено з достатньою переконливістю, що
за наявних у ній доказів неможливо постановити рішення по суті.

Судом
встановлено і учасниками процесу не спростовано, що будівлі по вул. Дніпровській-26 в м. Чернігові не передавались на баланс
Чернігівсь­кій облдержадміністрації. Законодавчо процедура передачі майна
обласної Ради до органу, який здійснює
його оперативне управління, не
прописана. Проте, судом не було взято до
уваги, що ініціатором процесу постановки
бу­дівель на баланс повинна бути обласна державна адміністрація в особі відпо­відного
управління.

Даючи
пояснення в апеляційному суді, ОСОБА_2 в
обґрунтуван­ня своєї позиції,
дистанціював себе від обласної державної адміністрації, на­полягаючи,
що він був лише виконавцем і ніяких рішень не приймав, а конт­роль за сплатою орендної плати
здійснювало фінансове управління облдер­жадміністрації. Водночас він свідомо
замовчував, що саме він, ОСОБА_2,
перебував на посаді начальника відділу облдержадміністрації, на який було покладено обов'язки оперативного
управління комунальним майном області і саме він, ОСОБА_2,
займався підготовкою та прийняттям управлінських рішень відносно цього
майна. Готуючи ці рішення, він у від­повідності
до Закону України „Про державну службу" зобов'язаний був су­воро
дотримуватись Конституції і законів України а також покладених на нього
посадових обов'язків.

Відповідно
до листа-роз'яснення Чернігівської обласної Ради від 9 лютого 2005 року, орендодавцем будівель по вул. Дніпровській-26 в м. Чер­нігові виступала обласна державна
адміністрація в особі керованого ОСОБА_2
управління. Ці об'єкти постійно перебували в управлінні держадмі­ністрації.
(т.10 а.с. 52-53).

Згідно
роз'яснення Чернігівської обласної Ради від 27 квітня 2006
p., її рішенням від 25
лютого 1999 р. був
затверджений перелік об'єктів комуна­льної власності області, які передані в управління обласної
держадміністра­ції. Ніяких інших документів (в тому числі актів передачі на
баланс в ОДА) законодавством України про місцеве самоврядування не
передбачено, (т.16 а.с. 4).

Лист-роз'яснення
Чернігівської обласної державної адміністрації від 5 травня 2006 р.
свідчить, що Головне фінансове
управління облдержадміні­страції не було орендодавцем нерухомого майна і тому
не контролювало надходження орендної плати за це майно, (т. 16 а.с.
9). Це ж
підтверджено Положенням про Головне фінансове управління обласної державної
адмініс­трації (т.16 а.с. 10-14).

У
відповідності до листів-роз'яснень управління з питань комуналь­ної власності
Чернігівської обласної державної адміністрації,
це управління мало право вирішувати питання про розірвання договорів
оренди при неви­конання умов цих договорів,
в тому числі несплати орендної плати.
При

8

прийнятті
комунального майна в оперативне управління,
першочерговим є рішення про прийняття цього майна на баланс. Дане питання вирішується керівником
управління. Він же вирішує питання експертної оцінки майна, управління комунального майна повинно було
прийняти в оперативне управ­ління об'єкти комунальної власності. (т.10
а.с. 157-159, 164-166).

Згідно ст. 5 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна", орендодавцями майна, яке перебуває у комунальній власності, є ор­гани,
уповноважені органами місцевого самоврядування, а в даному випадку - Чернігівська
обласна державна адміністрація.

Рішенням
Чернігівської обласної ради від 26
грудня 1997 року, було делеговано повноваження по управлінню
комунальним майном області Чер­нігівській обласній державній адміністрації (т.3
а.с. 10).

Рішенням
Чернігівської обласної ради, затверджено
перелік майна комунальної власності, яке
передане в управління облдержадміністрації,
в тому числі по вул. Дніпровській
- 26 (т.3 а.с. 37).

Таким
чином, органи досудового слідства з
достатньою повнотою з'ясували можливість здачі в оренду комунального майна
відповідним орга­ном облдержадміністрації,
якому ці повноваження делеговані. Оскільки ці докази покладені в
обґрунтування обвинувачення, то їм, відповідно,
органа­ми досудового слідства дана оцінка. Суд, не будучи пов'язаним з думкою об­винувачення
чи захисту, може погодитись повністю або
частково з цією оці­нкою, або відхилити
її.

Відповідно
до Положення про управління з питань майна комуналь­ної власності
облдержадміністрації, дане управління
приймає на свій баланс об'єкти власності,
здає їх в оренду, здійснює облік
об'єктів, забезпечує конт­роль за їх
використанням, та здійснює інші
повноваження відносно майна (т.1а.с.
276-278).

Згідно
посадових інструкцій начальника управління з питань майна комунальної власності
облдержадміністрації вбачається, що він
несе персо­нальну відповідальність за виконання покладених на управління
завдань. (т.3 а.с. 125-126). Відповідно до п.
10 Методик
розрахунку та порядку вико­ристання плати за оренду майна комунальної власності
області, затвердже­них рішеннями
Чернігівської обласної Ради 17
листопада 1999р. та 27
грудня 2001 року, орендодавець зобов'язаний вживати своєчасні
та ефективні заходи до належного забезпечення орендарем своїх зобов'язань та
користування майном комунальної власності. Несвоєчасне вжиття заходів до
погашення заборгованості є підставою для притягнення до відповідальності
керівника організації - орендодавця, (т.
З а.с. 52, 60).

Таким
чином, органи досудового слідства
пред'явили ОСОБА_2 обвинувачення,
виходячи з тих положень,
посадових обов'язків, інструкцій
і методик, які існували під час
перебування обвинуваченого на посаді началь­ника управління з питань майна
комунальної власності облдержадміністра­ції. Оскільки органи досудового
слідства вважають, що ці нормативні доку­менти
прямо передбачають обов'язок ОСОБА_2 по стягненню заборгова­ності та його
відповідальність за невиконання цих обов'язків,
то ними вже

9

дана
оцінка посадовим обов'язкам ОСОБА_2 Суду необхідно при розгля­ді справа дати
оцінку цим нормативним документам і з урахуванням їх в комплексі, вирішити справу по суті.

Щодо
невиконання органами досудового слідства попередньої ухва­ли апеляційного
суду, то посилання на цю обставину є
безпідставними. Ці вказівки стосувались обвинувачення ОСОБА_2 по ст. 210 ч. 2 КК України.
Кримінальна справа, порушена відносно
нього за цією нормою закону, орга­нами
досудового слідства закрита.

Апеляційний
суд дійшов висновку, що органами
досудового слідства зібрано велику кількість доказів, які дозволяють постановити рішення по суті
справи, не повертаючи її на додаткове
розслідування. При розгляді справи суду необхідно ретельно допитати свідків, в тому числі колишніх підлеглих ОСОБА_2, покази яких можуть вказати на поведінку
обвинуваченого під час перебування його на посаді начальника відділу
облдержадміністрації і можуть підтвердити або спростувати суб'єктивну сторону
інкримінованого обвинуваченому злочину. В справі знаходяться документи, які стосуються прийняття рішень щодо майна по
вул. Дніпровській - 26,
до який прямо при­четний ОСОБА_2 як керівник підрозділу
облдержадміністрації. Крім того, суду
слід взяти до уваги, що по справі
проведено кілька документаль­них перевірок,
акти яких знаходяться в матеріалах справи. Висновки цих ак­тів, які свідчать про певні порушення з боку
ОСОБА_2, підлягають оцінці разом з
іншими доказами.

Апеляційний
суд наголошує на тому, що кримінальна
справа відносно ОСОБА_2 була порушена 22
грудня 2003 року
(т.1 а.с. 4). Тобто, на сього­днішній
день розслідування і розгляд її триває понад 4 роки. З урахуванням
ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод та преце­дентно!* практики Європейського суду з
прав людини (справа Меріт проти України - рішення від ЗО березня 2004 p.), таке тривале провадження у спра­ві може не
відповідати її складності й тяжкості пред'явленого звинувачення. Тому по справі
необхідно постановити судове рішення щодо винуватості або не винуватості
ОСОБА_2 в пред'явленому йому звинуваченні.

Таким
чином, постанова суду першої інстанції
про повернення кримі­нальної справи на додаткове розслідування постановлена
безпідставно і під­лягає скасуванню з поверненням кримінальної справи на новий
судовий роз­гляд.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 366,
374, 377, 381 КПК Украї­ни, апеляційний суд, -

ухвалив :

Апеляцію
прокурора, який брав участь в розгляді
справи судом першої інста­нції задовольнити. Постанову Деснянського районного
суду міста Чернігова від 26
лютого 2007 року про
повернення на додаткове розслідування кримі-

10

нальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_2 по
ст. 367 ч. 2 КК України
скасувати. Справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі.