У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.07.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Невицького Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий - АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України із призначенням покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покладенням відповідно до вимог п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі ста тисяч гривень. В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 2 серпня 2014 року, о 20 - й годині, будучи членом Ужгородської мисливської організації та маючи при собі гладко ствольну рушницю марки ІЖ 18Е, 16 калібру, № НОМЕР_1 , дозвіл № НОМЕР_2 від 12 січня 2009 року, на відкритті сезону полювання, яке проходило в урочищі «Дубки» поблизу с. Невицького Ужгородського району, будучи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив постріл в напрямку потерпілого ОСОБА_8 , заподіявши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дробового поранення лівої гомілки, лівої кисті та грудної клітини зліва.
В апеляційних скаргах:
прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що судове слідство проведено неповно, судом не досліджено докази, які були прокурором надані під час судового розгляду, не з`ясовано обставини, які мають істотне значення для встановлення істини. Вирок не містить формулювання обвинувачення, форму вини, мотиви кримінального правопорушення. В ньому не зазначено, чому суд прийняв до уваги одні докази і відкинув інші. Крім того, в апеляційній скарзі прокурора наголошується на тому, що вирок не відповідає передбаченій законом формі судового рішення, що є неодмінною умовою судочинства та законності.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 просять вирок суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України виправдати. Вказують, що вирок постановлений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не дано оцінки зібраним по справі доказам, зокрема тому факту, що ОСОБА_6 був на відкритті сезону полювання, угіддя перед початком були оглянуті й нікого із сторонніх осіб виявлено не було, на момент вчинення пострілу він був у тверезому стані, що підтверджується висновком протоколу медичного освідчення.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційних скарг; доводи прокурора про скасування вироку і призначення нового розгляду; пояснення ОСОБА_6 та його захисника про постановлення виправдувального вироку; пояснення потерпілого ОСОБА_8 про незаконність вироку, оскільки ні слідством, ні судом не було встановлено істину яка полягає у тому, що ОСОБА_6 стріляв у нього умисно і прицільно; виступи учасників кримінального провадження в судових дебатах; останнє слово ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Вирок є законним, обґрунтованим та справедливим лише тоді, коли судовий розгляд проведено повно й об`єктивно, а викладені у вироку висновки ґрунтуються на належних і допустимих доказах, що отримані у порядку, встановленому кримінальним процесуальним кодексом України та прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Законність отримання доказів у відповідності до вимог ст. ст. 85, 86 КПК України передбачає їх отримання із законних джерел, під час проведення слідчих ( розшукових ) дій, належним суб`єктом і під час досудового розслідування, початком якого є внесення відомостей до ЄРДР у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань є свідченням початку досудового розслідування та законності його проведення. Утім, в матеріалах даного кримінального провадження цей документ відсутній, даних про слідчого та прокурора, які внесли відомості до реєстру та розпочали досудове розслідування немає, постанова про призначення прокурора у кримінальному провадженні відсутня, що свідчить про порушення вимог ст. ст. 36, 37, 38 КПК України і ставить під сумнів легітимність всього досудового розслідування та тягне за собою визнання доказів, отриманих за результатами проведення слідчих дій, недопустимими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчі дії проводились декількома суб`єктами: старшим слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_10 , слідчими цього ж відділу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; обвинувальний акт складено слідчим ОСОБА_10 та затверджено прокурором ОСОБА_5 ( а. с. 5 7, 40, 42, 48, 58, 66 ).
Огляд місця події, патронів, слідчий експеримент проводились з порушенням вимог ст. ст. ч. 7 ст. 223, 237, 240 КПК України, без участі понятих. До того ж, протоколи цих дій не відображають необхідних для встановлення події кримінального правопорушення відомостей. ( а. с. 42 43, 48 50,66 67, 85 - 86 ).
Таким чином, доводи прокурора проненалежне з`ясування обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та мають істотне значення для встановлення істини у справі є цілком обґрунтованими і стосуються в рівній мірі як судового розгляду, так і досудового розслідування, з тією різницею, що саме на сторону обвинувачення покладено забезпечення доведеності вини.
Зазначаючи в апеляції, що вирок не містить формулювання обвинувачення, форму вини та мотиви кримінального правопорушення, прокурор тим самим визнав, що ці обставини не були встановлені саме органом розслідування, оскільки викладена у вироку фабула кримінального правопорушення є точною копією фабули, зазначеної в обвинувальному акті. ( а. с. 5 7, 114 117 ).
Крім цього, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України. У ньому відсутні відомості, передбачені п. п. 1 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація з посиланням на положення закону і статтю про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення. Реєстр матеріал досудового розслідування не містить передбачених ст. 109 КПК України належних даних про хід і проміжні результати досудового розслідування, які в хронологічному порядку повинні відображати кожну процесуальну дію, її номер, найменування, час проведення (дата і часовий відрізок); повідомлення про внесення відомостей до ЄРДР; помітку про ознайомлення сторони захисту, потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення; інформацію про кожну проведену слідчу (розшукову) дію та негласну слідчу (розшукову) дію; дані про факт відкриття матеріалів кожною стороною по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів протилежній стороні; дані про вручення письмового повідомлення про підозру; обставини, пов`язані із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (дата прийняття, строк застосування та підстава) й виключний перелік заходів забезпечення кримінального провадження.

Утім, суд у підготовчому судовому засіданні не звернув на ці недоліки увагу, не перевірив відповідність реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту вимогам ст. ст. 109, 291 КПК України на предмет достатності фактичних і юридичних підстав для прийняття передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України судових рішень і як наслідок допустив неповноту судового розгляду, на яку скаржаться всі сторони кримінального провадження.

Перевіркою журналу судового засідання та технічного носія встановлено, що допит обвинуваченого, потерпілого, свідків проведено поверхово, процесуальні документи не досліджено, не з`ясовано обставини, що характеризують подію, в тому числі що стосуються форми вини, мотиву, мети, від чого залежить правильність кваліфікації дій винної особи.

За таких обставин визнати вирок законним, обґрунтованим та справедливим не представляється можливим. Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними і у відповідності до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, про що ставить питання прокурор у своїй апеляційній скарзі. Разом із тим, доводи прокурора про скасування вироку через недотримання судом форми вироку колегія суддів визнає такими, що не передбачені кримінальним процесуальним законом.

Отже, вимоги апелянтів про скасування вироку підлягають задоволенню. Однак, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що новий розгляд необхідно призначити зі стадії підготовчого провадження, під час якого суду необхідно вжити заходів до усунення виявлених недоліків з дотриманням вимог розділу IV КПК України, після чого призначити та провести судовий розгляд у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини кримінального правопорушення, належним чином перевірити доводи апелянтів та потерпілого, дослідити докази у відповідності до вимог ст. 89 КПК України, дати їм відповідну оцінку в сукупності та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого та захисника в частині постановлення нового вироку, то такі задоволенню не підлягають, оскільки при наявності обставин, які унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду, постановлення законного та обґрунтованого вироку виключається. Крім того, в їх апеляції не ставилось питання про дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення судового рішення, що суперечить принципу безпосередності дослідження доказів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги заступника Ужгородського міжрайонного прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: