Справа № 1418/1641/12
Провадж.№ 1/1418/138/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2012 року Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі : Кічігіну Д.А.,

за участю прокурора: Коніщука М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця

с. Майорівка,
Новобузького району Житомирської
області, українця,
громадянина України, маючого середню
освіту, одруженого, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого:

08.09.2009р. Новобузький р/с Миколаївської
області за ст. 263 ч.1 КК України до 160
годин громадських робіт.

в скоєні злочину передбаченого ст.
389 ч. 2 КК України -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2009р. ОСОБА_1 був засуджений
Новобузьким районним судом
Миколаївської області за ст. 263 ч. 2 КК
України. На підставі ст. 56 КК України
йому була призначена міра покарання у
вигляді 160 годин громадських робіт.
30.10.2009р. засуджений ОСОБА_1, був
постановлений на облік в кримінально
-виконавчій інспекції Новобузького
району та він був ознайомлений з
порядком та умовами відбування
призначеного покарання у вигляді 160
годин громадських робіт, про що було
складено підписку та в цей день йому
було видано направлення до місця
відбування призначеного покарання
-Баратівської сільської ради, до яких
він повинен був приступити 02.11.2009р.
Також був попереджений про
відповідальність за ухилення від
відбування призначеного покарання
згідно ст. 389 ч. 2 КК України. Крім цього
ОСОБА_1 було встановлено періодичність
проходження реєстрації в КВІ два рази
на місяць, з чим він був ознайомлений.
ОСОБА_1 приступив до роботи 9 листопада
2009 року та працював по 20 листопада 2009
року. Відпрацював 40 годин призначеного
покарання, він припинив відбувати
призначене покарання без поважних на
те причин, поїхавши на заробітки, тобто
покинувши своє місце проживання, не
повідомивши кримінально -виконавчу
інспекцію. Незважаючи на попередження
ОСОБА_1 на реєстрацію та виклики до КВІ
не з'являвся. 05.02.2010р., ОСОБА_1 був
викликаний до Новобузької КВІ, та був
офіційно попереджений за допущення
порушення порядку та умов відбування
призначеного покарання. З 10.02. по
15.02.2010р., ОСОБА_1 відпрацював на
території Баратівської сільської ради
ще 16 годин громадських робіт та в
подальшому відмовився від відбування
покарання. Без дозволу КВІ
неодноразово їздив на заробітки,
залишаючи своє місце проживання, тобто
почав злісно ухилятися від явки до КВІ
та відбування призначеного судом
покарання. За допущення порушення
порядку та умови відбування
призначеного покарання засудженому
ОСОБА_1 були винесені офіційні
попередження 05.02.2010р., 09.04.2010р., але не
зважаючи на це, засуджений так і не
приступив до відбування покарання.
Станом на 09.07.2012р. ОСОБА_1 відпрацював
лише 56 годин громадських робіт. На
протязі тривалого часу ОСОБА_1
неодноразово був повідомлений, щодо
явки до кримінально -виконавчої
інспекції, але він ніяких висновків не
зробив, призначене покарання не відбув,
при цьому поважних причин на це не мав.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
провину визнав, щиро сердечно
розкаявся, суду пояснив, що він дійсно
не відпрацював призначені вироком суду
160 годин громадських робіт, у зв'язку з
тим, що їздив на заробітки, оскільки в
селі немає роботи. Просив суд строго
його не карати.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_1
свою вину визнав повністю, суд з
урахуванням думки учасників судового
розгляду в порядку ст. 299 ч. 3 КПК України
вважає недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин справи, які ніким не
оспорюються, обмежившись свідченнями
підсудного і характеризуючими даними
його особистості.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що вина ОСОБА_1 по ст. 389 ч. 2 КК
України доказана і його дії, тобто
ухилення від відбування громадських
робіт особою, засудженою до цього
покарання -кваліфіковані правильно.

При визначені виду та міри
покарання підсудному ОСОБА_1 суд
враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, дані що
характеризують підсудного. Суд вважає,
що скоєний підсудним злочин
відноситься до категорії невеликої
тяжкості.

Підсудний по місця проживання
характеризується позитивно.

Обставиною, що пом'якшує
підсудному покарання є щире каяття у
скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудному судом не встановлено.

Враховуючи особу підсудного,
обставини, при яких ним було скоєно
злочин, суд приходить до висновку, що
його виправлення і перевиховання
можливе лише у разі ізоляції від
суспільства.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні
злочину, передбаченому ст. 389 ч. 2 КК
України і призначити покарання у
вигляді арешт строком на 3 місяці.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_1 до набуття вироком законної
сили залишити у вигляді підписки про
невиїзд.

Строк відбуття покарання
засуджений ОСОБА_1 вираховувати з
моменту приведення вироку до
виконання.

На вирок може бути подана
апеляція протягом 15 діб з моменту його
проголошення до апеляційного суду
Миколаївської області.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко