Єдиний унікальний номер 735/535/2013
номер провадження № 1-кп/728/2/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
адвоката - ОСОБА_5
обвинуваченої - ОСОБА_6
представника потерпілого і цивільного позивача КП „ Коропське РБТІ - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмачі кримінальне провадження , що внесене в ЄРДР за № 0000006 від 21 листопада 2012 року, щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта вища, одруженої, має 2- х неповнолітніх дітей, працює директором ПП „Коропський центр нерухомості та будівництва „ Портал в смт. Короп , не судимої згідно із ст. 89 КК України, в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 ч. І, 191 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , обіймаючи посаду начальника КП „ Коропське РБТІ , відповідно до Статуту цього підприємства та Контракту про затвердження її на посаду начальника КП „Коропське РБТІ, виконуючи організаційно розпорядчі та адміністративно господарчі функції , будучи таким чином службовою особою, та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою привласнення скретч - карток № № 05, 02, 04, НОМЕР_1 на бензин марки А - 95 номіналом 15 літрів кожна та добових коштів на відрядження у сумі 30 грн., 24 грудня 2010 року, протягом дня , знаходячись у приміщенні КП „ Коропське РБТІ , розташованому по вулиці Кибальчича , № 1 у смт. Короп, Чернігівської області , підробила офіційні документи : склала та видала завідомо неправдивий наказ № 33 від 24.12.2010 року на своє імя і ОСОБА_8 про відрядження 24.12.2010 року до м. Чернігова . Крім цього підписала та відмітила завідомо неправдиве посвідчення про відрядження на своє імя, датоване 24.12. 2010 року. Також, 24.12.2010 року склала та видала завідомо неправдивий наказ № 34 від 24.12.2010 року на імя ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про відрядження 27 грудня 2010 року до м. Києва.
На підставі вищевказаних підроблених офіційних документів начальник КП „Коропське РБТІ ОСОБА_6 24 грудня 2010 року, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем , незаконно заволоділа добовими коштами за 1 день, які виділялись на відрядження згідно авансового звіту № 82 від 24.12.2010 року, в сумі 30.00 грн. Крім цього, незаконно заволоділа придбаними за кошти підприємства 23.12.2010 року в ТОВ ВТФ „Авіас скретч картками на бензин марки А 95 № № 05, 02, 04, 03, номіналом на 15 літрів кожна в загальній кількості 60 літрів, вартістю 6 грн. 50 коп. за 1 літр бензину з ПДВ вартістю 7 грн 80 коп., на загальну суму 468 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд. Вказані скретч картки було використано на автозаправочній станції ТОВ „ Лефіда в смт. Короп: 23.12.2010 року о 14 год. 12 хв.; 24.12.2010 року о 14 год. 25 хв., 26.12 2010 року о 11 год. 20 хвилин; 26.12.2010 року о 11 годині 23 хв. Заволодівши незаконно добовими коштами на відрядження та бензином, ОСОБА_6 заподіяла майнову шкоду КП „Коропське РБТІ на загальну суму 498 грн.
Допитана в судовому засіданні, як обвинувачена, ОСОБА_6 винною себе в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 ч. 1 і ст. 191 ч. 2 КК України не визнала і пояснила, що пред`явлене обвинувачення є надумане, безпідставне, необґрунтоване і таке, що не доводить її вину. 24 грудня 2010 року вона, як керівник КП „Коропське РБТІ видала наказ № 33 від 24.12. 2010 року про її відрядження у м. Чернігів разом із в. о. водія ОСОБА_8 до Управління ЖКГ Чернігівської ОДА строком на 1 день 24 грудня 2010 року. Це був її останній день роботи перед відпусткою. ОСОБА_8 виконував обов`язки водія в період з 13 грудня 2010 року по 10 січня 2011 року в зв`язку із виробничою необхідністю на службовому автомобілі відповідно до її наказу № 32 від 10.12. 2010 року. Вирішивши необхідні питання в Управлінні ЖКГ, вона відмітила відряджувальні посвідчення на себе і водія у працівника Управління ЖКГ ОСОБА_10 . З 27 грудня 2010 року по 10 січня 2011 року відповідно до наказу № 34 від 24. 12. 2010 року вона перебувала у щорічній відпустці, а тому вона не могла підписувати і не підписувала відряджувальних посвідчень до м. Київ працівникам підприємства, а також авансових звітів. Подорожні листи на службовий автомобіль виконуючому обов`язки водія ОСОБА_8 з номера 226 по 240 за 2010 рік були видані у її відсутність, оформлені належним чином, в яких значилось, що автомобіль приймала відповідальна особа, а саме, бухгалтер ОСОБА_11 . В списанні паливно мастильних матеріалів за грудень місяць 2010 року вона участі не приймала і їй не було відомо куди було витрачено пальне. В акті списання № Сп Т 000026 від 31.12.2010 року про роботу автомобіля Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належав Коропському РБТІ, за грудень 2010 року її підписи відсутні. На час знаходження її у відпустці обов`язки керівника Коропського РБТІ були покладені на працівника ОСОБА_9 , яка і списала паливно мастильні матеріали згідно акту в кінці року. Підставою для списання паливно-мастильних матеріалів є подорожні листи, а не наказ на відрядження. Подорожні листи оформлялись ОСОБА_8 і погоджувались із ОСОБА_11 . Скретч картки на отримання бензину під звіт прийняв водій РБТІ ОСОБА_12 , який кожний день звітувався за бензин відповідно до виданого подорожнього листа перед Лехман. Остання, в свою чергу, склала, підписала і здала звіти в органи статистики. Ні статутом підприємства, ні посадовою інструкцією керівника РБТІ не передбачено, що вона є матеріально відповідальною особою. Між працівниками КП „Коропське РБТІ і нею склались особисті неприязні стосунки, що підтверджується рішенням Коропського райсуду від 24.04.2011 року, вироком цього ж суду від 27. 05. 2011 року, скаргою працівників РБТІ до районної ради від 02. 03. 2011 року, а тому вони дають неправдиві свідчення щодо її дій на посаді керівника РБТІ. Що стосується наказу про відрядження ОСОБА_9 і ОСОБА_8 у м. Київ від 24.12.2010 року № 34, 27 грудня 2010 року, вважає його законним. Але чи були вони в цей день у м Києві їй не відомо.
Не дивлячись на заперечення своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, її вина в скоєнні зазначених злочинів, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Допитаний в судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_12 пояснив, що в 2010 році він працював водієм в КП „Коропське РБТІ. В грудні 2010 року, більш точної дати початку відпустки він не пам`ятає , відповідно до наказу, виданого керівником підприємства ОСОБА_6 , він перебував у щорічній відпустці . Під час перебування у відпустці він один раз виходив на роботу за телефонним дзвінком ОСОБА_6 . Письмовим наказом він офіційно із відпустки не відкликався. Точної дати він не пам`ятає. ОСОБА_6 викликала його на роботу для того, щоб отримати картки на пальне для службового автомобіля, і заправити його пальним. Коли він отримував пальне, доручення видавала бухгалтер ОСОБА_11 . Керівник підприємства дозволяла заправляти пальним автомобіль в кількості 5 10 літрів. Решту карток він віддавав керівнику ОСОБА_6 . Коли необхідно було виїхати, керівник видавала картки на пальне. В той день, коли він вийшов із відпустки по дзвінку ОСОБА_6 , поїхав на автозаправку „Авіас і отримав скреч картки на бензин. В той день він використав одну картку, решту карток на бензин віддав ОСОБА_13 , повернувшись із АЗС на підприємство. На підприємстві мали місце випадки, коли на автомобіль видавались одні подорожні листи, а потім вони змінювались на інші подорожні листи, а також змінювались показники лічильника на спідометрі із застосуванням певних технічних засобів за вказівкою керівника. ОСОБА_13 змушувала його списувати пальне, коли машина не працювала, а тому, він оформляв фіктивні подорожні листи. Коли він після закінчення відпустки в січні 2011 року вийшов на роботу, ОСОБА_13 сказала списати йому бензин за грудень місяць 2010 року і зазначила, в які саме села здійснювались поїздки. На час його відпустки обов`язки водія були покладені на працівника РБТІ ОСОБА_8 , але йому відомо, що Карась подорожніх листів не оформляв. В період відпустки особисто він виходив на роботу один раз.
Допитаний в судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_8 пояснив, що в 2010 році він працював техніком в КП „Коропське РБТІ. В грудні 2010 року він за наказом керівника підприємства КП „ Коропське РБТІ ОСОБА_6 повинен був виконувати обовязки водія, але оскільки в нього була травмована нога і був виданий лікарняний листок, він не міг керувати автомобілем, а тому, 24 грудня 2010 року і 27 грудня 2010 року він не їздив ні у м. Чернігів, ні у м. Київ, а виконував свою роботу техніка у РБТІ. Подорожні листи на автомобіль за грудень 2010 року він особисто не оформляв, бо не знав взагалі, як це робити. ОСОБА_12 після повернення із відпустки в січні 2011 року оформив подорожні листи на списання пального за вказівкою ОСОБА_13 . Посвідчення на відрядження у м. Київ і у м. Чернігів є фіктивними і вони видавались для того, щоб списати бензин.
Допитана в судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_9 пояснила , що вона в 2010 році працювала в КП „ Коропське РБТІ на посаді начальника виробничо технічного відділу. На час відпустки ОСОБА_6 в грудні 2010 року відповідно до виданого керівником підприємства наказу вона виконувала обовязки керівника підприємства , але всі питання вирішувала ОСОБА_6 по телефону . На час відпустки водія ОСОБА_14 обовязки водія наказом були покладені на техніка Карась. Але обовязки водія Карась не виконував, так як у нього була травмована нога і він не міг керувати автомобілем. Про його хворобу був виданий лікарняний листок. Але перебуваючи на лікарняному , він виходив на роботу і виконував замовлення громадян , як технік підприємства . Автомобіль після виходу ОСОБА_13 у відпустку не виїздив, а подорожні листки оформлялись лише через те, щоб списати пальне для власної поїздки ОСОБА_13 . Картки на пальне забирала собі ОСОБА_6 , а працівників підприємства змушувала списувати пальне, оформляючи фіктивні документи. У березні 2011 року ОСОБА_13 вимагала у бухгалтера ОСОБА_15 зробити фіктивний звіт до районної ради. Вона також помітила неправдиву звітність, і побоюючись за свою роботу, у березні 2011 року звернулась до правоохоронних органів, повідомивши про неправомірні дії ОСОБА_13 . 27 грудня 2010 року вона із Карась у відрядження у м. Київ не їздила , а займалась своїми трудовими обовязками у Коропському РБТІ.
Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_11 пояснила , що з 01 листопада 2007 року вона працювала бухгалтером в Коропському РБТІ. Директором підприємства працювала ОСОБА_6 . Виробничі стосунки між нею і ОСОБА_13 до лютого місяця 2011 року були нормальними, претензій до неї не було. В лютому 2011 року стосунки між ними погіршилися, так як вона , ОСОБА_15 , відмовилась підписати фіктивний звіт за вказівкою ОСОБА_6 . Картки на пальне для підприємства завжди забирала ОСОБА_13 після того, як водій їх отримував за дорученням на АЗС . 23 грудня 2010 року вона перерахувала кошти на АЗС „ Авіас в смт. Короп. Водій ОСОБА_14 , який в той час знаходився у відпустці, отримав на АЗС картки і заправив автомобіль 15 літрами пального. Інші картки на 60 літрів він віддав ОСОБА_13 . Грицай їй картки не передавала, бо бензин необхідно було обліковувати . 24 грудня 2010 року вона звернулась до ОСОБА_13 з приводу необхідності обліку бензину, і та надала їй 4 бланки посвідчення про відрядження з печатками, два із яких були із печатками Чернігівського УЖКГ, а 2 з печатками Київської асоціації „Укртехінвентаризації, і наказала заповнити їх нібито, вона і Карась їздили 24 грудня 2010 року в м. Чернігів, а ОСОБА_16 і Карась 27 грудня 2010 року в м. Київ. Карась на той час перебував на лікарняному, ОСОБА_14 у відпустці, і на службовому автомобілі ніхто їздити не міг.
24 грудня 2010 року ОСОБА_13 знаходилась на робочому місці у РБТІ. Вона, ОСОБА_15 , заповнила надані їй документи, достовірно знаючи, що вони є підробленими, і списала по ним 60 літрів бензину. Ці посвідчення вона надала у січні 2011 року на підпис ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , але вони їх не читали і підписали. Картки на пальне в кількості 4 х штук на 60 літрів були передані водієм ОСОБА_18 в приміщенні РБТІ. За фактом підробки документів щодо неї була порушена кримінальна справа, яка потім за її згоди була закрита за амністією. Протягом грудня 2010 року автомобіль з підприємства не виїздив. У березні 2011 року ОСОБА_13 змушувала її підписати завідомо неправдивий звіт про фінансову звітність підприємства для подачі в Коропську райраду і відділ статистики, але вона відмовилась, після чого ОСОБА_13 звільнила її з роботи по надуманих мотивах. Пізніше, Коропським судом вона була поновлена на роботу.
Допитана в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працює провідним спеціалістом в Управлянні житлово - комунального господарства Чернігівської ОДА. В її функціональні обов`язки входила реєстрація пошти, відповіді на дзвінки. Вона також відмічала відрядження. 24 грудня 2010 року вона знаходилась на своєму робочому місці. ОСОБА_6 і ОСОБА_8 вона особисто не знала і ніколи з ними не була знайома. ОСОБА_6 вона вперше побачила у Коропському райсуді. Вона не пам`ятає, чи приїздила ОСОБА_13 у м. Чернігів, і чи відмічала вона відряджувальні документи у неї 24 грудня 2010 року. Відряджувальні документи міг відмічати і водій. У відряджувальних посвідченнях відмітки про прибуття і вибуття з м. Чернігова зроблені особисто нею, але на той час вона пропрацювала незначний час і можливо відряджувальні відмітила невідомій особі.
На а.с.59 Т.1 міститься листок непрацездатності серії АВК № 906 188, із якого вбачається, що з 17 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року працівник РБТІ ОСОБА_8 знаходився на амбулаторному лікуванні. Цим відкритим листком непрацездатності підтверджуються пояснення як свідка ОСОБА_8 про те, що він не міг працювати водієм в цей період в зв`язку із отриманою травмою ноги. Про те, що Карась в цей період не працював водієм, а виконував свої обов`язки техніка в Коропському РБТІ, підтвердили допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Останній був викликаний телефоном на роботу керівником підприємства 23 грудня 2010 року. 24 грудня 2010 року ОСОБА_14 на роботі був відсутній, так як в суді він пояснив, що на роботу викликався в період відпустки лише один раз. Лікарняний листок ОСОБА_17 не оплачувався, так як він в Коропському РБТІ в цей період виконував обовязки техніка. Наказ про відкликання із відпустки ОСОБА_14 в звязку із виробничою необхідністю керівником підприємства ОСОБА_6 не видавався. Переконливих доказів зі сторони ОСОБА_13 про необхідність виклику на роботу 23 грудня 2010 року ОСОБА_14 , який знаходився у відпустці, якщо згідно із наказом № 32 від 10 грудня 2010 року (а.с. 69 Т. 1) обоязки водія ОСОБА_14 були покладені на працівника Карась , не надано.
На а.с. 67 Т.1 міститься видаткова накладна № КПТСК 00748 від 23.12.2010 року, із якої вбачається, що саме ОСОБА_12 отримав пальне бензин А 95 кількості 75 літрів ( 15 л. скретч картками регіональної дії) .
Відповідно до реєстру номерів електронних топливних карт по товарній накладній № КПТСК -00748 від 23.12.2010 року ( а.с. 68 Т.1 ) 23 грудня 2010 року Коропським РБТІ було отримано 5 скретч - карток на бензин А 95 номіналом по 15 л кожна в загальній кількості 75 літрів, із слідуючими номерами від № 02 - по 06.
Довідкою директора ТОВ ВТФ „ Авіас про використання скретч карток на АЗС ( а.с. 72 Т.1) підтверджується, що клієнт КП „ Коропське РБТІ отримало на торговій точці ТОВ ВТФ „ Авіас у смт. Короп скретч картки на бензин А 95 регіональної дії у кількості 75л. згідно накладної № КПТСК 00748. По ним отримано паливо на АЗС : 23.12.2010 року о 10 годині 30 хвилин на АЗС № 8 ТОВ „Лефіда смт. Короп, вул.. Чернігівська № 63 по картці 06; о 14 годині 12 хвилин на цій же АЗС за картою 05; 24 грудня 2010 року о 14 год. 25 хвилин на цій же АЗС за карткою 02, 26 грудня 2010 року на цій же АЗС о 11 годині 20 хвилин за картою 4; і о 11 годині 23 хвилин за картою НОМЕР_1 . Загальна кількість отриманого бензину в період з 23.12.2010 року по 26.12.2010 року склала 75 літрів. Отже, 24 грудня 2010 року і 26 грудня 2010 року ні ОСОБА_14 , ні Карась бензину по зазначених скретч картках не отримували, так як ОСОБА_14 знаходився у відпустці, а Карась обовязки водія із-за травми не виконував. 26 грудня 2010 року випадало на неробочий день неділю.
Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 12.12.2012 року № 773 ( а.с. 34-39 Т.3) підпис в наказі № 33 від 24.12.2010 року про відрядження ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , належить ОСОБА_6 . Підпис в посвідченні про відрядження від 24.12.2010 року видано ОСОБА_6 в графі „ керівник , належить ОСОБА_6 . Підпис в посвідченні про відрядження від 24.12.2010 року видано ОСОБА_8 в графі „ керівник, належить ОСОБА_6 . Підпис в авансовому звіті № 82 від 24.12.2010 року в графі „ звіт затверджено , „підпис підзвітної особи ( другий праворуч) , належить ОСОБА_6 .. Підпис в авансовому звіті № 83 від 24.12.2010 року в графі „ звіт затверджено , належить ОСОБА_6 . Підпис в наказі № 34 від 24.12.2010 року про відрядження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , належить ОСОБА_6 .
На а.с. 62 Т.1 міститься наказ від 24 грудня 2010 року № 33, підписаний ОСОБА_6 , „ про відрядження ОСОБА_6 і ОСОБА_8 24 грудня 2010 року на 1 день до Управління ЖКГ Чернігівської ОДА, із яким ОСОБА_8 ознайомлений не був, і який підтверджує доводи Карася про неможливість виконання ним обовязків водія в звязку із наявністю у нього травми, і спростовує доводи ОСОБА_6 про перебування її у відрядженні разом із Карась 24 грудня 2010 року у м. Чернігові.
На а.с. 65 Т.1 міститься наказ від 24.12.2010 року № 34, підписаний ОСОБА_6 , „про відрядження ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . 27 грудня 2010 року на один день у м. Київ для участі у семінарі практикумі у УАТБ „ Укртехінвентаризація , із яким ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ознайомлені не були, і який підтверджує доводи ОСОБА_17 і ОСОБА_16 про неможливість їх перебування у відрядженні у м. Києві в звязку із наявністю у Карася травми ноги.
Інформацією про телефонні дзвінки абонента ОСОБА_8 із сім картки НОМЕР_3 ( а.с. 75-81 Т. 3 )підтверджується, що у період часу з 23.12.2010 року по 28.12.2010 ОСОБА_8 користувався мобільним телефоном лише у межах Коропського району Чернігівської області.
Інформацією про телефонні дзвінки абонента ОСОБА_6 із сім-картки НОМЕР_4 ( а.с. 90-101 Т. 3) в період часу з 23.12.2010 року по 28.12.2010 року підтверджується, що 24 грудня 2010 року вона користувалась мобільним телефоном лише в межах Коропського району, Чернігівської області.
Інформацією про телефонні дзвінки абонента ОСОБА_9 із сім картки НОМЕР_5 у період часу з 26.12. 2010 року по 28.12.10 року ( а.с. 108-110 Т.3) підтверджується, що ОСОБА_9 користувалась мобільним телефоном в межах Коропського району.
На а.с. 69 Т. 1 міститься наказ № 32 від 10. грудня 2010 року „ Про основну відпустку водія ОСОБА_12 , і виконання обовязків водія ОСОБА_8 , із яким були письмово ознайомлені ОСОБА_12 і ОСОБА_8 ; із якого вбачається, що водію ОСОБА_12 було надано щорічну основну відпустку з 13.12.2010 року на 24 календарні дні. Цим наказом підтверджуються доводи ОСОБА_12 про те, що в період відпустки він один раз викликався на роботу 23.12.10 року по телефонному дзвінку ОСОБА_13 , так як наказ про його відкликання із відпустки 23.12.10 року не видавався і з таким наказом він не ознайомлювався , і саме в цей день отримував скретч картки на бензин.
На а.с. 75 Т. 1, а.с. 79 Т. 2 міститься довідка УА БТІ „ Укртехінвентаризація, відповідно до якої ОСОБА_9 і ОСОБА_8 у 2010 році у вказаній організації не перебували. Члени асоціації прибувають у відрядження тільки за відповідним закріпленням. Останній раз ОСОБА_13 перебувала у відрядженні у м. Києві на семінарі, який відбувся 16-18 грудня 2009 року. Крім того ні ОСОБА_13 , ні Коропським РБТІ в ході досудового слідства не був наданий жоден документ належним чином зареєстрований в книзі обліку вхідної кореспонденції на підтвердження виклику до Києва 27.12.2010р. Згідно заяви ОСОБА_6 ( а.с. 216 Т. 3 ) Грицай ознайомилась з наявними доказами по справі та не володіє речовими доказми та документами , які необхідно надати додатково стороні обвинувачення .
Відомістю сформованих витягів про державну реєстрацію прав 27.12.2010 року по КП „ Коропське РБТІ ( а.с. 66 Т. 1) підтверджується, що ОСОБА_9 реєструвала право власності 27.12.10 року з 08 години 16 хвилин до 12 години 11 хвилин. Зазначеною відомістю підтверджується пояснення ОСОБА_16 в тій частині , що 27.12.2010 року вона у відрядженні у м. Києві не перебувала .
Відомістю № 0004 зарахувань на карткові рахунки працівників Коропського РБТІ коштів на відрядження за лютий 2011 року ( а.с. 142 Т.3) підтверджується, що відряджувальні отримували : ОСОБА_12 в сумі 60 грн, ОСОБА_6 в сумі 120 грн, ОСОБА_9 в сумі 30 грн., ОСОБА_8 в сумі 90 грн.
Відповідно до постанови Коропського районного суду Чернігівської області від 19.08.2011 року ( а.с. 160 Т.1), що набрала законної сили, ОСОБА_11 була звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. І ст. 366 КК України, на підставі п. „в ст. 1 ЗУ „ Про амністію в 2011 році від 08.07.2011 року, тобто, з нереабілітуючих підстав. Судом було встановлено, що ОСОБА_11 , працюючи бухгалтером в КП „ Коропське РБТІ, являючись службовою особою, достовірно знаючи про те, що співробітники Коропського РБТІ у відрядження до Києва 27. 12.2010 року і до м. Чернігова 24.12.2010 року не виїздили, склала завідомо недостовірні посвідчення про відрядження на відрядження в м. Чернігів , датоване 24.12.2010 року на імя ОСОБА_6 і на імя виконуючого обовязки водія ОСОБА_8 та посвідчення про відрядження в м. Київ, датоване 27.12.2010 року на імя ОСОБА_9 і імя виконуючого обовязки водія ОСОБА_8 шляхом внесення в офіційний документ неправдивих відомостей .
В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_11 підтвердила, що такі дії були здійснені нею під примусом і погрозою звільнення її з роботи з боку ОСОБА_6 .
Відповідно до рішення Коропського райсуду Чернігівської області від 12.04.2011 року ( а.с. 94-95, Т.1), яке набрало законної сили , ОСОБА_11 була поновлена судом на посаді бухгалтера КП „ Коропське РБТІ , так як її звільнення з посади бухгалтера на підставі наказу № 7 від 04.03.2011 року відповідно до ст. 40 ч. І п. 3 КзПП України було визнано незаконним.
За вироком Коропського райсуду Чернігівської області від 27.05.2011 року ( а.с. 120-121 Т.1), який набрав законної сили , ОСОБА_6 була визнана винною в скоєнні діяння, передбаченого ч. І ст.. 125 КК України, і їй було призначено покарання у вигляді 850 гривень штрафу , за те, що 01 березня 2011 року, близько 15 години , в приміщенні КП „ Коропське РБТІ в смт. Короп , Чернігівської області, Грицай під час сварки, на грунті неприязних відносин, умисно заподіяла ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин та садна в ділянці нижньої губи, садна в ділянці лівого плеча, садна та підшкірного крововиливу в ділянці шиї зліва, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ця подія передувала звільненню ОСОБА_15 з роботи бухгалтера . А 02 березня 2011 року працівники КП „ Коропське РБТІ звертались з колективною письмовою скаргою на неправомірні дії ОСОБА_6 , а саме примусу з її сторони підробити звіт про фінансові показники за 2010 рік ОСОБА_11 , до голови Коропської райради ( а.с. 82 Т. 2).
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази зі сторони обвинувачення, суд вважає, що органами досудового слідства дії обвинуваченої ОСОБА_6 були правильно кваліфіковані за ст. 366 ч. 1 КК України як службове підроблення шляхом складання та видачі службовою особою неправдивих документів, а саме, 24 грудня 2010 року протягом дня, знаходячись в приміщенні КП „Коропське РБТІ, розташованому в смт. Короп, Чернігівської області, вул. Кибальчича, завідомо неправдивого наказу № 33 від 24.12.2010 року на імя ОСОБА_6 і ОСОБА_8 про відрядження 24. 12.2010 року до м. Чернігова, і завідомо неправдивого наказу № 34 від 24. 12. 2010 року на імя ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про відрядження 27.12. 2010 року до м. Києва, а також підписала та відмітила завідомо неправдиве посвідчення про відрядження на своє імя, датоване 24. 12. 2010 року; а також за ст. 191 ч. 2 КК України, так як являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, ОСОБА_6 заволоділа добовими коштами за один день, які виділялися на відрядження згідно авансового звіту № 82 від 24. 12. 2010 року в сумі 30 грн., а також придбаними за кошти підприємства 23.12. 2010 року в ТОВ ВТ Ф „Авіас 4 скреч картками на бензин А 95., номіналом по 15 літрів кожна, в загальній кількості 60 літрів, вартістю за 1 літр бензину з ПДВ 7 грн 80 коп., на загальну суму 498 грн, завдавши КП „Коропське РБТІ майнової шкоди на зазначену суму. Невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 вини у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України суд розцінює як обраний нею спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення і бажанням уникнення відповідальності за скоєні нею протиправні правопорушення. ОСОБА_6 , як на докази своєї не винуватості в скоєнні діяння, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, в судовому засіданні посилалась на те, що подорожні листи на автомобіль Хюндай, який належить КП „Коропське РБТІ, заповнювались належним чином, були підписані відповідальними працівниками, а бензин був списаний згідно акту на списання паливно мастильних матеріалів (т. 1 а. с. 208) від 31. 12. 2010 року, і на їх основі було складено бухгалтерський звіт за 2010 рік, який був підписаний ОСОБА_9 , як в. о. директора КП „Коропське РБТІ, і вона особисто до списання паливно мастильних матеріалів і до їх використання не має ніякого відношення. Але ці доводи обвинуваченої не відповідають дійсності, оскільки згідно пояснень свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , подорожні листи заповнювались та підписувались на основі не реальних показників, а брались показники попередніх подорожніх листів, мали місце випадки підкручування спідометра автомобіля пристосованими для цього предметами. Це робилося з метою списання бензину і за чітких вказівок ОСОБА_6 , так як на підприємстві кожен крок працівника контролювала директор ОСОБА_13 , а будь які дії виконувались лише з її згоди., а у разі невиконання її вказівок чи розпоряджень ОСОБА_13 погрожувала звільнити працівника з роботи. А в березні 2011 року бухгалтер підприємства ОСОБА_15 через відмову від виконання незаконних вказівок ОСОБА_13 про внесення неправдивих відомостей у звіт про роботу підприємства за 2010 рік була притягнута до дисциплінарної відповідальності , а пізніше, директором КП „ Коропське РБТІ була звільнена з посади, у звязку з чим ОСОБА_15 довелося через суд поновлюватися на роботі. Пояснення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Неправдивість відомостей у подорожніх листах підтверджується також і тим, що ОСОБА_17 перебував на лікарняному з 17.12.10 року по 31 грудня 2010 року і повинен був приступити до роботи 01.01.2011 року ; моніторингом номерів мобільних телефонів, згідно до якого ні ОСОБА_13 , ні Карась, ні ОСОБА_16 за межами Коропського району не перебували. Акт списання бензину дійсно був складений бухгалтером ОСОБА_15 та підписаний ОСОБА_16 , однак , він складений на основі фіктивних подорожніх листів, як і сам акт списання паливно мастильних матеріалів, які були складені за вказівкою ОСОБА_13 . На основі неправдивих документів також був складений і бухгалтерський звіт за 2010 рік та звіт про роботу автомобіля за 2010 рік ( Т. 1, а.с. 209), який був затверджений і підписаний ОСОБА_16 . Щодо заволодіння ОСОБА_13 скретч - картками в кількості 4 штук в судовому засіданні підтвердив водій ОСОБА_14 , який з 10.12.2010 року перебував у відпустці згідно наказу № 32 від 10.12.10 року ( Т.1 а.с. 69), а 23 грудня 2010 року без видання наказу про відкликання із відпустки, по телефонному дзвінку ОСОБА_13 зявився на роботу, щоб отримати скретч картки на бензин відповідно до довіреності, отримав ці картки, по одній із карток отримав 15 л. бензину, а решту скретч - карток повернув ОСОБА_13 . Всі ці операції зайняли близько 1-2 години . Після виходу на роботу з відпустки в січні 2011 року йому надали на підпис подорожні листи, в яких він зазначив кілометраж, показники спідометра, спираючись на попередні подорожні листи, а не на спідометр автомобіля. Подорожні листи він також заповнив і за ОСОБА_17 , коли той виконував обовязки водія, і надав подорожні листи ОСОБА_17 на підпис . Такі дії робилися з метою списати бензин, який забирала собі ОСОБА_13 . 23. 12.2010 року у ТОВ ВТФ „Авіас отримувався бензин по 2-х картках, о 10-30 і о 14-12, тобто, в той час, коли ОСОБА_14 вже не було на роботі, і він не міг отримати бензин по 2-ій картці. Не міг отримати бензин і ОСОБА_17 23.12.2010 року і 24.12.10 року, так як він через наявну у нього травму не міг керувати транспортним засобом. 26 грудня 2010 року був вихідний день неділя, і в цей день подорожній лист на автомобіль не виписувався взагалі ( а.с. 186-206 Т.1) .
В судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду справи відносно ОСОБА_6 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, сплинули строки, передбачені ч. 1 п.2 ст. 49 КК України. Незважаючи на те, що справа надійшла до суду з обвинувальним актом, але через настання підстав, передбачених ст. 49 КК України ( за клопотанням прокурора, заявою захисника, обвинуваченого), суд має вирішити питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності і повинен виконати вимоги, передбачені ст. 368 КПК (у разі заперечення потерпілого про закриття справи за нереабілітуючих підстав та розгляду справи у скороченому порядку).
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК „ якщо під час судового розгляду кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суду має невідкладно розглянути таке клопотання. Таке клопотання від учасників кримінального провадження під час розгляду справи не надходило.
Для забезпечення прав обвинуваченої, суд, встановивши у судовому засіданні сплив строків давності, за власною ініціативою повинен повідомити про це учасників кримінального провадження і винести таке питання на обговорення сторін, зазначивши, що настали підстави, передбачені ст. 49 КК , для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Суд зясовує думку обвинуваченого щодо його звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав, розяснює про наслідки такого звільнення, та що звільнення в зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, і у разі згоди ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє особу від кримінальної відповідальності.
При розясненні в судовому засіданні вищезазначених правових норм обвинувачена ОСОБА_13 відмовилась від звільнення її від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених ст. 49 КК України.
У разі заперечення обвинуваченого проти розгляду питання стосовно закриття кримінального провадження на підставі ст. ст. 12,44,49, частини 1,5 ст. 74 КК , суд має розглядати справу у загальному порядку, виконавши всі вимоги, передбачені ст. ст. 91, 283-288, 337, 344-380 КПК України, а також інших статей КК та КПК.
Якщо обвинувачений заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку із закінченням строків давності, то суд, розглянувши справу в повному обсязі в загальному порядку, постановляє обвинувальний вирок ( у разі доведення винуватості), призначає покарання та звільняє від покарання на підставі ст. ст. 12,49, ч. 5 ст. 74 КК України і відповідних статей КПК. Такі позиції викладені в аналізі судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності проведеного суддями Верховного Суду України.
Суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_13 повинно бути призначено покарання за ст. 366 ч. 1 КК України в редакції закону, який діяв до 01 липня 2011 року до набрання чинності Законом України від 07. 04. 2011 року № 3207- VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення. Санкцією ч. 1 ст. 366 КК України - до зміни її редакції Законом від 07. 04. 2011 року № 3207 VI було передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до 3 х років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3- х років. За граматичним способом тлумачення розташування у тексті санкції розділового сполучника „або є місцем синтаксичного розриву тексту, і тому один із видів основного покарання (штраф) належало розглядати як альтернативний вид іншому, зазначеному в цій санкції виду основного покарання (обмеження волі), але вже в поєднанні останнього з додатковим покаранням позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки між цими основним і додатковими покараннями в редакції санкції ч. 1 ст. 366 КК України, що діяла до набуття чинності ЗУ від 07. 04.2011 № 3207- VI, не було передбачено знака пунктуації „ кома. Таким чином, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю могло бути застосоване лише при призначенні основного покарання у виді обмеження волі. А тому, суд вважає, що за ч. І ст. 366 КК України обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу на користь держави , і на підставі ст. ст. 49, 74 ч. 5 КК України звільнити від цього покарання.
В судовому засіданні обвинуваченій відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін, ЗУ „ Про амністію у 2014 році від 08.07.2014 року було звернуто увагу на право обвинуваченої за наявності передбачених ЗУ „ Про амністію у 2014 році підстав заявити клопотання про застосування щодо неї амністії, але обвинувачена на застосування амністії не погодилась.
А тому, відповідно до санкції ч. 2 ст. 191 КК України обвинуваченій за цією статтею слід призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі, так як обмеження волі не може їй бути призначено у відповідності із нормами ч. 3 ст. 61 КК України, так як вона має дітей до 14 років, і додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Разом з тим, враховуючи , що обвинувачена ОСОБА_6 по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні 2- неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України вважається особою, що вперше притягується до кримінальної відповідальності , суд вважає за можливе при призначенні обвинуваченій основного покарання у вигляді позбавлення волі застосувати ст. 75 КК України, так як вважає, що обвинувачену можливо виправити без реального відбування покарання, з випробуванням . Суд також вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої і додаткове покарання, так як його призначення є обовязковим відповідно до санкції ст.. 191 ч. 2 КК України, а підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України суд не вбачає.
При призначенні покарання як помякшуючу обставину, суд врахував те, що обвинувачена має 2- х неповнолітніх дітей. Обтяжуючих обставин по справі судом не встановлено .
В ході досудового слідства Коропським РБТІ було заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, із обвинуваченої ОСОБА_13 в сумі 498 гривень ( а.с. 9 Т. 1) . В судовому засіданні представник потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав і просить їх задовільнити, пояснивши, що в зазначену в позові суму шкоди входить вартість 60 літрів бензину , яким заволоділа ОСОБА_6 , а також 30 грн. , які вона отримала відповідно до підробленого нею авансового звіту № 82 від 24.12.10 року. Прокурор в судовому засіданні визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню . Обвинувачена ОСОБА_6 позову не визнала, так як не вважає себе винною у скоєнні діянь, передбачених ч. І. ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України . Суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню , так як вони підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої відповідно до норм КПК України 2012 року не обирався.
Процесуальні витрати по справі, які складаються із вартості проведення почеркознавчої експертизи, проведеної в ході досудового розслідування, в розмірі 980 грн. відповідно до ст. ст. 118, 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України , суд , -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватою у предявленому обвинуваченні за ст. 366 ч. І КК України; призначити їй покарання по цій статті в редакції Закону, яка діяла до 01 липня 2011 року, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, і звільнити її від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, ст. 49 КК України, в звязку із закінченням строків давності.
ОСОБА_6 визнати винуватою у предявленому обвинуваченні за ст. 191 ч. 2 КК України і призначити їй покарання у вигляді 2 / двох / років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади, повязані з організаційно розпорядчими функціями та адміністративно - господарською діяльністю терміном 2 /два/ роки.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити її від призначеного судом основного покарання, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку терміном в 2 / два/ роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обовязки .
Відповідно до ст. 76 КК України суд покладає на обвинувачену слідуючі обовзки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ ; повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи.
Початок іспитового строку слід рахувати з часу проголошення вироку.
Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_6 на користь КП „ Коропське РБТІ в відшкодування шкоди, спричиненої злочином, 498 / чотириста девяносто вісім / гривень.
Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави за проведення почеркознавчої експертизи в ході досудового розслідування 980 /девяносто вісімдесят / гривень
Речові докази по справі : роздруківки моніторингу про телефонні зєднання абонентів з сім картками : НОМЕР_3 ; НОМЕР_6 , НОМЕР_4 у період часу з 23 грудня 2010 року по 28 грудня 2010 року та роздруківки моніторингу про телефонні зєднання абонентів з сім картками : НОМЕР_7 ; НОМЕР_5 у період часу з 26 грудня по 28 грудня 2010 року ; CD диск 188А03L4Н 21: 29; CD DJ вlak vine esperanza ; CD диск 188АО 3 L5Н 21: 29 CD DJ вlak vine esperanza ; CD диск 188 А 03 L2Н 21: 29 CD DJ вlak vine esperanza; CD диск 188АО 3 L 34 21: 29 CD DJ вlak vine esperanza; CD диск 188АО 3L 4Н 21: 25 CD DJ вlak vine esperanza, наказ № 34 від 24.12.2010 року. „Про відрядження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , листок непрацездатності ОСОБА_8 серія АВК № 906188, посвідчення про відрядження ОСОБА_6 в м. Чернігів ГУ ЖКГ від 24.12.10 року, посвідчення про відрядження ОСОБА_8 у м. Чернігів ГУ ЖКГ від 24. 12. 2010 року, подорожній лист службового автомобіля № 235 від 24. 12. 10 року на поїздку Короп Чернігів на автомобіль Хюндай НОМЕР_2 на імя ОСОБА_8 , наказ № 33 від 24. 12. 2010 року „Про відрядження ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , посвідчення на відрядження ОСОБА_9 в м. Київ „Укртехінвентаризація від 27.12.2010 року, посвідчення на відрядження ОСОБА_8 в м.Київ в „Укртехінвентаризація від 27. 12. 10 року, подорожній лист службового автомобіля №236 від 27. 12. 2010 року на поїздку Короп Київ на автомобіль Хюндай НОМЕР_2 на водія ОСОБА_8 , відомість сформованих актів про державну реєстрацію прав 27.12. 2010 року в КП „Коропське РБТІ, видаткову накладну № КПТСК 00 748 від 23.12.10 року, реєстр номерів топливних карт по товарній накладній № КПТСК 00 748 від 23.12.10 року, наказ № 32 від 10.12.2010 року „Про основну відпустку ОСОБА_12 ; наказ № 34 від 24.12.2010 року „Про основну відпустку ОСОБА_6 , які знаходяться в матеріалах справи залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення прокурором, обвинуваченою, захисником, цивільним позивачем, потерпілим.
Вирок суду 1 інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається , що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій, прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати вирок в суді.

Суддя: