АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/910/15-к Головуючий у 1 інстанції:
Провадження №11кп/790/1172/15 ОСОБА_1
Категорія: Закон України «Про умовно- Доповідач: ОСОБА_2
дострокове звільнення»
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
За участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2015р.,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 травня 2015р. задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбивання покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацюючого, проживаючого до арешту по АДРЕСА_1 , судимого:

1.21.11.2012р. Московським районним судом м. Харкова за ст.307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,-

засудженого ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012р., з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.12.2013р., на невідбуту частину покарання у вигляді 10 місяців 15 днів.

Згідно ухвали, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 виходячи з таких обставин.

Суд вказав, що «До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України. В обґрунтування клопотання захисник та засуджений ОСОБА_8 посилались на той факт, що останній став на шлях виправлення, режим тримання не порушує, заохочувався адміністрацією установи, зв`язок з рідними підтримує, має на утриманні малолітню дитину та матір, яка є особою пенсійного віку, на даний час довів своє виправлення, подальше його перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.
Згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.12.2013 року, ОСОБА_8 вважається засудженим за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Кримінальна справа за обвинуваченням у вчиненні злочину за ч.3 ст.307, ч.2 ст.317 КК України виділена в окреме провадження та направлена прокурору Харківської області для проведення додаткового розслідування. Початок строку 01 вересня 2010 року, кінець строку 30 березня 2016 року. ОСОБА_8 зараховано в строк покарання знаходження в СІЗО з 23.06.2009 року по 11.09.2009року, з 24.09.2009 року по 08.12.2009 року.
На момент розгляду клопотання 13.05.2015 року засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, тобто, 5 років 1 місяць 15 днів, залишилась не відбута частина строку 10 місяців 15 днів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно вимог п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Вивченням даних про особу засудженого ОСОБА_8 встановлено, що за час тримання в Харківському слідчому ізоляторі він вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку порушував, за що мав п`ять дисциплінарних стягнень, які погашені у встановленому законом порядку. Останнім часом зарекомендував себе з позитивної сторони, а саме: став брати активну участь у роботах з благоустрою установи, за що мав одне заохочення у вигляді подяки. Підтримує зразкову частоту у камері. За характером спокійний, розсудливий, спілкується із ув`язненими різної спрямованості. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, коректний, виконує їх вимоги під контролем. Зв`язок з рідними підтримує, провину у скоєному злочину визнав, у скоєному розкаюється. За час утримання заробітну платню не отримував, виконавчі листи до фінвідділу не надходили (а.с.114-116, 119).
На даний час застосовані до ОСОБА_8 стягнення 23.09.2010, 03.11.2010, 06.09.2011. 28.09.2011. 01.07.2012 року в силу ч.14 ст.134 КВК України є погашеними, у зв`язку з чим засуджений вважається таким, що не має стягнення. 05.02.2015 року начальником Харківського СІЗО до ОСОБА_8 застосовано заохочення у вигляді подяки, за активну участь у роботах з благоустрою території установи (а.с. 117).
Засуджений ОСОБА_8 залучався до суспільно корисної праці та приймав участь в роботах з благоустрою території ізолятору, за що він отримав заохочення, однак заробітної плати за це не отримував, про що прямо визначено в ч.5 ст. 118 КВК України.
Крім того, ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також матір, яка є особою пенсійного віку, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.121-124).
Згідно висновку медичного огляду Харківського слідчого ізолятору від 07.05.2015 року. ОСОБА_8 має захворювання, тромбофлебічний синдром лівої гомілки, набряково-больова форма; хронічна венозна недостатність 2-го ступеню, перебуває на диспансерному обліку у лікарів медичної частини (а.с.118).
Відповідно до довідки ТОВ «Талмікс», після звільнення ОСОБА_8 може бути працевлаштованим на посаду складальника виробів з окладом згідно штатного розпису (а.с. 106).
За матеріалами справи, після звільнення засуджений буде мешкати за адресою: АДРЕСА_1 , де буде проживати разом з цивільною дружиною ОСОБА_11 , донькою ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_10 .
Посилання прокурора на наявність у відношенні ОСОБА_8 на розгляді у Московському районному суді м. Харкова кримінальної справи за обвинуваченням у вчиненні ОСОБА_12 злочину за ч.З ст.28, ч.З ст.307, ч.2 ст.317 КК України не може бути правовою підставою для відмови у застосуванні ст.81 КК України. Оскільки, відповідно до листа Московського районного суду м. Харкова вищезазначену справу не призначено до судового розгляду.

Вимогами ч.І ст.62 Конституції України встановлено, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
На даний час ОСОБА_8 засуджений та відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012 року, який набрав законної сили у встановленому, законом порядку.
Враховуючи всі встановлені обставини справи, вивчивши дані про особу засудженого ОСОБА_8 , його ставлення до вчиненого злочину та праці, додержання ним вимог режиму відсутність у нього стягнень з липня 2012 року, наявність одного заохочення, наміри засудженого щодо прилучення до суспільно корисної праці, факт знаходження у нього на утриманні малолітньої доньки та матері, яка є пенсіонеркою, тому суд приходить до висновку, що засуджений на даний час сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим на підставі ст.81 КК України до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання».
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з порушенням вимог кримінального та кримінально-виконавчого кодексів України та направити матеріали судової справи до Жовтневого районного суду м. Харкова на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Прокурор зазначив, що під час перебування у Харківському слідчому ізоляторі на стадії досудового розгляду ОСОБА_8 мав 5 стягнень, які були погашені у встановленому законом порядку. При цьому 3 стягнення були накладені на останнього за зберігання заборонених предметів, а саме речовин з явними ознаками бродіння. При таких обставинах, визнати поведінку ОСОБА_8 у період відбуття покарання сумлінною, у контексті наведених роз`яснень до постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», не представляється можливим.

Прокурор вказав, що даних, як б свідчили про активне відношення ОСОБА_8 до праці, участі у суспільному житті установи та самодіяльних організаціях засуджених протягом усього строку відбуття покарання не було представлено до суду. Як відомо, що у кожній виправній установі, у тому числі, слідчих ізоляторах, діють спеціальні програми диференційованого виховного впливу на засуджених, у яких, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_8 участі не брав.

Прокурор зазначив, що наразі у Московському районному суді м. Харкові на стадії підготовчого судового засідання перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ряду інших осіб у скоєнні злочинів, передбачених ст.307 ч.3, ст. 28 ч.3 ст.317 ч.2 КК України. Однією із обвинувачених є цивільна дружина засудженого, з якою він має спільну дитину.

Прокурора вказав, що судом не зауважено те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово був засуджений за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення. Він же, звільнявся з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, що характеризує останнього як особу, яка не піддається виправленню Загалом ОСОБА_8 відбуто покарання у вигляді позбавлення волі вже більше ніж 15 років. Тому ухвала районного суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 винесена необгрунтовано, безпідставно, є незаконною та підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю доповідача; думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; пояснення засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , яки просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012р., з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.12.2012р., ОСОБА_8 засуджений за ст.307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Початок строку відбування покарання 01.09.2010р. Таким чином, на момент розгляду клопотання, засуджений відбув 3/4 строку покарання.

Згідно ст.81 ч.2 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Прокурор в апеляції вірно зазначив про то, що під час перебування у Харківському слідчому ізоляторі на стадії досудового розгляду ОСОБА_8 мав 5 стягнень, які були погашені у встановленому законом порядку. При цьому 3 стягнення були накладені на останнього за зберігання заборонених предметів, а саме речовин з явними ознаками бродіння.

Дали, в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_8 не мав можливості бути долучений до праці у Харківському слідчому ізоляторі. Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_8 до суспільно-корисної праці на виробництві не залучався, не брав участь у заходах виховного впливу, участь у суспільному житті установи не приймав, хоча йому була надана така можливість.

Згідно ст.6 ч.1, ч.3 КВК України виправлення засудженого є процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання /режим/, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002р. суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Колегія суддів, погоджується з доводами прокурора, щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального закону при судовому розгляду справи..

Колегія суддів вважає, що районний суд не повно та необ`єктивно вивчив дані матеріалів справи невірно дав нім оцінку, у зв`язку з чим невмотивовано та безпідставно постановив судове рішення.

Ухвалою апеляційного суду від 02.04.2015р. ухвала районного суду від 16.02.2015р. щодо ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання була скасована та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Однак, при новому судовому розгляді в порушення ст.415 ч.3 КПК України суд першої інстанції не виконав обов`язкові для районного суду вказівки суду апеляційної інстанції, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

Колегія суддів, з урахуванням викладеного, прийшла до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства України та призначенню нового судового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 418 ч.2, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:.

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2015р. про умовно-достроково звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 1971 року народження на невідбуту частину покарання у вигляді 10 місяців 15 днів позбавлення волі скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: