Справа № 185/2238/15-к
Провадження № 1-кп/185/193/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000254 від 02.02.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не одноразово судимого, в тому числі останній раз:
- 17 січня 2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки шість місяців. Звільнений 22 липня 2014 року з Жовтоводської виправної колонії № 26 Дніпропетровської області згідно постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26 січня 2015 року приблизно о 18.55 год. ОСОБА_5 прийшов за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_4 вийшов з квартири до ОСОБА_5 на сходинкову площадку п`ятого поверху четвертого під`їзду зазначеного вище будинку та вони стали спілкуватися.
Під час спілкування ОСОБА_5 побачив у ОСОБА_4 в правій руці належний останньому мобільний телефон марки «Нокіа С5-002», в зв`язку з чим у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір на заволодіння зазначеним мобільним телефоном шляхом обману.
Реалізуючи зазначений злочинний намір ОСОБА_5 , з вигаданою пропозицією зателефонувати, попрохав у ОСОБА_4 мобільний телефон , чим шляхом обману ввів останнього в оману.
В свою чергу ОСОБА_4 будучи введеним в оману ОСОБА_5 , погодився виконати його прохання та приблизно о 19.00 год. того ж дня передав належний йому мобільний телефон ОСОБА_5 ..
В той же час ОСОБА_5 , заздалегідь маючи намір не повертати мобільний телефон, скориставшись тим, що ОСОБА_4 на декілька хвилин зайшов в приміщення квартири за місцем свого мешкання , зник з мобільним телефоном марки «Нокіа С5-002», спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 116/38 від 09 лютого 2015 року, матеріальну шкоду на суму 322 грн.82 коп.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю, заявив про каяття з приводу вчиненого та дав покази про те, що 26 січня 2015 року приблизно о 18.55 год. він прийшов за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_4 вийшов з квартири до нього на сходинкову площадку п`ятого поверху четвертого під`їзду зазначеного вище будинку та вони стали спілкуватися.
Під час спілкування він побачив у ОСОБА_4 в правій руці належний останньому мобільний телефон марки «Нокіа С5-002», в зв`язку з чим у нього раптово виник злочинний намір на заволодіння зазначеним мобільним телефоном шляхом обману та він, з вигаданою пропозицією зателефонувати, попрохав у ОСОБА_4 мобільний телефон , чим шляхом обману ввів останнього в оману.
ОСОБА_4 повірив йому та погодився виконати його прохання, передав йому мобільний телефон марки «Нокіа С5-002», з сім-картою мобільного оператора МТС № НОМЕР_1 .

В той же час він, заздалегідь маючи намір не повертати мобільний телефон, скориставшись тим, що ОСОБА_4 на декілька хвилин зайшов в приміщення квартири за місцем свого мешкання , зник з мобільним телефоном марки «Нокіа С5-002», та заволодів зазначеним майном.
Додав, що повністю розкаюється у вчиненому, а заподіяна шкода повністю відшкодована власнику.
Крім того, зазначив, що повністю згоден з висновком товарознавчої експертизи № 116/38 від 09 лютого 2015 року, яка встановила спричинений потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 322 грн.82 коп.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав аналогічні показання з приводу перебігу та обставин вчиненого відносно його майна кримінального правопорушення та підтвердив відшкодування обвинуваченим спричинених збитків у повному обсязі.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх а також допитувати осіб, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку прокурора та потерпілого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Аналізуючи покази обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці покази з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 та показаннями потерпілого, суд робить висновок про те, що показання обвинуваченого та потерпілого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних , а відтак, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. ст.190 КК України - доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_5 підлягає покаранню за вчинення кримінального правопорушення середньої тяжкості, є раніше судимим.
Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття обвинуваченого, відшкодування в повному обсязі потерпілому спричиненої матеріальної шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, досудовому слідству у встановлені істини у справі.
Обтяжуючих обставин у справі не встановлено.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправити обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим ОСОБА_5 має бути засудженим за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією вказаної статті, але умовно, із застосуванням до призначеного покарання положень ст.ст.75,76 КК України.
Речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі строком один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком один рік з іспитовим терміном один рік.
Зобов`язати ОСОБА_5 , у відповідності до ч.1 п.2 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1