г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4260/14-к
Номер провадження 1-кп/213/44/15
В И Р О К
Іменем України
19 січня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого Публічного акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000845 від 26.05.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився: с.Марянське Апостоловського району Дніпропетровської області, освіта: повна загальна середня, розлученого, не працюючого, мешкаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.07.2014 року Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, штраф погашено 12.08.2014 року, судимість не погашена;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 26 травня 2014 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, перебуваючи в районі залізничної колії № 31 станції Допоміжна на території управління залізничного транспорту Публічного Акціонерного Товариства Південний Гірничо- збагачувальний комбінат (далі - ПАТ Південний ГЗК) в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, реалізуючи свій умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, в нічний час доби, користуючись тим, що ніхто не слідкує за його діями, ОСОБА_5 таємно, всупереч інтересам власника, шляхом вільного доступу з неогородженої території, яка охороняється шляхом періодичного обходу (обїзду), умисно викрав металеві стяжні полоси в кількості 7 штук.

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі з метою подальшого вивезення на деревянній тачці за межі території ПАТ Південний ГЗК і звернення його на свою користь, намагався зникнути з місця скоєння злочину. Однак, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яка поєднана з проникненням у сховище та не довів свій злочинний намір до кінця, не виконавши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був викритий у скоєнні вказаного кримінального правопорушення і затриманий працівниками охорони ПАТ Південний ГЗК.

Згідно акту документальної ревізії ПАТ Південний ГЗК завдано матеріальну шкоду на суму 369 гривень 60 коп., а з урахуванням ПДВ-20%- 443 грн. 52 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України визнає повністю. Підтвердив викладені у обвинувального акті обставини, що все так і було, як зазначено в обвинувальному акті. Злочин вчинив з корисливих мотивів. Він офіційно не працевлаштований. Для викрадення майна використовував тачку деревяну, двоколісну, яку йому слідчий передала на відповідальне зберігання. В скоєному щиро розкаявся. Просив суворо не карати.

Представник потерпілого Публічного акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат- ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що своїми незаконними діями обвинувачений ОСОБА_5 завдав комбінату матеріальну шкоду на загальну суму 443 гривні 52 коп.. Просив вилучений у обвинуваченого речовий доказ, а саме: металеві стяжні полоси в кількості 7 шт. повернути Публічному акціонерному товариству Південний гірничо-збагачувальний комбінат.

На підставі ч.З ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та представника потерпілого, а також дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, якщо особа з причин, які не залежали від його волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ч.1 ст.65 КК України, суд враховує відповідно до ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушенння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин. Обвинувачений раніше судимий згідно вироку Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 04.07.2014 року за ст.309 ч.1 КК України, призначено покарання 850 гривень штрафу в доход держави, який погашено 12.08.2014 року, вчинив злочин по даному вироку до винесення вироку судом від 04.07.2014 року. Судимість від 04.07.2014 року не погашена. Вину визнав повністю і в скоєному розкаявся, майно вилучено, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з липня 2006 року з психічних поведінкових розладів в результаті вживання опіоідів, синдром залежності. За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно. Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання вини у повному обсязі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України в межах передбаченої санкції у вигляді позбавлення волі. Оскільки, злочин по даному вироку був скоєнний обвинуваченим до винесення вироку Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу від 04.07.2014 року, яким було засуджено ОСОБА_5 за ст.309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень в доход держави, необхідно застосувати ст.70 ч.4 КК України, призначив покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком від 04.07.2014 року у вигляді штрафу - більш суворим покаранням призначеним за даним вироком у вигляді позбавлення волі і остаточно необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі. Так як виправлення обвинуваченого можливе і без його безпосередньої ізоляції від суспільства, необхідно застосувати звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України. Разом з цим, в силу вимог ст. 76 Кримінального кодексу України на обвинуваченого слід покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; своєчасно зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Разом з цим, суд приходить до висновку, що підстав для застосування обвинуваченому ст.ст.69 КК України- не має.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу- не вбачається.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання на строк 3 (три ) роки позбавлення волі.

Згідно ст.70 ч.4 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 04.07.2014 року за ст.309 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень -більш суворим покаранням призначеним за даним вироком у вигляді позбавлення волі і остаточно необхідно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 2 (два) місяці не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покладені на нього обовязки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

своєчасно зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу- не обирати.

Речові докази: металеві стяжні полоси в кількості 7 шт., які передані на відповідальне зберігання виконуючому обовязки начальника зміни ЦВТ Публічного акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат ОСОБА_6 - передати Публічному акціонерному товариству Південний гірничо-збагачувальний комбінат;

- речовий доказ (знаряддя злочину) тачку деревянну, двоколісну, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 - знищити.

Матеріали кримінального провадження - залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/4260/2014-к, пр.1-кп/213/44/15.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили.

Відповідно до статті 395 КПК України апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення, до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1