АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/177/15 Справа № 699/1359/14-к Категорія: ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 310, ч. 3 ст. 357 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_3
суддів секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, не одружений, не працює, громадянин України, раніше судимий 19.03.2014 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам крадіжки 25.03.2013 року у потерпілого ОСОБА_9 , 20.08.2013 року у потерпілого ОСОБА_10 , 19.09.2013 року у потерпілого ОСОБА_11 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; на підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених по цьому вироку та по вироку Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.03.2014 року у вигляді 2 (двох) роки обмеження волі, перевівши відповідно до ч. 1 ст.72 КК України в 1 (один) рік позбавлення волі, остаточно призначено за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців; за ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам 01.07.2014 року у потерпілого ОСОБА_12 , 21.08.2014 року у потерпілого ОСОБА_13 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки шість місяців; за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, переведено відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України в 6 (шість) місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, переведено відповідно до ч. 1 ст.72 КК України в 1 (один) рік позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст.70, ч. 5 ст.71 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено засудженому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів вчинених після постановлення вироку у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки шість місяців; на підставі ч. 2, 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_8 за цим вироком після постановлення вироку від 19.03.2014 року у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки шість місяців, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за цим вироком, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, визначивши у один рік, і остаточно призначено ОСОБА_8 до відбуття 4 (чотири) роки шість місяців позбавлення волі; запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою залишено чинним до набрання вироком законної сили, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи раніше судимим 03.08.2010 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 82 КК України, 24.01.2012 року не відбута частина покарання замінена на 1 рік 4 місяці 2 дні обмеження волі і 13.02.2013 звільнений по відбуттю покарання, повторно, 25.03.2013 року близько 19 години проник до домоволодіння АДРЕСА_2 , вхідні двері якого були відчинені, де умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав болгарку «DWT» вартістю 400 грн., що належить ОСОБА_9 , 1950 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на зазначену суму.

Він же, повторно, 20.08.2013 року близько 21 години проник до домоволодіння АДРЕСА_3 , де, зайшовши до сараю, двері якого були відчинені, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав перфоратор «Stark» вартістю 450 грн., подовжувач на котушці «Червона лінійка» довжиною 25 метрів і вартістю 350 грн., які належать ОСОБА_10 , 1982 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 800 грн.

Він же, повторно, 19.09.2013 року проник до домоволодіння АДРЕСА_4 , де умисно, таємно, з корисливих мотивів з сараю, вхідні двері до якого були відчинені, викрав 8 кг мідного дроту вартістю 320 грн., що належать ОСОБА_11 , 1959 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму 320,00 грн.

Він же, будучи раніше судимим 19.03.2014 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненим з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, повторно, 29.04.2014 року близько 18 години 20 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з під`їзду будинку велосипед «FELT-820» вартістю 4 000,00 грн., що належить ОСОБА_14 , 1982 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на суму 4 000,00 грн.

Він же, повторно, 01.07.2014 року близько 15 години проник до домоволодіння АДРЕСА_5 шляхом відкриття металопластикового вікна рукою зсередини, яке було напіввідчинене, де умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав перфоратор «Makita» вартістю 190 грн., фен будівельний вартістю 200 грн., які належать ОСОБА_12 , 1974 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому всього на суму 390 грн.

Він же, повторно, 28.07.2014 року близько 12 години, знаходячись біля Мартанського ставу по вул. 25 Жовтня м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, умисно, таємно, з корисливих мотивів під час того, коли ОСОБА_15 , 1982 року народження, купався в ставку, викрав з правої кишені його шортів, які знаходилися на березі ставка, мобільний телефон «НОКІА 5130 С-2» вартістю 220 грн. з карткою мобільного оператора «Київстар» , НОМЕР_1 вартістю 25 грн., після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому всього на суму 245 грн.

Він же, повторно, 28.07.2014 року близько 19 години, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 1 500 грн., які знаходилися в шафі, що належать ОСОБА_16 , 1992 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на вказану суму.

Він же, повторно, 30.07.2014 року близько 09 години, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_6 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «НОКІА 6300» вартістю 220 грн., що належить ОСОБА_17 , 1983 року народження, який знаходився на підвіконнику з правого боку від вхідних дверей будинку, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на суму 220,00 грн.

Він же, повторно, 30.07.2014 року близько 12 години 15 хвилин, знаходячись біля церкви українського патріархату по вул. Шевченка м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав велосипед марки «Магнум», вартістю 1 970 грн., що належить ОСОБА_18 , 1945 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму 1 970,00 грн.

Він же, повторно, 20.08.2014 року близько 21 години, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з колодязя водяний насос марки «Струмочок» вартістю 200 грн., що належить ОСОБА_10 , 1982 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму 200,00 грн.

Він же, повторно 21.08.2014 року близько 17 години проник до домоволодіння АДРЕСА_7 через вхідні двері, які були відчинені, де умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з гаража акумулятор марки «Sprinter», моделі «ХР 12 V 3000», вартістю 450 грн. та зі спальної кімнати будинку - пневматичний пістолет марки «Кольт», моделі «ДЕФЕНДЕР», вартістю 380 грн., які належать ОСОБА_13 , 1953 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 830 грн..

Він же, 21.08.2014 року близько 17 години, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_7 , умисно, таємно, з корисливих мотивів незаконно заволодів, викравши важливий особистий документ, посвідченням водія на ім`я ОСОБА_13 , 1953 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим істотно ускладнив реалізацію ОСОБА_13 своїх прав, свобод та законних інтересів.

Він же, повторно, 21.08.2014 року близько 23 години, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_8 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з тумбочки пару золотих сережок вагою 3,5 г і вартістю 1 500 грн., які належать ОСОБА_19 , 1997 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на суму 1 500,00 грн.

Він же, повторно, 24.08.2014 року близько 19 години, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з тумбочки будинку золоті вироби, а саме дві підвіски, один хрестик, частину ланцюжка, вартістю 235,20 грн., які належать ОСОБА_20 , 1992 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на суму 235,20 грн.

Він же, повторно, 04.09.2014 року близько 17 години, перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_9 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «НОКІА 6070» вартістю 250 грн., що належить ОСОБА_15 , 1982 року народження, який знаходився на холодильнику в кухонній кімнаті будинку, та гаманець коричневого кольору вартістю 85 грн., в якому знаходилися два срібних хрестики вартістю 60 грн., срібний ланцюжок вартістю 105 грн., які належать ОСОБА_21 , 1951 року народження, після чого зник в невідомому напрямку, чим завдав матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_15 на суму 250 грн. та ОСОБА_21 всього на суму 250 грн.

Він же, на початку квітня 2014 року, перебуваючи на відстійниках, що знаходяться неподалік від школи-інтернату в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, посадив зерна коноплі, з яких виросло 11 рослин, які в подальшому незаконно вирощував та доглядав, обполюючи їх до 12 години 30 хвилин 18.08.2014 року, коли ці рослини, які згідно з висновком експерта № 2/1314 від 26.08.2014 є рослинами роду коноплі (Cannabis), які містять психотропну речовину, виявлено та вилучено під час огляду місця події працівниками міліції.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року щодо нього пом`якшити, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Прокурор також подав апеляцію, у якій просить вирок суду першої інстанції змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на призначення ОСОБА_8 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 310 КК України - до 1 року обмеження волі, за ч. 3 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, й на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до сукупного покарання у виді 3 років позбавлення волі. Також просить відповідно до вимог ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2014 року, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, перевівши його в 1 рік позбавлення волі, та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним с рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 412 КПК України регламентовано, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього кодексу, за кожен з яких її не було засуджено.

При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього кодексу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року № 7 за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) покарання призначається у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Однак суд, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 рішення ці вимоги закону не врахував.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 інкриміновано вчинення декількох корисливих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікованих як таємне викрадення майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, одні з яких вчиненні до вироку від 19.03.2014 року, а інші після ухвалення вказаного вироку.

Незважаючи на те, що відповідальність за вчинення цих злочинів передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, тобто нормою однієї і тієї ж частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, суд в порушення закону України про кримінальну відповідальність розмежував призначення покарання поепізодно, керуючись вимогами ч. 4 ст. 70 КК України.

Виходячи з наведених обставин, вироком суду ОСОБА_8 помилково призначено покарання за аналогічними частинами та аналогічними статтями КК України всупереч ст. 33 КК України та судової практики, оскільки в даному випадку відсутня сукупність злочинів, кваліфікованих за однією і тією ж частиною статті КК України, (в даному випадку ч. 3 ст. 185 КК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Проте, при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України потрібно враховувати певні особливості. Так, якщо за попереднім вироком особу засуджено із застосуванням ст. 75 КК України, а за знову постановленим - до покарання, яке належить відбувати реально, то поглинення або складання призначених цими вироками покарань не допускається і кожен вирок, а отже і призначене ним покарання, виконується самостійно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджено 19.03.2014 року вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

При призначенні покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 17.12.2014 суд за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим суд врахував покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.03.2014.

За таких обставин, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України не повинен був застосовувати принцип поглинення покарань, оскільки в такому випадку вирок від 19.03.2014 року щодо ОСОБА_8 виконується самостійно.

Ураховуючи наведене, прокурор вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 неправильно застосував норми матеріального права, тому вирок Корсунь-Шевченківського районного суду від 17.12.2014 року стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтримали свої апеляційні скарги з мотивів, які в них наведені.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, потерпілих, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляція прокурора має бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в цілому дотримався указаних вимог, обґрунтовано встановивши обставини вчинених обвинуваченим діянь, надавши їм правильну кваліфікацію; обґрунтовано встановивши винуватість ОСОБА_8 вчиненні інкримінованих йому злочинів. На думку колегії суддів, при призначенні покарання суд першої інстанції належно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують.

Оцінюючи доводи обвинуваченого щодо доцільності застосування до нього положень ст. 69 КК України, пом`якшивши йому покарання за окремі злочини, а також остаточне покарання, колегія суддів вважає необхідним їх відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, при призначення покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з вироком суду першої інстанції було встановлено наявність у ОСОБА_8 таких обставин, які пом`якшують покарання, як щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину. Тому колегія суддів вбачає, що з формальної точки зору застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України є можливим.

Однак, колегія суддів не вбачає для цього достатніх фактичних підстав. Зокрема, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений почав вчиняти нові злочини, лише нещодавно звільнившись з місць позбавлення волі; вчинив цілий ряд аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, а також інші злочини; окремі з них вчинив в період іспитового строку за іншим вироком суду.

Враховуючи це, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення обвинуваченому розміру призначеного йому покарання на підставі положень ст. 69 КК України.

Втім, колегія суддів вбачає, що зменшення розміру остаточного покарання ОСОБА_8 є доцільним з підстав, зазначених в апеляції прокурора, доводи в якій колегія суддів вбачає слушними.

Прокурор в апеляції обґрунтовано вказує, що, незважаючи на те, що відповідальність за вчинення злочинів передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, тобто нормою однієї і тієї ж частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, суд в порушення закону України про кримінальну відповідальність розмежував призначення покарання поепізодно, керуючись вимогами ч. 4 ст. 70 КК України. Виходячи з наведених обставин, вироком суду ОСОБА_8 помилково призначено покарання за аналогічними частинами та аналогічними статтями КК України, всупереч положенням ст. 33 КК України, оскільки в цьому випадку відсутня сукупність злочинів, кваліфікованих за однією і тією ж частиною статті КК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_8 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 310 КК України - до 1 року обмеження волі, за ч. 3 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_8 засудженим до сукупного покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2014 року, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, перевівши його в 1 рік позбавлення волі, та вважати остаточно визначеним до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :