Справа № 509/580/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, вдовця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою між собою скоїли таємно викрадання чужого майна при наступних обставинах.

Так, 13.11.2014 року у нічний час, точний час не встановлено, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись біля гуртожитку АДРЕСА_3 , керуючись корисним мотивом, діючи за попередньою змовою між собою та відповідно до заздалегідь визначених ролей, відповідно до яких ОСОБА_6 залишився спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_5 у разі виникнення небезпеки, а ОСОБА_5 через двері проник до салону припаркованого біля будівлі зазначеного гуртожитку автомобіля марки "ВАЗ-2102", реєстраційний номер НОМЕР_1 , звідки таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_4 магнітолу "Kenwood", вартістю 300 гривень, а потім відкривши капот автомобіля, таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_4 акумуляторну батарею " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", вартістю 500 гривень, після чого з місця злочину зникли, а викраденим розпорядились на свій розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 800 гривень.

Досудовим слідством такі злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також потерпілий ОСОБА_4 , звернулись до суду з клопотанням про затвердження угод про примирення, які були укладені між кожним з обвинувачених та потерпілим 02.03.2015 року.

Відповідно до зазначених угод про примирення сторони взаємно визнали та узгодили, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяли потерпілому ОСОБА_4 шкоду у розмірі 800 гривень. Сторони угод про примирення дійшли згоди про призначення кожному з обвинувачених покарання у вигляді одного року обмеження волі з іспитом на один рік, та покладенням на них передбачених ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

У цих угодах також вказано про обізнаність потерпілого та обвинувачених щодо наслідків їх укладення та затвердження, а також щодо наслідків невиконання угод про примирення.

Обвинувачені та потерпілий підтвердили суду, що угоди про примирення між ними укладені добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Прокурор проти затвердження судом угод про примирення не заперечував.

Дослідивши угоди про примирення та переконавшись, що укладені угоди є добровільним волевиявленням обвинувачених та потерпілого, роз`яснивши обвинуваченим їх право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченими та потерпілим змісту та наслідків затвердження угоди, роз`яснивши учасникам підготовчого судового засідання передбачені ст. 473 КПК України обмеження їх прав щодо оскарження вироку, а також перевіривши відповідність цих угод вимогам кримінального процесуального законодавства, суд вважає, що угоди про примирення від 02.03.2015 року підлягає затвердженню з наступних підстав.

Так, у підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину визнали повністю, у скоєному щиросердо розкаялися, підтвердив суду, що вони дійсно скоїли злочин при фактичних обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ст.185 ч.2 КК України як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), здійснені за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття, відшкодування шкоди, наявність на утриманні однієї неповнолітньої дитини.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд вважає щире каяття, відшкодування шкоди.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, та санкції ст.185 ч.2 КК України.

Сторони примирились добровільно та умови угод про примирення від 02.03.2015 року не суперечать інтересам суспільства, не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Потерпілим цивільний позов не заявлявся, шкода обвинуваченими відшкодована. Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Угоду від 02.03.2015 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинувачем ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним за ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Угоду від 02.03.2015 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним за ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1