Справа № 406/8729/13-к
Провадження № 1-кп/406/462/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2013 року Алчевський міський
суд Луганської області в складі:

головуючого судді:
Ковальова В.М.

при секретарі:
Голобородько І.І.

за участю прокурора:
Рибалкіної Ю.О.

обвинуваченого:
ОСОБА_1

потерпілих:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Алчевську
кримінальне провадження № 0002501 по
обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Алчевська Луганської
області, громадянина України, з
середньо-спеціальною освітою, не
одруженого, не працюючого, судимого 10
вересня 2013 року Перевальським районним
судом Луганської області за ч.ч.1,2 ст.190,
70 КК України до 2 років обмеження волі з
випробувальним терміном на 1 рік,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_1, маючи намір на
заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою, діючи з
корисливих мотивів, 23 квітня 2013 року
приблизно о 18 годині знаходячись біля
приміщення магазину «Булочна»
розташованого по вул. Леніна м.
Алчевська Луганської області, зустрів
ОСОБА_2 та використовуючи свідоцтво про
реєстрацію фізичної особи-підприємця
на ім'я ОСОБА_4 уклав договір про
доставку та монтаж пластикових вікон,
отримавши від неї заставу у сумі 5 000
гривень, але своїх обов'язків не
виконав, гроші не повернув,
розпорядився ними на свій розсуд,
спричинивши потерпілій матеріальну
шкоду на вказану суму.

Потерпілою ОСОБА_2 заявлено цивільний
позов про стягнення матеріальної шкоди
на суму 5 000 гривень та витрат на правову
допомогу у розмірі 300 гривень.

Крім того, ОСОБА_1, маючи намір на
заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою, повторно, діючи
також з корисливих мотивів 10 травня 2013
року приблизно о 15 годині зустрів
ОСОБА_3 та використовуючи свідоцтво про
свою реєстрацію уклав договір про
доставку та монтаж пластикових вікон,
отримавши від неї заставу у сумі 750
гривень, але своїх обов'язків не
виконав, гроші не повернув,
розпорядився ними на свій розсуд,
спричинивши потерпілій матеріальну
шкоду на вказану суму.

Потерпілою ОСОБА_3 заявлено цивільний
позов про стягнення матеріальної шкоди
на суму 750 гривень, моральної шкоди на
суму 1 000 гривень та витрат на правову
допомогу у розмірі 300 гривень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1
вину у скоєнні кримінального
правопорушення визнав, але суду
пояснив, що він згоден з обставинами
укладання з потерпілими договорів про
встановлення вікон, але він не бажав
обманювати потерпілих, оскільки
отримані від них гроші він віддав
незнайомій особі в м. Луганську для
поставки вікон, але та особа вікна йому
не поставила.

Допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 23 квітня
2013 року десь о 18 годині обвинувачений
уклав з нею договір на поставку вікна,
отримавши в якості застави 5 000 гривень,
але до теперішнього часу свої
зобов'язання не виконав, гроші не
повернув, ухиляється від зустрічі, тому
заявляє цивільний позов про стягнення
матеріальної шкоди на суму 5 000 гривень,
витрат на правову допомогу у розмірі 300
гривень, від стягнення моральної шкоди
відмовляється, не наполягає на
суворому покаранні ОСОБА_1

Допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 10 травня
2013 року приблизно о 15 годині
обвинувачений уклав з нею договір на
поставку вікна, отримавши в якості
застави 750 гривень, але до теперішнього
часу свої зобов'язання не виконав,
гроші не повернув, ухиляється від
зустрічі, тому заявляє цивільний позов
про стягнення матеріальної шкоди у
розмірі 750 гривень, моральної шкоди у
розмірі 1 000 гривень та витрат на
правову допомогу у розмірі 300 гривень.,
наполягає на суворому покаранні
обвинуваченому ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 суду пояснив, що в березні 2013
року він на протязі двох тижнів
працював з ОСОБА_1, але потім вони
посварилися і обвинувачений від нього
пішов. Знаходження у обвинуваченого
договору на його ім'я він пояснити не
може. Пізніше споживачі почали
звертатися до нього про виконання
договорів про встановлення
пластикових вікон про наявність яких
він не знав.

Відповідно до договору (а.с.8-9) від 23
квітня 2013 року обвинувачений ОСОБА_1
від імені підприємця ОСОБА_4 уклав з
ОСОБА_2 договір на встановлення на
протязі 60 календарних днів пластикових
вікон на загальну суму 8000 гривень. В
рахунок виконання цього договору
отримав від потерпілої 5000 гривень.

Відповідно до договору (а.с.30-32) від 10
травня 2013 року обвинувачений ОСОБА_1
від свого імені уклав з ОСОБА_3 договір
на встановлення на протязі 60
календарних днів пластикових вікон на
загальну суму 1470 гривень. В рахунок
виконання цього договору отримав від
потерпілої 750 гривень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_1 про те що
він не намагався не виконувати
договірні зобов'язаннями перед
потерпілими є такими, що не
заслуговують на увагу, оскільки він не
є підприємцем, використовував бланки
від імені підприємця ОСОБА_4, від
зустрічі з потерпілими ухилявся,
зобов'язання не виконав, гроші не
повернув і не надав суду доказів про
зворотнє.

Вимоги потерпілих про стягнення з
обвинуваченого матеріальної шкоди і
витрат на правову допомогу у розмірі 300
гривень ґрунтуються на ст.1166 ЦК України
та ст.118 КПК України відповідно,
визнаються обвинуваченим,
підтверджуються відповідними
договорами і довідками від адвоката
ОСОБА_5, тому необхідно їх стягнути.

Вимоги потерпілої ОСОБА_3 про стягнення
з обвинуваченого моральної шкоди у
розмірі 1000 гривень відповідають
вимогам ст.1167 ЦК України, оскільки у
зв'язку із зловживанням довірою з боку
ОСОБА_1 вона втратила гроші, тривалий
час займалась пошуком обвинуваченого і
тим самим пережила моральні страждання
і розмір цих страждань у розмірі 1000
гривень відповідає вимогам розумності,
виваженості і справедливості.

Дії ОСОБА_1 по епізоду від 23 квітня 2013
року необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст.
190 КК України, оскільки цей злочин він
скоїв ще до епізоду від 16 травня 2013
року, за який його засуджено
Перевальським районним судом.

Зібрані у справі докази в їх сукупності
дають підстави суду кваліфікувати дії
обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.1 ст.190 КК
України - заволодіння чужим майном,
шляхом зловживання довірою
(шахрайство), також за ч.2 ст.190 КК
України - заволодіння чужим майном
шляхом зловживання довірою
(шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_1
покарання, суд відповідно до ст. 65 КК
України враховує ступінь тяжкості
вчинених злочинів, його особу,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
його покарання.

ОСОБА_1 вчинив злочини невеликої та
середньої тяжкості відповідно, за
місцем проживання характеризується
задовільно.

До обставин, які пом'якшують покарання
обвинуваченого ОСОБА_1, суд відповідно
до ч.2 ст. 66 КК України відносить те, що
він до вироку Перевальського районного
суду до кримінальної відповідальності
не притягувався.

В діях обвинуваченого ОСОБА_1 обставин,
які обтяжують його покарання
відповідно до ст.67 КК України, суд не
вбачає.

З урахуванням усіх цих обставин,
невідшкодування шкоди з боку
обвинуваченого потерпілим,
відсутністю у нього роботи, а також
думки потерпілих, суд вважає за
необхідне призначити покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 у вигляді
обмеження волі з поглинанням менш
суворого покарання більш суворим, яке
на думку суду буде необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

ОСОБА_1 скоїв злочини до постановлення
вироку в першій справі від 10 вересня 2013
року, яким його було засуджено за ч.ч.1,2
ст.ст.190, 70 КК України до 2 років
обмеження волі з випробувальним
терміном 1 рік, тому відповідно до п.23
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 «Про практику призначення
судами кримінального покарання» від 24
жовтня 2003 р. із змінами цей вирок
повинен виконуватися самостійно.

Керуючись ст.ст.373 - 375 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України та
призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у вигляді
обмеження волі строком один рік;

- за ч.2 ст.190 КК України у вигляді
обмеження волі строком два роки.

На підставі ч.1 ст.70 цього Кодексу
шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим, остаточно
ОСОБА_1 призначити покарання у вигляді
обмеження волі строком два роки.

Направлення засудженого ОСОБА_1
для відбування покарання у вигляді
обмеження волі повинно відбуватися за
приписами ч.1 ст.57 КВК України.

Вирок Перевальського районного
суду Луганської області від 10 вересня
2013 року відносно ОСОБА_1 виконувати
самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді
домашнього арешту залишити до набрання
вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду на суму 5 000 гривень,
витрати на правову допомогу у розмірі
300 гривень; на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду на суму 750 гривень,
моральну шкоду на суму 1 000 гривень,
витрати на правову допомогу у розмірі
300 гривень.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Луганської області
через Алчевський міський суд протягом
тридцяти днів з дня його проголошення і
набуває законної сили після закінчення
цього терміну або залишення вироку без
змін апеляційним судом у разі його
оскарження.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити прокурору та
засудженому.

Суддя В.М.
Ковальов