Справа №587/2318/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/92/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 16 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець селища Низи Сумського району Сумської області, раніше судимий вироком Сумського районного суду Сумської області від 16 листопада 2010 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, і на підставі ухвали Ковпаківського районного суду міста Суми від 12 вересня 2013 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на строк один рік, три місяці і два дні,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і йому призначено за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років та на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 16.11.2010 року визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років., а також за результатами розгляду цивільного позову потерпілої ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та вирішено долю речових доказів,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 07 серпня 2014 року, близько 23 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на АДРЕСА_1 та маючи при собі кухонний ніж, який він взяв за місцем свого проживання, вчинив словесну сварку з ОСОБА_10 , в ході якої на ґрунті раптово виникших неприязних відносин, переслідуючи мету на вбивство ОСОБА_10 , наніс йому мавшимся кухонним ножем не менше п`яти ударів в область грудної клітини, не менше двох ударів в область живота, один удар в область спини зліва і один удар в область тіменної частини голови зліва, спричинивши при цьому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, несумісні з життям, після чого з місця події зник, а ОСОБА_10 08 серпня 2014 року, близько 00 год. 45 хв. від заподіяних йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої медичної допомоги.

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити, пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував такі пом`якшуючі покарання обставини, як дані про особу обвинуваченого, його щире каяття та сприяння розкриттю злочину;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання з урахуванням того, що він свою вину визнавав, щиро кається і що його мати перебуває на пенсії та потребує допомоги, а також що на момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він перебував в стані нервового зриву та не мав намірів вбивати потерпілого і що суд першої інстанції поверхово допитав свідка, позбавивши його можливості відповісти на поставлене захисником запитання.

Прокурор ОСОБА_11 , який брав участь в судовому розгляді кримінального провадження, також подавав на вирок суду у даному провадженні апеляційну скаргу, в якій просив ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалити апеляційним судом свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років та на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за попереднім вироком остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років.

Однак, прокурор ОСОБА_11 до початку апеляційного розгляду провадження, користуючись своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 403 КПК України, відмовився від апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд провадження здійснено за неявки потерпілої ОСОБА_9 за умов ненадходження від неї жодних клопотань чи заперечень.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 і думку захисника ОСОБА_8 , які подані ними апеляційні скарги підтримують, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти апеляційних скарг заперечує, вважає вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів дійшла переконання, що подані обвинуваченим і захисником апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним 07 серпня 2014 року за обставин, викладених у вироку, умисного вбивства ОСОБА_10 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні належних, допустимих та достатніх доказах, яким суд дав об`єктивну оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Зокрема, дані висновки суду підтверджується показами самого обвинуваченого ОСОБА_7 який в судовому засіданні свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 визнав повністю і показав, що він 07 серпня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи при собі кухонний ніж, перебував на вулиці Шлях в селищі Низи, де розшукував свою співмешканку ОСОБА_12 , і коли побачив, що ОСОБА_12 стоїть на дорозі біля ОСОБА_10 , то підійшов до них і вчинив словесну сварку з ОСОБА_10 , під час якої на грунті раптово виникшої неприязні мавшимся ножем наніс ОСОБА_10 декілька ударів, точної кількості яких не пам`ятає, але два удари він точно наніс у живіт потерпілого.

Такі покази обвинуваченого щодо заподіяння саме ним 07 серпня 2014 року ножем тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 підтверджуються сукупністю показів допитаних у судовому засіданні свідків.

Так, свідок ОСОБА_12 показала, що 07 серпня 2014 року вона, її співмешканець ОСОБА_7 і прийшовший до них ОСОБА_10 вживали спиртні напої в житлі ОСОБА_7 , згодом у вечірній час вона пішла з ОСОБА_10 в бар, після виходу з якого їх неподалік селищної ради зустрів ОСОБА_7 , який сказав їй щоб вона ішла додому, а сам залишився поговорити з ОСОБА_10 та згодом покликав її і повідомив, що завдав порізи ОСОБА_10 .

Допитані судом в якості свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , кожна окремо показали, що вони були очевидцями сварки між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 у присутності ОСОБА_12 поблизу селищної ради на вулиці селища Низи, та чули як ОСОБА_10 просив ОСОБА_7 прибрати ніж, а коли через деякий час ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 покинули місце події, вони підбігли до ОСОБА_10 , то побачили наявність на його тілі порізів, з яких текла кров, в тому числі - рани живота, у зв`язку з чим вони викликали до нього лікаря і швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що в ніч з 07 на 08 серпня 2014 року, бачив на вулиці в селищі Низи ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , за якими ішов ОСОБА_7 , а коли він згодом проїжджав велосипедом неподалік селищної ради, то побачив ОСОБА_10 на тілі якого були помітні різані рани, а сам ОСОБА_10 тримався за живіт і повідомив, що зазначені рани йому завдав ОСОБА_7 ..

З висновку судово-медичного експерта за №547 від 24.09.2014 року, який суд також поклав в обґрунтування вироку щодо ОСОБА_7 , убачається, що за результатами судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 , який помер під час доставлення його, з місця події до медичного закладу, установлено наявність на трупі трьох проникаючих і трьох непроникаючих колото-різаних ран грудної клітки та проникаючої колото-різаної рани живота, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого (т. 1 а. пр. 183-186).

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він перебував в стані нервового зриву та не мав намірів вбивати ОСОБА_10 , то такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_7 вбивства ОСОБА_10 в стані сильного душевного хвилювання чи неосудному стані, а обстановка і обставини події та характер і локалізація виявлених на трупі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень переконливо свідчить про те, що ОСОБА_7 умисно цілеспрямовано і інтенсивно наніс в ході сварки числені колото-різані удари наявним у нього ножем у життєво важливі органи ОСОБА_10 , що переконливо свідчить про наявність у нього умислу на позбавлення життя потерпілого . Тому, дії ОСОБА_7 , що призвели до позбавлення життя ОСОБА_10 суд, правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції поверхово допитав свідка, позбавивши його можливості відповісти на поставлене захисником запитання.

В ході апеляційного розгляду даного провадження обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що вищевказані доводи стосуються допиту свідка ОСОБА_12 та заданого їй захисником ОСОБА_8 питання про те чи не спровокувала вона своєю поведінкою 07 серпня 2014 року ОСОБА_7 до насильницьких дій щодо ОСОБА_10 .

Разом з тим, з матеріалів фіксування кримінального провадження в суді першої інстанції убачається, що свідок ОСОБА_12 була допитана в судовому засіданні 27 листопада 2014 року і захисник ніяким чином не був обмежений судом у реалізації його права ставити запитання зазначеному свідку як і не була обмежена свідок ОСОБА_12 у наданні відповідей на запитання захисника аж до його повідомлення суду про вичерпання у нього запитань до свідка ОСОБА_12 .

Колегія суддів також вважає непереконливими доводи обвинуваченого і захисника про призначення ОСОБА_7 занадто суворого покарання через неповноту врахування судом ряду пом`якшуючих обставин.

Відповідно до вимог ст. 50 і ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен врахувати сукупність тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції додержався у даному кримінальному провадженні вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, суд на виконання вимог ст. 50 і ст. 65 КК України належно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, обставини обтяжуючі покарання, якими є рецидив злочинів і вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обставини, що пом`якшують покарання, а саме - щире каяття і активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину.

При цьому, доводи адвоката про недостатність врахування судом обставин пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 , та доводи обвинуваченого про необхідність врахування при призначенні йому покарання те, що його мати потребує допомоги мають декларативний характер і не порушують обґрунтованості ухваленого у даному провадженні вироку.

Враховуючи вищевказане, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання є справедливим та обґрунтованим на вимогах закону, а призначене у повній відповідності з вимогами ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків - необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Допущення в ході судового розгляду даного кримінального провадження порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність ухваленого судового рішення колегія суддів не убачає.

За таких обставин ухвалений судом першої інстанції щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обгрунтованим, а тому зміні чи скасуванню за поданими обвинуваченим і його захисником апеляційними скаргами не підлягає.

Тому, керуючись ч.2 ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 418, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Сумського районного суду Сумської області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а подані захисником ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційні скарги залишити без задоволення.

Ця ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той сами строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4