АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/200/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.187 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника-потерпілої-адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:
18 грудня 2014 року на адресу апеляційного суду надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено попереднім у вигляді домашнього арешту.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, у розмірі 1386 грн. 59 коп., та моральної шкоди 10 000 грн.

В апеляційній скарзі представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи обставин кримінального провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду щодо останнього скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілої щодо моральної шкоди задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд, при призначенні ОСОБА_6 покарання, не в повній мірі врахував тяжкість скоєного злочину, наслідки для потерпілої, відсутність належного щиросердого каяття зі сторони обвинуваченого, відсутність повного відшкодування завданих збитків потерпілій. Крім того зазначає, що скоєння ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння, позбавляє можливості застосування до останнього положень ст.75 КК України. Також, на думку апелянта, при визначені розміру моральної шкоди, суд не врахував всіх наслідків для потерпілої від скоєного злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 14 вересня 2014 року, приблизно о 18-00 год., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насилля небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, знаходячись у приміщенні Спорт ліги, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, пр.Леніна, буд.214, схопив обома руками за шию ОСОБА_9 та почав її душити. Після цього, продовжуючи свій злочинний намір, схопив її за голову та вдарив три рази її головою об прилавок, який знаходився у даному приміщенні, в ході чого остання втратила свідомість та спала на підлогу, тим самим спричинив їй, згідно висновку експерта №4230 від 15 жовтня 2014 року, тілесні ушкодження, які в сукупності кваліфікуються як легкі, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Далі ОСОБА_6 підійшов до прилавку та з одного з ящиків викрав грошові кошти в сумі 765 грн., які належать ТОВ МСЛ.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, і наполягав на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.187 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України, та положення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року №7, де зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі, щиросердо розкаявся, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину (а.п.28).

Обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скоїв злочин, який законом віднесений до категорії тяжких, не працює, та потерпілій, на теперішній час, завдану злочином шкоду не відшкодував.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, є безпідставним.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 вину визнав в повному обсязі, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, колегія суддів вважає за можливе призначити останньому мінімальне покарання передбачене санкцією ч.1 ст.187 КК України.

Заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов судом першої інстанції вирішений у відповідності до вимог ст.ст.127-129 КПК України, та з урахуванням наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

засудила:
апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.187 КК України, - скасувати, в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.187 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту фактичного затримання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4