Ухвала

іменем україни

05 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000018 відносно ОСОБА_3 за касаційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_3 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2013 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, раніше не судимий, -

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вироком вирішено питання щодо цивільного позову: стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1 300000 грн. - у відшкодування заподіяної моральної шкоди та 5280 грн. - матеріальної, також вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2014 року вирок суду залишено без зміни.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 год., керуючи автомобілем марки «Мерседес-віто», д.н. НОМЕР_1, рухаючись у с. Теково у напрямку с. Сасово Виноградівського району, під час обгону порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням транспортного засобу та на зустрічній смузі руху, біля буд. №214 по вул. Дружби здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_3 просить судові рішення змінити, застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому посилається на те, що судами належним чином не враховано обставини, що пом'якшують покарання, а саме: щире каяття, повне відшкодування матеріальної шкоди, що він раніше не судимий, має сім'ю, позитивно характеризується за місцем роботи та по місцю проживання, кримінальне правопорушення вчинив з необережності. Крім того просить зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

У доповненнях до касаційної скарги засуджений просить застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

У запереченнях потерпілої ОСОБА_1 на касаційну скаргу засудженого зазначається про безпідставність доводів засудженого і законність постановлених судових рішень.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурором вказується на законність судових рішень та необґрунтованість доводів засудженого.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_2, який підтримав касаційну скаргу засудженого, прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, потерпілу ОСОБА_1, яка просила судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначив йому відповідне покарання.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про зміну вироку суду та звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням. При цьому засудженим в апеляційній скарзі наводились доводи, які фактично є аналогічні доводам його касаційної скарги.

Апеляційний суд, в порядку ст. 404 КПК України, розглянувши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, визнав ці доводи, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними і обґрунтовано дійшов висновку про законність вироку суду першої інстанції.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводів щодо істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у касаційній скарзі засудженим не наведено і судом касаційної інстанції не встановлено.

Доводи касаційної скарги засудженого щодо звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та зменшення розміру відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

Поряд з цим, питання щодо застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», яке порушується засудженим у доповненнях до касаційної скарги, вирішується судом в порядку, передбаченому ст. 9 зазначеного Закону та ст. 539 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 433, 434, 436, 441 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2014 року відносно ОСОБА_3- без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7