Справа №11-1177Головуючий у І інстанціїВознюк
Категорія20Доповідач у 2 інстанції Орел
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Левчука О.Д.

суддів Орла А.І., Капічон О.М.

з участю прокурора Стаховська Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2011 року якою відмовлено в застосуванні Закону України Про амністію відносно засудженого ОСОБА_1.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2011 року відмовлено з застосуванні Закону України Про амністію від 08.07.2011 року відносно засудженого ОСОБА_1. Обґрунтовуючи своє рішення, суд в постанові зазначив, що підстави для застосування до засудженого ОСОБА_1 п. а ст. 3 Закону України Про амністію відсутні, поскільки він вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

На постанову суду засудженим ОСОБА_1 подана апеляцію, в якій просить скасувати постанови суду від 31.08.2011 року про відмову в застосування до нього амністії. Апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що судом не вірно застосовано Закон України Про амністію. Зокрема, апелянт вважає, що йому не могло бути призначено покарання більш ніж 7 років позбавлення волі, поскільки до нього застосована ст. 69 КК України, тобто в даному випадку йому могло бути призначене покарання лише менше 7 років позбавлення волі. Крім цього, апелянт зазначає, що поскільки перший вирок щодо нього, яким його було засуджено до 7 років позбавлення волі був скасований, то при повторному розгляді справи йому не могли призначити покарання більш ніж 7 років позбавлення волі. Тому він вважає, що за законом йому не могло бути призначене покарання більш ніж 7 років позбавлення волів, отже суд повинен був застосувати до нього п. а ст. 3 Закону України Про амністію.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який вважає апеляцію безпідставною і просить її залишити без задоволення, а постанову суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

Своє прохання про застосування до нього п. а ст. 3 Закону України Про амністію, та вимоги викладені в апеляції, засуджений ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що до нього застосована ст. 69 КК України і тому йому не могло бути призначено покарання за ч. 5 ст. 185 КК України більш ніж сім років позбавлення волі. Іншою підставою апелянт зазначає те, що відносно нього вже був винесений вирок, за яким він був засуджений за ч. 5 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі, а в подальшому вказаний вирок був скасований, але не за мякістю призначеного покарання, тому на його думку йому не могло бути призначено покарання більш ніж 7 років позбавлення волі. Оскільки зазначене вище передбачено законом, то він вважає, що до нього повинно бути застосовано п. а ст. 3 Закону України Про амністію.

Колегія суддів знаходить такі твердження, викладені в апеляції засудженого ОСОБА_1 безпідставними.

У відповідності до п. а ст. 3 Закону України Про амністію, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, крім осіб, які підлягають звільненню від покарання на підставі ст. 1 і 2 зазначеного Закону, підлягають особи, засуджені вперше за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Посилання засудженого ОСОБА_1 на те, що конкретно до нього в звязку із застосуванням ст. 69 КК України та наявністю скасованого вироку суду, де йому було призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі і тому за законом до нього не могло бути застосовано більш суворе покарання ніж 7 років позбавлення волі, в звязку з чим до нього повинно бути застосовано п. а ст. 3 Закону України Про амністію, є безпідставним. Пункт а ст. 3 Закону України Про амністію передбачає можливість його застосування не за призначеним покарання, а за максимальною санкцією статті КК України, за якою особу засуджено.

Пункт а ст. 3 Закону України Про амністію може бути застосована лише до осіб, які вчинили умисні злочини, за які передбачено максимальне покарання на строк не більше восьми років позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Діючим КК України за ч. 5 ст. 185 передбачено максимальне покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Оскільки доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законне і обґрунтоване рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2011 року, якою відмовлено в застосуванні Закону України Про амністію відносно засудженого ОСОБА_1, без змін.