Кримінальне провадження № 1-кп/760/722/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене 03.04.2015 року до ЄРДР за № 0003135, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, такого, який проходить службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді інструктора кінологічної групи інструктора служби собак 1 стрілецького батальйону, є сержантом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військова частина № НОМЕР_1 , гуртожиток, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:

- 14.05.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше повідомленим про підозру та обвинуваченим 02.02.2015 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин на території Солом`янського району при таких обставинах.
Так, ОСОБА_5 , 02.04.2015 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, знаходячись біля зупинки громадського транспорту за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 40, помітив раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_6 та вирішив повторно шляхом шахрайства заволодіти чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_5 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_6 та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, представився працівником правоохоронних органів, під приводом вигаданої історії про перевірку мобільного телефону. В подальшому, ОСОБА_5 попросив у неповнолітнього ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон марки «Sony Xperia C6603», чорного кольору, після чого, останній, будучи введеним в оману, виконав вимогу ОСОБА_5 та надав свій мобільний телефон. ОСОБА_5 , отримавши вказаний вище мобільний телефон марки «Sony Xperia C6603», чорного кольору, imei: НОМЕР_2 , вартістю 4 000 гривень, який знаходився у пластиковому чохлі «Nillkin», який матеріальної цінності для потерпілого не становить, у якому знаходилась карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 000 гривень.
Допитаний в судому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у заволодінні чужого майна шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, тобто свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, при обставинах, що викладені у фабулі даного вироку, визнав повністю та показав, що 02.04.2015 року, приблизно о 15 год. 20 хв., знаходячись біля зупинки громадського транспорту за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 40, він, помітивши раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_6 , попросив в останнього мобільний телефон марки «Sony Xperia C6603», чорного кольору, який знаходився у пластиковому чохлі «Nillkin», з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», під надуманим приводом нібито перевірка працівником правоохоронних органів мобільних телефонів. Після цього, він, отримавши зазначений телефон від неповнолітнього ОСОБА_6 , залишив місце вчинення злочину, не повернувши мобільний телефон ОСОБА_6 .
Наступного дня він був затриманий співробітниками міліції, які вилучили у нього викрадений телефон.
При цьому, щиро кається у вчиненому, повністю визнає усі обставини кримінального правопорушення, викладенні в його обвинуваченні. Також, визнає час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, встановлених в ході досудового розслідування. Зазначив суду, що жалкує про те, що сталося, та просив вибачення у потерпілого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам провадження і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам процесу роз`яснені та зрозумілі суть обвинувачення та обставини провадження. Як пояснив ОСОБА_5 , під час досудового слідства та в суді він давав показання правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає вину у вчиненні злочину, щиро кається.

У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою, при дослідженні доказів суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , так як немає жодного сумніву в добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд, розглядаючи провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер суспільної небезпеки ним скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 , будучи раніше повідомленим про підозру та обвинуваченим 02.02.2015 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, повторно вчинив закінчений, умисний, корисливий злочин. Як особа, ОСОБА_5 , за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не одружений, працює, осудний, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Щире розкаяння у вчиненому, визнання вини та повне відшкодування завданого матеріального збитку, шляхом повернення викраденого майна, судом визнаються як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем та має бездоганну характеристику за минулі роки служби. Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку державного обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відношення до вчиненого, а також враховуючи те, що вчинений ним злочин віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі та, враховуючи вимоги ст. 58 КК України, а також виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, вважає за можливе замість вказаного покарання призначити обвинуваченому службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк, з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення відсотків, визначених судом.

Призначаючи таке покарання, суд також враховує позитивні характеристики з місця роботи.

Зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обране обвинуваченому таке покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідне й достатнє для його перевиховання та виправлення, які можливі без ізоляції від суспільства, та попередження нових злочинів, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але і особі обвинуваченого, буде відповідати цілям покарання.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, суд в даному випадку застосовує правила ч. 3 ст. 72 КК України, згідно якої основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, тому покарання у виді штрафу, призначене за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року, - складанню не підлягають і мають виконуватися самостійно.

Таким чином, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року, - слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, у зв`язку з повним відшкодуванням завданої матераільної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , шляхом повернення викраденого майна.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді службового обмеження строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з відрахуванням щомісячно 15% із грошового забезпечення в дохід держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, з обов`язком прибувати до суду за кожною вимогою, - до набрання вироком чинності, - залишити без змін.
Речові докази:

- мобільний телефон марки «Sony Xperia C6603», чорного кольору, imei: НОМЕР_2 , який належать потерпілому ОСОБА_6 , та був переданий останньому під зберігальну розписку, - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_6 , як власника.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: