В И Р О К
Іменем України
16.03.2015 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- потерпілого ОСОБА_4 ,
- обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого: вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 09.04.2033 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки; вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 16.12.2003 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі; вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 10.03.2004 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на п`ять років позбавлення волі, звільненого з місць відбування покарання 28.05.2008 року постановою Літинського районного суду Вінницької області від 20.05.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк вісім місяців; вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 19.05.2009 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на чотири роки позбавлення волі, звільненого з місць відбування покарання 19.06.2012 року постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.06.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк десять місяців 13 днів,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
УСТАНОВИВ :
Приблизно о 23 годині 45 хвилин 15.01.2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння, підійшов до розташованого біля зазначеного будинку складського приміщення, відчинив двері останнього та взяв звідти до рук алюмінієвий бідон вартістю 250 грн., після чого рушив із ним додому. При його наближенні до хвіртки з будинку вийшов ОСОБА_4 разом із своєю дружиною ОСОБА_6 , які голосно крикнули ОСОБА_5 залишити бідон, однак, останній, продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи, що таємне викрадення майна переросло у відкрите заволодіння ним, умисно, відкрито, повторно заволодів вказаним алюмінієвим бідоном, який відніс до свого місця проживання, чим завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю.
Показав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище.
Пояснив, що пізно ввечері 15.01.2015 року він прийшов до будинку ОСОБА_4 , якому раніше кілька разів допомагав по господарству та знав розташування будівель та приладдя. Розраховуючи, що господарі вже сплять, він через хвіртку пройшов подвір`ям до сараю, відчинив двері та взяв алюмінієвий бідон, щоб здати його на пункт прийому металобрухту і отримані кошти витратити на власні потреби. Коли він із бідоном проходив назад подвір`ям, з будинку вийшли потерпілий із дружиною, які крикнули йому залишити бідон, проте, він не зважив на них та поніс викрадений бідон далі, діставшись будинку свого брата де він мешкає також, поклав бідон до споруди вбиральні, після чого сам попрямував до власного будинку. Визнав, що у вказаний спосіб він відкрито викрав належний потерпілому ОСОБА_4 алюмінієвий бідон та погодився із визначеною у розмірі 250 грн. його вартістю.
У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що за чверть до півночі 15.01.2015 року він почув гавкіт собаки знадвору свого будинку. Визирнувши у вікно побачив на власному освітленому вуличним ліхтарем подвір`ї обвинуваченого ОСОБА_5 , який ніс в руках алюмінієвий бідон. Одразу ж разом із дружиною вибігли на ганок та крикнули ОСОБА_5 залишити бідон, однак, той не підкорився та поніс бідон далі. Тоді потерпілий швидко вдягнувся, узяв переносного ліхтаря та побіг навздогін обвинуваченому. Побачивши, що той поклав викрадений бідон до вбиральні домоволодіння свого брата, ОСОБА_4 покликав останнього та у його присутності забрав свій бідон, а його дружина в цей час зателефонувала до дільничного інспектора міліції та повідомила йому про крадіжку. Вказав, що наразі ніяких претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_5 він не має. Просив суворо не карати обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений та потерпілий повідомили, що кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано заперечень проти вказаного обсягу та порядку дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є тяжким злочином, разом з тим він не є складним та є одноепізодним; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, якість зібраних під час провадження досудового слідства доказів сумнівів у суду не викликають.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.186 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення вказаних протиправних дій, поєднаних з проникненням у приміщення.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, наразі він ніде офіційно не працює, існуючи за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи, на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання.
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в ході судового розгляду давав правдиві показання, чим активно сприяв встановленню істини у справі, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Встановлена в судовому засіданні ознака рецидиву злочинів не застережена в обсязі пред`явленого обвинувачення, а тому як обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не враховується.
З урахуванням сукупності наведеного суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, і не вбачає в даному конкретному випадку можливості застосування до нього вимог ст.69 КК України.
Одночасно, приймаючи до уваги, що вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким злочином, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який хоча й раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак, враховуючи обставину, що пом`якшує його покарання, із неврахуванням обставини, що обтяжує покарання, та приймаючи до уваги думку потерпілого, який не вимагав суворого покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього певних обов`язків на період іспитового строку.
Враховуючи, що в ході судового провадження ніким не заявлено про скасування чи зміну попередньо обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, його слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ слід залишити у розпорядженні потерпілого.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1) не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.
Речовий доказ: алюмінієвий бідон ємкістю 40 л. залишити в розпорядженні ОСОБА_4 (а.к.п.23,24)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1