АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підсудного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями підсудного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2013 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Харківської області, Дергачівського району, с. Солоницівка, громадянин України, не одружений, не працюючий, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше неодноразово судимий, останній раз 08.12.2009 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 358, 70 КК України на 5 років позбавлення волі, та згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки -
засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 13 років.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08.12.2009 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 14 років.
За ч.4 ст. 187 КК України в зв`язку з відсутністю складу злочину ОСОБА_8 визнаний не винуватим та виправданий по суду.
В зв`язку з недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 визнаний невинуватим та виправданий по суду.
Судом постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_8 судових витрат на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві за проведення дактилоскопічної експертизи № 667 від 19.10.2011 року в сумі 759 грн. 46 коп., за проведення дактилоскопічної експертизи № 113д від 07.12.2011 року в сумі 787 грн. 92 коп., дактилоскопічної експертизи № 123 від 05.01.2012 року в сумі 843 грн. 84 коп.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 15.10.2011 року приблизно о 19 год. 00 хв. знаходився по проспекту Науки, 171 в м. Києві та разом з ОСОБА_9 вживали спиртні напої.
В ході спільного розпиття спиртного між ними виникла сварка. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи ображеним діями ОСОБА_10 , який забруднив його одяг, умисно з метою протиправного заподіяння смерті, почав наносити останньому множинні удари руками та ногами по тулубу, голові, грудній клітині та іншим частинам тіла, а також став стрибати двома ногами на грудній клітині потерпілого. В результаті нанесених тілесних ушкоджень, які мають прижиттєвий характер, потерпілий ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

В апеляції засуджений ОСОБА_8 , заперечуючи проти фактичних обставин справи, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2013 року відносно нього скасувати та направити справу на додаткове досудове розслідування, оскільки, на його думку, досудове і судове слідство проходило з істотним порушенням кримінально - процесуального закону, а висновки суду про його винуватість не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Засуджений зазначає, що судове та досудове слідство проводились без повного, всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів справи, крім того, засуджений звертає увагу на те, що було порушено його право на захист під час проведення досудового і судового слідства.

Захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляції просить вирок суду скасувати в повному обсязі як незаконний та необґрунтований через істотне порушення судом вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не виконані вказівки суду апеляційної інстанції, викладені в ухвалі від 21 грудня 2012 року щодо порушення права обвинуваченого на захист; суд не мав права, на думку апелянта, визнавати належними та допустимими доказами показання ОСОБА_8 як підозрюваного та при відтворенні обстановки та обставин події, які він давав в ході досудового слідства, бо вони здобуті з порушенням права обвинуваченого на захист, а, крім того, досудове слідство було проведено однобічно та неповно.
Апелянт також зазначає, що ним встановлена повна невідповідність пред`явленого обвинувачення зібраним матеріалам, оскільки немає жодного прямого доказу того, що ОСОБА_8 вчиняв злочин, за який він засуджений, а формулювання обвинувачення в частині мотивів, моменту виникнення умислу та його направленості є незрозумілим та суперечливим.

Іншими учасниками судового розгляду справи вирок суду не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляції та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій і просив вирок суду залишити без зміни, провівши часткове судове слідство та судові дебати, вислухавши останнє слово засудженого, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджуються зібраними по справі, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколах огляду місця події від 15.10.2011 року та додаткового огляду від 18.10.2011 року з фототаблицями до них, з яких убачається, що 15 жовтня 2011 року в період часу з 23 год. 20 хв. до 23 год. 55 хв. була оглянута ділянка, розташована на відстані 300 метрів від автозаправки за адресою АДРЕСА_1 , на якій виявлено труп чоловіка із великою кількістю тілесних ушкоджень, труп знаходився на відстані одного метру від бетонної стіни, на якій зверху, прямо над трупом, на висоті 1,5 метра знаходилася пляма бурого кольору схожа на кров, змиви якої вилучені ( т.1, а.с. 33-52, 57-68);
- даними, що містяться у висновках судово-медичної експертизи № 148/3308 від 14 січня 2012 року ( т.1, а.с. 150 153), згідно до яких у загиблого ОСОБА_10 , 1953 року народження, були виявлені численні тілесні ушкодження на голові, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, в тому числі: перелом грудини, множинні переломи ребер з обох сторін по переднім і заднім анатомічним лініям, переважно з пошкодженням передстіночної плеври, забій жирової клітковини переднього середостіння, розриви перикарда, серця та легень, крововилив в параартальну клітковину на рівні грудного відділу аорти, крововилив в ділянці зв`язочного апарату легенів по ходу міждольової вирізки лівої легені, які мають прижиттєвий характер, які зумовили настання смерті, виникли від дії тупого предмету за механізмом удару із здавлюванням, незадовго ( до 30-40 хвилин) до настання смерті, вірогідна давність якої може складати близько 2-3 годин з моменту огляду трупа на місці події; між пошкодженнями, завданими ОСОБА_10 , комплекс яких сформував закриту травму грудей, та настанням його смерті наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок;
- показаннями ОСОБА_8 , які він давав у ході досудового слідства як підозрюваний ( т.2, а.с. 25-32, 46), та підтвердив як обвинувачений, які досліджені в судовому та визнані судом достовірними і допустимими, з яких убачається, що ОСОБА_8 познайомився із загиблим на ім`я ОСОБА_12 15 жовтня 2011 року та за пропозицією останнього вони вживали спиртне; конфлікт між ними виник через те, що ОСОБА_12 відмовився повернути половину пожертвувань, які він, ОСОБА_8 , збирав, схопив його за ризу, в яку він був одягнений, та потягнув у калюжу; тоді він взяв ОСОБА_12 за комір, потягнув на інший бік дороги до мосту, де почав його бити руками і ногами по усіх частинах тіла, голові, ударів наніс дуже багато та навіть пошкодив свою праву руку, а також стрибав йому на грудній клітці. Тіло залишив лежати на спині, ноги у напрямку до мосту, а головою в бік, де закінчується міст. Після цього він направився до ларьків, де жінки, які торгували, надали йому медичну допомогу та дали води вмитися. Цим жінкам він розповідав, що побився і можливо вбив чоловіка. Після цього він повернувся до ОСОБА_12 і бив ще ногами у грудну клітку, проте перед цим пробував пульс, і його не було відчутно. Ніяких речей у ОСОБА_12 він не забирав, а плейєр, який залишив у ларьку одній з продавчинь, йому віддав ОСОБА_12 , коли вони познайомилися на зупинці в районі «Корчувате»;
- даними переглянутого в судовому засіданні відеозапису відтворення обстановки та обставин події та дослідженого в судовому засіданні протоколу цієї слідчої дії ( т.2, а.с. 37 43), згідно до яких відтворення відбувалося за участю захисника і ОСОБА_8 ще раз безпосередньо на місці показав та детально розповів про обставини події;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , які вона давала в ході досудового слідства та в попередньому судовому засіданні і які були досліджені в судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК 1960 року, з яких убачається, що 15 жовтня 2011 року приблизно о 21 год. 00 хв. до віконця кіоску, який розташований по АДРЕСА_2 і де вона працювала продавцем, підійшов раніше їй незнайомий чоловік, який був одягнений в церковну рясу, і попросив у неї стакан води та вмитися, що вона і зробила. При цьому чоловік їй повідомив, що на нього напали три особи, від двох він відбився і ті втекли, а одного він вдарив і той знаходиться біля мосту. Права рука у чоловіка була пошкоджена і після того як він умився, вона перев`язала йому руку еластичним бинтом. Після надання допомоги невідомий пішов у напрямку залізничного переїзду, а біля кіоску залишив пакет з плеєром «Panasonic», який вона залишила у себе з наміром в подальшому повернути ( т.1, а.с. 191-192, т.4, а.с. 94-95), при цьому, в попередньому судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що підсудний ОСОБА_8 і є тим невідомим, що звернувся до неї 15.10.2011 року;
- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 18.10.2011 року ( т.1, а.с. 69 72), згідно яких у свідка ОСОБА_13 було виявлено та вилучено плеєр, який залишив чоловік, якому вона надавала допомогу 15.10.2011 року;
- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 6604 від 02 грудня 2011 року ( т.1, а.с. 174-177), згідно з якими при судово медичній експертизі у ОСОБА_8 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого підголовчастого консолідованого перелому 5-ої п`ясної кістки правої кисті, яке могло утворитись 15.10.2011 року та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості ( за критерієм тривалості розладу здоров`я);
- даними, що містяться у висновках дактилоскопічної експертизи № 123/д від 05.01.2012 року ( т.1, а.с. 107 110), з яких убачається, що слід пальця розміром 19х20 мм, вилучений з диску, який знаходився у СД-плеєрі «Panasonic», що був вилучений у ОСОБА_13 , залишено великим пальцем лівої руки загиблого ОСОБА_10 ;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні, підтвердивши показання, які вона давала в ході досудового слідства, повідомила, що в один з вечорі восени 2011 року до торгового павільйону по проспекту Науки, в якому вона працювала, підійшов чоловік в одязі «монаха», брудний, який перед цим заходив у інший кіоск, де продавцем працювала ОСОБА_13 , яка зливала цьому чоловіку воду на руки, та сказав, що кулаком вбив чоловіка біля мосту і піде викличе міліцію;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , які вона давала в ході досудового слідства і які були досліджені в судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК 1960 року ( т.1, а.с. 184-185), з яких слідує, що 15 жовтня 2011 року приблизно о 20 год. 00 хв. вона, перебуваючи в операторській АЗС № 1, що по проспекту Науки, 171 в м. Києві, бачила невідомого чоловіка, що зовні нагадував священнослужителя, який рухався у напрямку залізничного переїзду, а приблизно через 15 хвилин цей чоловік пройшов у зворотному напрямку і більше вона його не бачила. Приблизно о 22 год. 00 хв. дві невідомі їй особи повідомили, що на початку мосту лежить невідома особа, обличчя якої все в крові та яка не подає ознаки життя, про що вона повідомила співробітника ОСОБА_16 , після чого вони викликали співробітників міліції;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні підтвердив, що працював оператором на АЗС № 1, яка розташована по проспекту Науки, 171 в м. Києві, що на прохання ОСОБА_15 , якій двоє осіб, що під`їхали на велосипедах, повідомили про невідомого чоловіка, що лежав у крові на початку мосту, перевірив цю інформацію і вона підтвердилась; до цього він також бачив чоловіка в одязі «монаха», який переходив дорогу, взяв сумку і пішов по мосту, обличчя його він не помітив;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні підтвердив, що з ОСОБА_8 він познайомився восени 2011 року в м. Києві та разом працювали спочатку на будівництві, а потім у приватного підприємця, ночували в лісі, пам`ятає, як 15 жовтня 2011 року після розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_8 відлучився, а потім з`явився у рясі та з невідомим чоловіком на вигляд років 50 і вони спільно розпивали спиртне, потім він з ОСОБА_8 посварився, той його вдарив і він утік за гаражі та згодом звідти спостерігав як ОСОБА_8 наносив удари в різні частини тіла невідомому чоловікові, підтвердив, що ОСОБА_8 впізнав по фотографії в ході досудового слідства.

Судом першої інстанції наведені докази проаналізовані та їм надана оцінка в їх сукупності.

Аналізуючи та оцінюючи показання свідка ОСОБА_14 , суд обґрунтовано дійшов висновку, що її показання в судовому засіданні про невпізнання у підсудному чоловіка в одязі монаха, якого вона бачила 15 жовтня 2012 року, слід оцінювати критично, бо це пов`язано з тривалістю часу, який пройшов з моменту описаних подій, умовами, за яких свідок бачила невідомого їй чоловіка, - незначний період часу, темна пора доби, зміною зовнішнього його вигляду. Крім того, описання зовнішнього вигляду чоловіка, який ОСОБА_14 надавала слідчому, в тому числі і про наявність ушкоджень на його правій руці, співпадає з описом чоловіка, на якого вказували і інші свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , а також з висновками судово-медичної експертизи № 6604 від 02.12.2011 року ( т.1, а.с. 174 177), щодо локалізації та характеру виявленого у ОСОБА_8 тілесного ушкодження у вигляді закритого підголовчастого консолідованого перелому 5-ої п`ясної кістки правої кисті, яке могло утворитися 15.10.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що висновок суду про те, що ОСОБА_14 за описаних нею обставин бачила саме ОСОБА_8 , відповідає матеріалам справи, зроблений на підставі аналізу і інших доказів, а тому твердження засудженого та його захисника про неправильну оцінку цих показань є надуманими та неспроможними.

Судом першої інстанції показання свідка ОСОБА_17 також проаналізовані та оцінені в сукупності з іншими доказами, а тому твердження засудженого про те, що вказаний свідок його обмовив, колегія суддів також уважає надуманими.

Суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_8 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі та за цими ознаками правильно кваліфікував дії останнього за ч.1 ст. 115 КК України, виключивши з обвинувачення такі кваліфікуючі ознаки як вчинення умисного вбивства з особливою жорстокістю та з корисливих мотивів.

Твердження засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про однобічність і неповноту судового слідства колегія суддів уважає надуманими, бо судом першої інстанції були допитані як свідки особи, які згідно обвинувального висновку підлягали виклику та викликалися в судове засідання, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 .
Судом першої інстанції вживалися, передбачені кримінально-процесуальним законом, заходи для забезпечення явки до суду інших свідків, а, отримавши їх заяви про неможливість прибуття в судове засідання, в порядку, передбаченому ст. 306 КПК 1960 року, суд дослідив показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .
Крім того, судом першої інстанції були досліджені всі надані суду докази, а засудженому та його захиснику була надана можливість задавати свідкам, що з`явилися, запитання про відомі їм обставини.

Відповідно до положень ст. 67 КПК 1960 року саме суд, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, оцінює докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності.

З огляду на викладене, твердження захисника про встановлення ним повної невідповідності пред`явленого обвинувачення зібраним матеріалам через відсутність жодного прямого доказу того, що ОСОБА_8 вчиняв злочин, за який засуджений, як такі, що не ґрунтуються на законі, колегія суддів уважає безпідставними.

Посилання захисника у своїй апеляції на невиконання судом першої інстанції вказівок апеляційного суду, викладених в ухвалі апеляційної інстанції від 21 грудня 2012 року, не відповідають матеріалам справи.
Зі змісту ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2013 року убачається, що однією з підстав для скасування вироку суду першої інстанції від 09.08.2012 року стало порушення права ОСОБА_8 на захист під час судового розгляду справи, яке виразилося у пасивній участі адвоката ОСОБА_19 в дослідженні доказів, про що в своїй апеляції зазначав підсудний.
На виконання вказівок апеляційної інстанції ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2013 року в підготовчому засіданні ( т.5, а.с. 76-77) було доручено Київському міському центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити адвоката для здійснення захисту підсудного ОСОБА_8 ..
Згідно доручення для здійснення захисту за призначенням № 1020 від 22 березня 2013 року ( т.5, а.с. 89) Київським міським центром надання безоплатної вторинної правової допомоги підсудному ОСОБА_8 був призначений адвокат ОСОБА_7 .
Повноваження адвоката були підтверджені відповідними документами ( т.5, а.с. 91-92) і він був допущений до участі в судовому розгляді кримінальної справи та виконував покладені на нього за законом повноваження.

Із матеріалів кримінальної справи убачається, що ОСОБА_8 був затриманий 28 листопада 2011 року ( т.2, а.с. 12-14), виявив бажання мати захисника, який буде наданий державою і такий захисник адвокат ОСОБА_20 , був залучений до справи ( т.2, а.с. 22). Повноваження захисника були підтверджені відповідними документами ( т.2, а.с. 23). З участю вказаного захисника ОСОБА_8 був допитаний як підозрюваний 28.11.2011 року ( т.2, а.с. 25 32), а 29 листопада 2011 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_20 в присутності двох понятих було проведено відтворення обстановки і обставин події із застосування відеозапису ( т.2, а.с. 37 43) та цього ж дня ОСОБА_8 був допитаний як обвинувачений за участі захисника ОСОБА_20 ( т.2, а.с. 46 47).
Згідно постанови старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12.12.2011 року ( т.2, а.с. 225 226) щодо ОСОБА_8 була призначена комплексна амбулаторна судово-психолого-психіатрично-наркологічна експертиза.
Відповідно до акту № 23 від 05 січня 2012 року ( т.2, а.с. 228-230) цієї експертизи лікарі дійшли висновки про необхідність проведення щодо обвинуваченого стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної і наркологічної експертизи.
18 січня 2012 року ( т.3, а.с. 3-4) старшим слідчим СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві було призначено комплексну стаціонарну судово-психолого-психіатрично-наркологічну експертизу, проведення якої було доручено Київському міському центру судово-психіатричних експертиз.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2012 року ( т.2, а.с.233 235) в судовому засіданні за участю прокурора та захисника ОСОБА_20 було надано дозвіл на поміщення ОСОБА_8 до Київського міського центру судово-психіатричних експертиз для проведення комплексної стаціонарної судово-психолого-психіатрично-наркологічної експертизи.
27 січня 2012 року на адресу слідчого надійшла заява ОСОБА_8 про відвід захисника, який, на його думку, не здійснював його захист, а сприяв прийняттю незаконних рішень ( т.2, а.с. 77).
З 31 січня 2012 року по 09 лютого 2012 року ОСОБА_8 знаходився на стаціонарі в Київському міському центрі судово-психіатричних експертиз і будь які слідчі дії з його участю не проводилися.
Згідно постанови старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 08 лютого 2012 року ( т. 2, а.с. 79) ОСОБА_8 було призначено захисника в порядку ст. 47 КПК 1960 року.
15 лютого 2012 року ОСОБА_8 було оголошено остаточне обвинувачення та вручено копію постанови про притягнення як обвинуваченого ( т.3, а.с.211-218) та він був допитаний як обвинувачений ( т.3, а.с. 221-222). При здійсненні цих процесуальних дій участь приймали два захисники адвокат ОСОБА_20 та адвокат ОСОБА_19 , повноваження якого були підтверджені відповідними документами ( т.2, а.с. 209-210).
За участі цих же захисників ОСОБА_8 були надані матеріали кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.ст. 218-220 КПК 1960 року ( т.3, а.с. 63-64).
Таким чином, твердження захисника в апеляції про порушення права ОСОБА_8 на захист під час досудового слідства суперечать матеріалам справи, а тому колегія суддів уважає їх надуманими.

Посилання засудженого ОСОБА_8 у апеляції на те, що суд обґрунтував свої висновки доказами, які не відповідають вимогам кримінально-процесуального закону за своєю формою, зокрема, протокол огляду місця події від 15 жовтня 2012 року ( т.1, а.с.33-52), то ці посилання колегія суддів уважає надуманими, оскільки він містить дату проведення огляду, яка відповідає даним, що містяться в матеріалах справи, відомості про осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії, та роз`яснення їм прав і обов`язків, зміст проведення слідчої дії, час її початку і закінчення, всі істотні для справи обставини, виявлені при виконанні слідчої дії, протокол підписаний особою, яка її складала, та понятими і спеціалістом, а відсутність вказівок на спеціальне звання слідчого не може бути підставою для визнання цього протоколу недопустимим доказом.

Зауваження засудженого щодо якості вироку, зокрема, про допущені в ньому граматичні помилки в прізвищі адвоката, опечатки в частинах статей, за якими ОСОБА_8 раніше засуджувався іншими місцевими судами, то ці неточності не впливають на зміст вироку і можуть бути виправлені в порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 також обвинувачувався у тому, що він 15.10.2011 року приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись по проспекту Науки, 171 в м. Києві, після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою заволодіння чужим майном скоїв розбійний напад на ОСОБА_10 .. Реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя особи, ОСОБА_8 наніс громадянину ОСОБА_10 удари руками та ногами по тулубу, голові, грудній клітині та іншим частинам тіла, а також став стрибати двома ногами на грудній клітині потерпілого, при цьому незаконно, протиправно став вимагати від ОСОБА_10 віддати йому майно. ОСОБА_10 , воля якого повністю була подавлена в результаті нанесення тілесних ушкоджень, впав на землю, а ОСОБА_8 , не припиняючи своїх злочинних дій, продовжував наносити удари руками та ногами по різних частинах тіла П`ят, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, що в подальшому спричинили смерть ОСОБА_10 . Подалавши волю потерпілого до опору, ОСОБА_8 шляхом розбою заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: грошима в сумі 32 грн. та плеєром «Panasonic» вартістю 170 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 202 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, а майном розпорядився на власний розсуд.

Суд першої інстанції, взявши до уваги показання ОСОБА_8 , які він давав в ході досудового слідства про обставини отримання ним від ОСОБА_10 у подарунок вказаного плеєра та прохання повернути належні йому кошти, обґрунтовано прийшов до висновку, що ці показання ОСОБА_8 ніякими іншими доказами не спростовані, а тому в діях ОСОБА_8 щодо вказаного майна відсутній склад злочину, передбачений ч.4 ст. 187 КК України, і вірно прийняв рішення про виправдання підсудного за відсутністю в його діях складу злочину.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 також пред`являлось обвинувачення в тому, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від слідства та суду, 15 листопада 2011 року близько 23 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку № 31 по вул. Новопирогівській в м. Києві, помітивши автомобіль «ГАЗ-24» державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 3600 грн., який на праві власності належав ОСОБА_21 , вирішив незаконно повторно ним заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до вказаного автомобіля, невстановленим предметом відчинив двері та сів у салон за кермо. Невстановленим слідством способом ОСОБА_8 запустив двигун та поїхав у невстановленому напрямку. 28 листопада 2011 року ОСОБА_8 на вказаному автомобілі був затриманий працівниками міліції в м. Жашкові Черкаської області.
Дії ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням були кваліфіковані органами слідства за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Дослідивши надані за цим обвинувачення докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказане обвинувачення свого підтвердження не знайшло, а участь підсудного у вчиненні цього злочину не доведена.
Як зазначив суд у вироку, на підтвердження цього обвинувачення, органи досудового слідства послалися на дані явки з повинною ОСОБА_8 , поверхові, без деталізації та їх подальшої ретельної перевірки свідчення з цього приводу під час його допиту як підозрюваного та обвинуваченого; показання потерпілого ОСОБА_21 , з яких, після їх дослідження в судовому засіданні в зв`язку з неявкою потерпілого, убачається, що потерпілий лише висловив припущення про можливу причетність ОСОБА_8 до викрадення автомобіля ( т.2, а.с. 160-161); на дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 16.11.2011 року ( т.2, а.с. 92-98), згідно яких на оглянутій ділянці біля будинку АДРЕСА_3 відсутній автомобіль, але вилучені комплект ключів від автомобіля та технічний паспорт на нього; на дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 02.02.2012 року ( т.2, а.с. 101-103), з яких убачається, що в цей день по АДРЕСА_4 на території Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві був оглянутий та вилучений автомобіль чорного кольору марки «ГАЗ-24» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Дослідивши зазначені докази та враховуючи, що інших достатніх, обґрунтованих, отриманих у спосіб, визначений КПК, доказів ні досудовим слідством, ні прокурором в суді надано не було, суд дійшов висновку, що участь підсудного у вчиненні, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, злочині недоведена, а тому його слід визнати невинним та по суду виправдати.

Колегія суддів такі висновки суду першої інстанції уважає обґрунтованими, а рішення про визнання ОСОБА_8 невинуватим в зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні цього злочину та виправдання по суду законним.

З огляду на викладене, колегія суддів не убачає підстав для скасування вироку в повному обсязі, як про це просять у своїх апеляціях засуджений та його захисник, і направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, зважаючи на те, що з моменту зазначених у вироку подій пройшов тривалий час, інших доказів немає і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, новий злочин вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення злочину та на час розгляду справи є осудним, будь якою суспільно-корисною працею не займався, не має постійного місця проживання та реєстрації, за попереднім місцем проживання характеризується виключно негативно.
Обставин, які пом`якшують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 65 КК України, оскільки покарання ОСОБА_8 призначено у межах, установлених санкцією ч.1 ст. 115 КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом першої інстанції обґрунтовано та відповідно до положень ст. 71 КК України призначено засудженому остаточне покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин, за який ОСОБА_8 засуджений цим вироком, був ним вчинений 15 жовтня 2011 року у період іспитового строку встановленого йому за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08 грудня 2009 року у виді двох років, термін якого спливав 08 грудня 2011 року.

Твердження ОСОБА_8 у його клопотанні про застосування Закону України « Про амністію в 2014 року» щодо покарання призначеного йому за вироком Дергачівського районного суду Харківської області про неправильне застосування положень ст. 71 КК України колегія суддів уважає надуманими і такими, що суперечать вимогам закону.
Крім того, згідно до вимог п. в) ст. 8 Закону України « Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Таким чином, ОСОБА_8 відповідно до цих положень Закону не є суб`єктом амністії, а тому відсутні підстави для задоволення його клопотання.

З огляду на викладене, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляцій засудженого і його захисника та скасування вироку суду першої інстанції з направленням справи на додаткове розслідування.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

В задоволенні клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовити.

Запропонувати суду першої інстанції виправити описки у вступній частині вироку щодо прізвища захисника засудженого ОСОБА_8

СУ Д Д І:

_______________ ______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11/796/463/2014 Категорія КК: ч.1 ст. 115
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_22
Доповідач ОСОБА_1