Справа № 629/5344/14-к
Номер провадження 1-м/629/1/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судовим засіданням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань лозівського міськраойонного суду Харківської області в місті Лозова харківської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03 серпня 2001 року судовою колегією по кримінальним справам Мінського обласного суду за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 207, п.п. 6, 8, 12, 15 ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 39 КК Республіки Білорусь до 25 років позбавлення років з конфіскацією майна, ухвалою Верховного Суду Республіки Білорусь від 07.03.2014 року засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.205, п.12 ч.2 ст.139, ч.2 стт.207 КК Республіки Білорусь до покарання у вигляді 22 років ,

ВСТАНОВИВ:
До Лозівського міськрайонного суду Харківської області з Міністерства Юстиції України надійшло клопотання, відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, про приведення у відповідність із законодавством України покарання за вироком Мінського обласного суду від 03 серпня 2001 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою Верховною суду Республіки Білорусь від 07 березня 2014 року та ураховуючи постанови ВК № 2 Управління КВП МВС Республіки Білорусь по Могилевській області від 10.10.2002 року та ВК № 2 Управління ДВП МВС Республіки Білорусь по Могилевській області від 18.08.2005 року.

Клопотання просять розглянути без участі представника Міністерства юстиції України.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності представника Міністерства юстиції України, який належним чином повідомлений про час і місце його розгляду, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, суд вважає, що клопотання Міністерства Юстиції України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно отриманих матеріалів встановлено, що ОСОБА_4 вироком Мінського обласного суду від 03.08.2001 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Верховного суду Республіки Білорусь від 07.03.2014 року, до покарання у вигляді 22 років позбавлення волі. На підставі частини першої статті 9 Закону Республіки Білорусь від 17.07.2002 року «Про амністію деяких категорій осіб, які вчинили злочин» постановою ВК № 2 від 10.10.2002 року ОСОБА_4 скорочено строк відбування покарання на 1 рік. На підставі частини першої статті 10 Закону Республіки Білорусь від 05.05.2005 року «Про амністію у зв`язку з 60-річчям Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років» постановою ВК № 2 Управління ДВП МВС Республіки Білорусь по Могилевській області від 18.08.2005 року ОСОБА_4 скорочено строк відбування покарання на 1 рік; кінець строку відбуття покарання 12.12.2020 року.

ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 205 (крадіжка), пунктом 12 частини другої статті 139 (вбивство), частиною другою статті 207 (розбій) Кримінального кодексу Республіки Білорусь, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання у виправній установі «Виправна колонія № 2» управління Депратаменту виконання покарань МВС Республіки Білорусь по Могилевській області.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Листом від 05.05.2014 року за № 17/242-2010 Генеральною прокуратурою Республіки Білорусь надано згоду на передачу засудженого ОСОБА_4 в Україну для подальшого відбування покарання.

Відповідно до вироку Мінського обласного суду від 03.08.2001 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Верховного Суду Республіки Білорусь від 07.03.2014 року ОСОБА_4 повинен відшкодувати на користь ОСОБА_5 витрати на поховання в сумі 1 065 737 рублів, витрати на оплату праці адвоката в сумі 90 000 рублів, на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 30 000000 рублів, на користь держави держмито в розмірі 367 928 рублів, а також солідарно з засудженим ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 5 542 827 рублів.

Згідно довідки бухгалтерії виправної колонії № 2 управління Департаменту виконання покарань МВС Республіки Білорусь по Могилевській області засуджений ОСОБА_4 станом на 23.04.2014 року позовів не має, по виконавчим листам Мінського обласного суду № 2-60 від 03.08.2001 року кошти на суму 30 000 000 рублів на користь ОСОБА_6 та 5 542 827 рублів, 1 065 737 рублів, 90 000 рублів на користь ОСОБА_5 , а також 367 928 рублів на користь держави держмита стягнуто. Вищевказані виконавчі листи 25.03.2014 року направлені до Мінського обласного суду.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно ч.1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в України, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

У відповідності ч.6 ст. 610 КПК України, при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинним на території України діє Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечні діяння, за яке засуджено ОСОБА_4 в Республіці Білорусь, передбачена також законодавством України.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Мінського обласного суду від 03 серпня 2001 року за ч. 2 ст. 205 КК Республіки Білорусь, як крадіжка, скоєна за попередньою змовою групою осіб. За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 185 КК України, а саме, крадіжка, вчинена за попередньою зомовою групою осіб і карається позбавленням волі на строк до 5 років. Також дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 207 КК Республіки Білорусь, як розбій, скоєний групою осіб, з проникненням в житло, з метою заволодіння майном в особо великих розмірах. За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 187 КК України, а саме , розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб та карається позбавленням волі від 7 до 10 років. Крім цього, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Мінського обласного суду за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 139 КК Республіки Білорусь, а саме, умисне вбивство, скоєне з корисливих мотивів та з особою жорстокістю. За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме як умисне вбивство, вчинене з корисливих мотивів та карається позбавленням волі від 10 до 15 років позбавлення волі або до довічного ув`язнення.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург,21 березня 1983 року),до якої Україна була приєднана на підставі Закону України „Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб,1983 рік" встановлено ,що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11.

Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку ; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом ; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі ; d) не повинен посилювати.

Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.

Таким чином, вирок Мінського обласного суду від 03.08.2001 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Верховного Суду Республіки Білорусь від 07.03.2014 року слід привести у відповідність із законодавством України, та вважати ОСОБА_4 , засудженим за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 70 КК України, призначивши остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

До клопотання Міністерства юстиції України, разом із поданими документами в обґрунтування вказаного клопотання, також була долучена заява засудженого ОСОБА_4 про його бажання відбувати покарання в Україні.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України судом Республіки Білорусь, керуючись статтею 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для відбування покарання в державі, громадянами якої вони є 1983 року, ст. ст. 603-610 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Мінського обласного суду від 03 серпня 2001 року яким ОСОБА_4 засуджено з урахуванням змін, внесених ухвалою Верховного Суду Республіки Білорусь від 07.03.2014 року до покарання у вигляді 22 років позбавлення волі. На підставі частини першої статті 9 Закону Республіки Білорусь від 17.07.2002 року «Про амністію деяких категорій осіб, які вчинили злочин» постановою ВК № 2 від 10.10.2002 року ОСОБА_4 скорочено строк відбування покарання на 1 рік. На підставі частини першої статті 10 Закону Республіки Білорусь від 05.05.2005 року «Про амністію у зв`язку з 60-річчям Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років» постановою ВК № 2 Управління ДВП МВС Республіки Білорусь по Могилевській області від 18.08.2005 року ОСОБА_4 скорочено строк відбування покарання на 1 рік; кінець строку відбуття покарання 12 грудня 2020 року - привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 , засудженим:

за ч.2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 03 серпня 2001 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Копію ухвали суду направити до Міністерства Юстиції України для повідомлення Міністерства юстиції Республіки Білорусь, а також до державної пенітенціарної служби України, для організації прийняття засудженого ОСОБА_4 в Україну.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя : ОСОБА_1