У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.07.2015 Справа №607/9722/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003048 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзвинячка, Борщівського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого АДРЕСА_1 , приватний підприємець, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 20 листопада 2014 року близько 06 год. 40 хв. він керував технічно-справним автомобілем «VOLKSWAGEN Crafter», р.н. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю близько 60 км/год., без пасажирів та вантажу, по вул. 15 Квітня від вул. Злуки в напрямку вул. Київської м. Тернополя.

Даний водій в порушення вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожні умови», «дорожня обстановка»), 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не ураховував дорожні умови та дорожню обстановку і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Під час подальшого такого руху водій ОСОБА_3 наближався до будинку № 1 вул. 15 Квітня та мав об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_7 , який знаходився на смузі руху його автомобіля безпосередньо біля осьової лінії 1.3, яка розділяє зустрічні смуги. У порушення п. 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху» і виконання його вимог) та п. 12.3 ПДР України, виявивши перешкоду для руху, тобто зміну дорожньої обстановки появою нерухомого об`єкта, водій ОСОБА_3 негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку можливість, а продовжував рух. Унаслідок порушення зазначених вимог Правил, ОСОБА_3 поставив себе в такі умови, що не застосував своєчасно екстрене гальмування, чим позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль та передньою лівою його частиною скоїв наїзд на ОСОБА_7 .

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: садна правої половини тім`яної та лобної ділянок голови, лівої половини грудної клітки, лівої пахвинної ділянки живота та правої кисті, забої м`яких тканин в ділянках променево-зап`ясткового та лівого кульшового суглобів, синці лівого стегна, закриті переломи 11-го лівого ребра по лопатковій анатомічній лінії, поперечних відростків поперекових хребців, крижової кістки, тіла лівої лобкової кістки, верхньої гілки цієї кістки та гілки лівої сідничної кістки, які супроводжувалися тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я та за цією ознакою належать до середнього ступеня тяжкості. Дорожньо-транспортна пригода перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_3 вище перелічених вимог ПДР України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 20 листопада 2014 року близько 06 год. 40 хв. він керував технічно-справним автомобілем «VOLKSWAGEN Crafter», та рухався зі швидкістю близько 60 км/год., без пасажирів та вантажу, по вул. 15 Квітня від вул. Злуки в напрямку вул. Київської м. Тернополя. Під час подальшого такого руху він. наближався до будинку АДРЕСА_2 , і десь за метрів 4-5 побачив пішохода, однак через близьку відстань, не мав можливості уникнути зіткнення. Після ДТП він вийшов з автомобіля, забрав потерпілого з проїжджої частини, викликав швидку та працівників міліції.

На даний час завдану шкоду потерпілому відшкодував повністю.

Причиною ДТП вважає власну неуважність.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що він переходив дорогу, а знаходячись біля осьової лінії його збив автомобіль під керуванням обвинуваченого. На даний час ОСОБА_3 уся завдана шкода відшкодована, тому він просить порушене відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження закрити, оскільки вони примирилися з обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 заявив клопотання в якому просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 КК України, оскільки на даний час із обвинуваченим примирився, завдана шкода йому повністю відшкодована, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має. Заявлений ним цивільний позов просить залишити без розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 46 КК України за примиренням із потерпілим, а порушене щодо нього кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003048 від 20 листопада 2014 року закрити, про що подав письмову заяву, а також заявив, що усвідомлює той факт, що кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав.

Заслухавши думку прокурора, яки вважає, що вищевказані клопотання слід задовольнити, захисника який просить задовольнити заявлені клопотання, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід закрити дане кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у відповідності до ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим з наступних мотивів.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, вчинений підсудним класифікується, як злочин невеликої тяжкості, вчинений з необережності.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст.285 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно повністю відшкодував завдані ним збитки та примирився із потерпілим суд приходить до переконання, що слід закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003048 від 20 листопада 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у відповідності до ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягення з ОСОБА_3 4247 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 25 000 грн. 00 коп. моральної шкоди залишити без розгляду у зв`язку із поданою ОСОБА_7 заявою.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 46 КК України, ст.ст. 284 ч.2 п.1, 285, ст. 286-288, 369 ч.2, 372, 392 ч.1 п.3, ст.395 ч.2 п.2 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003048 від 20 листопада 2014 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення 4247 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 25 000 грн. 00 коп. моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1