Справа№487/2360/15-к
Провадження №1-кп/487/189/15
В И Р О К
Іменем України
08.04.2015 р. м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва матеріали кримінального провадження №1-кп/487/288/15 відносно обвинуваченої:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до цивільно-правового договору від 01.11.2014 року прийнята на посаду реалізатора ФОП « ОСОБА_6 » 01.11.2014 року для виконання покладених на ОСОБА_5 обов*язків між ФОП « ОСОБА_6 » та ОСОБА_5 укладено договір про повну матеріальну відповідальність №192 від 01.11.2014 року. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввірених ій грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей.

ОСОБА_5 , будучи матеріально відповідальною особою ФОП « ОСОБА_6 » за ввірене їй майно та грошові кошти відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 01.11.2014 року, мала в розпорядженні грошові кошти, які вона повинна була здати до каси в кінці кожного робочого дня, вчинила злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , працюючи на посаді реалізатора ФОП « ОСОБА_6 », перебуваючи в офісі ФОП « ОСОБА_6 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , 17.11.2014 р., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, привласнила ввірені їй грошові кошти на загальну суму 1543 грн. 50 коп., які вона отримувала від клієнтів за товар або надання послуг, шляхом невнесення ввірених їй грошових коштів до каси підприємства, чим завдала ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 діючи аналогічним чином, перебуваючи в офісі ФОП « ОСОБА_6 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 18.11.2014 р. по 15.02.2015 р. привласнила ввірені їй грошові кошти на загальну суму 203 грн., чим завдала ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на вказану суму.

Після вчинення вищевказаних незаконних дій, ОСОБА_5 розпорядилася привласненими нею грошовими коштами в сумі 1746 грн. 50 коп., чим завдала збитки ФОП « ОСОБА_6 » на вищевказану суму.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001035 від 25.02.2015 р., слідчим Заводського РВ ММУ МВС України в Миколаївській області за погодженням з прокурором прокуратури Заводського району Миколаївської області 6 березня 2015 року була висунута підозра ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, 20 березня 2015 року між підозрюваною ОСОБА_5 та представником потерпілого ОСОБА_4 була укладена угода про примирення між сторонами, за умовами якої підозрювана зобов`язалася беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, відшкодувати збитки в повному обсязі в строк до 01.08.2015 року. Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала вину у повному обсязі та зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в суді пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, просила затвердити зазначену угоду.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченої, представника потерпілого, думку прокурора, прийшов до висновку про можливість затвердження мирової угоди виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, тобто злочин, за яким їй висунуто підозру, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченою укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Прелдставнику потерпілого роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засідання згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України між потерпілим та обвинуваченою, та призначення обвинуваченій узгодженої між сторонами міри покарання.

Цивільній позов по справі не заявлено.

Процесуальних витрат і речових доказів по справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 березня 2015 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001035 від 25.02.2015 р.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 ( п*ятсот десять) гривень 00 коп. в доход держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1