В И Р О К

іменем України

Справа №544/673/13-к

пров. № 1-кп/544/33/2013

30 грудня 2013 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

розглянувши в приміщенні Пирятинського районного суду на вул. Леніна, 41 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000017 від 27.11.2012, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, освіта вища, працюючого заступником начальника Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «Чергнігівнафтогазгеологія», такого, що не є депутатом, учасником бойових дій, що не має утриманців, військових та спеціальних звань, судимостей;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України (далі КК України)(у редакції закону, що діяв до 07.04.2013),

із участю сторін кримінального провадження: із боку обвинувачення - прокурорів Колоса В.О., Толмачева Я.О., із боку захисту - обвинувачених ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх захисників адвокатів Карпенка В.К., Матвієнка В.М.,

У С Т А Н О В И В:

У період із серпня 2012 року по січень 2013 року обвинувачений ОСОБА_1, що обіймає посаду заступника начальника відокремленого структурного підрозділу Прилуцької нафтогазорозвідувальної експедиції Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» (далі Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ») та уповноважений постійно здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на вказаному підприємстві, відповідно до посадової інструкції № 63, затвердженої начальником Прилуцької НГРЕ 07.04.2011 року, тобто є службовою особою, діючи за попередньою змовою з начальником автотранспортної дільниці Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» обвинуваченим ОСОБА_2, щодо якого вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2013 року затверджена угода про визнання винуватості, став вимагати від представника приватного підприємства «Інтерресурс» (далі ПП «Інтерресурс») ОСОБА_5 хабар у розмірі 18250 гривень за дозвіл на порізку, завантаження та транспортування брухту чорних металів з території Пирятинської філії Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ», розташованої в м. Пирятині Полтавської області вул. Абаканська, 102 (далі - Пирятинська філія Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ») та Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ», розташованої в м. Прилуки Чернігівської області, вул. Пирятинська, 131.

Так, представник ПП «Інтерресурс» ОСОБА_5 19.11.2012 близько 17 години, попередньо домовившись по телефону з обвинуваченим ОСОБА_1, передав ОСОБА_6, який діяв за вказівкою обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не був обізнаний про злочинні наміри останніх, у кафе «Сатурн» в м. Пирятині поблизу автодороги Київ-Харків кошти в сумі 4000 гривень, як частину хабара за дозвіл на порізку, завантаження та транспортування брухту чорних металів з Пирятинської філії Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» та Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ», які в подальшому ОСОБА_6 передав обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Після отримання коштів обвинувачений постійно телефонував представнику ПП «Інтерресурс» ОСОБА_5 та вимагав залишок хабара у сумі 14250 гривень.

27 грудня 2012 року близько 16 години, продовжуючи свою злочинну діяльність, на залізничному вокзалі в м. Пирятині, ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_1, умисно, з корисливою метою отримав від представника ПП «Інтерресурс» ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7000 гривень, як частину хабара за дозвіл на порізку, завантаження та транспортування брухту чорних металів з території Пирятинської філії Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» та Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ».

Продовжуючи свою злочинну діяльність 22 січня 2013 року близько 18 години 30 хвилин у приміщені Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» в місті Прилуки Чернігівської області на вул. Пирятинській, 131, ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_1, умисно, з корисливою метою, одержав від представника ПП «Інтерресурс» ОСОБА_5 решту хабара в сумі 7250 гривень за дозвіл на порізку, завантаження та транспортування брухту кольорових металів з Пирятинської філії Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» та Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ», після передачі вказаних коштів був затриманий працівниками міліції.

Обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він спілкувався з ОСОБА_5 виключно щодо виконання укладених ним від імені ПП «Інтерресурс» договорів про купівлю металобрухту, оскільки він відповідає за виконання договорів, отримання хабарів від ОСОБА_5 через інших осіб та розмови про давання хабара ОСОБА_5 заперечував.

Проте, суд, дослідивши всі докази в кримінальному провадженні, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, щодо якого йому висунуто підозру органами досудового розслідування, знайшла своє повне підтвердження при судовому розгляді даного кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_5, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду кримінального провадження, надав показання, які не суперечать та узгоджуються між собою, у яких детально виклав обставини вимагання та давання хабара та про те, як звернувся із заявою до правоохоронних органів щодо протиправних дій обвинувачених і як передавав частинами хабар, перший раз в сумі 4000 грн через ОСОБА_6, з яким зустрівся в кафе «Сатурн» міста Пирятина, частину хабара 7000 грн - ОСОБА_2 в місті Пирятині, а залишок - у сумі 7250 грн - також ОСОБА_2 в місті Прилуки.

Пояснив також, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно телефонували йому і нагадували про необхідність передачі хабара.

19.11.2012 ОСОБА_5 звернувся із заявою до Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВС України в Полтавській області (далі УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області) про вимагання з нього службовими особами Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» хабара в розмірі 18 250 грн (т.1 а.с. 8).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 як і на досудовому слідстві дав показання про те, що 19.11.2012 міг зустрічатись з ОСОБА_5 у кафе «Сатурн» в місті Пирятині Полтавської області, оскільки на прохання ОСОБА_2 повинен був отримати від ОСОБА_5 якісь документи, проте що це були за документи йому невідомо.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які проводили слідчі дії в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, підтвердили в судовому засіданні обставини вчинення ОСОБА_1 дій щодо отримання хабара від ОСОБА_5

Допитана в ході досудового розслідування 29.01.2013 в якості свідка в.о. головного бухгалтера ОСОБА_11 дала показання про те, що ОСОБА_2 не міг вносити готівкові кошти по договорам в касу, оскільки розрахунок по ним здійснюється тільки через розрахункові рахунки (т. 2 а.с. 213).

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_11 змінила свої показання та пояснила, що ОСОБА_2 міг вносити готівкові кошти по договорам в касу НГРЕ, оскільки обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовували саме цим отримання грошей від ОСОБА_5

Суд не довіряє показанням свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні та вважає їх намаганням допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами кримінального провадження.

Крім того, згідно ст. 6 Закону України «Про металобрухт» (від 05.05.1999 № 619-XIV) забороняється проведення готівкових розрахунків при здійсненні операцій з промисловим металобрухтом.

Крім того, умовами договорів купівлі-продажу металобрухту, укладених ПП «Інтерресурс» з ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» (п. 4.3) передбачено, що покупець здійснює попередню оплату кожної партії товару шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, тобто, в безготівковому порядку.

Відповідно до посадової інструкції заступника начальника експедиції, що затверджена начальником Прилуцької НГРЕ 07.04.2011 обвинувачений ОСОБА_1 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями (т.2 а.с. 20-23).

Згідно до протоколу огляду від 22 січня 2013 року в присутності понятих та спеціаліста були оглянуті грошові купюри із зазначенням їх номерів, зроблено їх копії, після чого вказані купюри були оброблені спеціальною хімічною речовиною та вручені ОСОБА_5 для перевірки викладених у його заяві даних про вимагання хабара службовими особами Прилуцької НГРЕ (т.2 а.с.173 - 180).

Дані протоколу освідування особи від 22.01.2013 свідчать, що при освітленні рук обвинуваченого ОСОБА_2, його шарфа та кепки були виявлені сліди світіння жовто-зеленого кольору та зроблені змиви з рук, шарф та кепка були поміщені в пакет та опечатані (т. 2 а.с. 182).

При огляді місця події 22.01.2013 - службового кабінету головного геолога Прилуцької НГРЕ було виявлено полімерний пакет з грошовими коштами, при цьому, при освітлюванні ультрафіолетовим випромінюванням було виявлено світіння всіх грошових купюр (т.2 а.с. 188-190).

Допитом у якості свідка головного геолога ОСОБА_12 установлено, що даний пакет йому передав обвинувачений ОСОБА_2 Свідок також підтвердив, що гроші, які були вилучені з пакета ОСОБА_2, оглядалися працівниками міліції в його присутності, він бачив, що ці гроші «світилися».

Достовірність показань свідків підтверджується і висновками експертів.

З висновку судової експертизи спеціальних хімічних речовин слідує, що на наданих грошових купюрах, марлевих тампонах зі змивами рук ОСОБА_2, кепці та шарфу виявлені нашарування спеціальної хімічної речовини (люмінофору), яка за фізико-хімічними властивостями має спільну родову належність з наданим на експертизу зразком люмінофору (т. 2 а.с. 214).

Винуватість обвинуваченого підтверджується також даними, отриманими в результаті проведення негласних слідчих дій, проведених відповідно до ст. 260, 263 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) зокрема телефонних розмов обвинуваченого в період, що відповідає часу скоєння ним кримінального правопорушення щодо якого йому висунута підозра, роздруківки яких містяться в матеріалах кримінального провадження (т. 3 а.с. 2-10, 21, 30-39, 52, 58, 72, 82, 84-85, 108, 110 та ін., т. 4 а.с. 142, 270).

Сам обвинувачений ОСОБА_1 належність йому вказаних розмов не заперечував, але пояснив, що ці розмови стосувались не кримінального правопорушення, а господарської діяльності Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ», проте, суд уважає, що вказані телефонні розмови вказують саме на отримання хабара від ОСОБА_5

З копій договорів купівлі-продажу від 19 - 21 та 24 - 25 вересня 2012 року (т. 2 а.с. 56-60) убачається, що ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» у особі начальника Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» уклало договори на продаж брухту металевого негабаритного великовагового з ПП «Інтерресурс» кожний на 14 т по ціні 2 000 грн за тн на загальну суму 28 000 грн.

Згідно платіжного доручення № 8880 від 19 жовтня 2012 року (т. 1 а.с. 29) ПП «Інтерресурс» були перераховані по договору від 20.09.2012 за брухт чорного металу 28000 грн.

Платіжним дорученням № 8946 від 22 жовтня 2012 року (т.1 а.с. 30) ПП «Інтерресурс» були перераховані по договору від 25.09.2012 ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» за брухт чорного металу 28000 грн.

З копії довіреності від 18.10.2112 убачається, що дійсно свідку ОСОБА_5 було доручено представляти інтереси в Прилуцькій НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» (т. 1 а.с. 32).

Укладення договорів ПП «Інтерресурс» з ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» та отримання металобрухту через ОСОБА_5 підтвердив у своїх показаннях у судовому засіданні свідок ОСОБА_13

Про намір ОСОБА_5 отримати транспортні засоби на очолюване ним підприємство «Елкомтех» підтверджується листом, який ним був відправлений Прилуцькій НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» (т. 1 а.с. 217).

ОСОБА_2, виконуючи умови укладеної ним угоди про визнання винуватості, надав суду показання, які повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у отриманні від ОСОБА_5 хабара в сумі 18250 грн, зокрема, ОСОБА_2 указав, що отримані в рахунок хабара кошти від ОСОБА_5 в сумі 7000 грн. він передав ОСОБА_1, який незначну частину з них віддав йому, ОСОБА_1 постійно контролював передачу ОСОБА_5 хабара.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за частиною 3 статті 368 КК України)(у редакції закону, що діяв до 07.04.2013), як одержання хабара за попередньою змовою групою осіб.

Органами досудового розслідування обвинуваченому висунута підозра, яка містить таку кваліфікуючу ознаку, як поєднане з вимаганням хабара.

Проте, суд приходить до висновку, що дана кваліфікуюча ознака підлягає виключенню.

Відповідно до п. 4 примітки до ст. 368 КК України вимаганням хабара визнається його вимагання службовою особою з погрозою вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або умисне створення нею умов, за яких особа вимушена дати хабар з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

Із законодавчого визначення розуміння вимагання хабара ця ознака може бути поставлена у вину лише в тому випадку, якщо винна особа з метою одержання хабара, погрожуючи вчинення або не вчиненням таких дій, які можуть завдати шкоди (що є визначальним) правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати хабар з метою запобігання шкідливим наслідкам чи законним інтересам.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що ні обвинувачений ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 йому не погрожували, а він давав хабар, щоб вивезти металобрухт для ПП «Інтерресурс», інтереси якого він представляв за довіреністю, та в подальшому мати змогу отримувати від Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» вузли та деталі автотранспорту для свого власного підприємства «Елкомтех».

При таких обставинах суд виключає з обвинувачення кваліфікуючу ознаку поєднане з вимаганням хабара.

Суд уважає непереконливими твердження сторони захисту про неможливість приймати як належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у отриманні хабара за попередньою змовою групою осіб.

Зокрема, у своєму клопотанні сторона захисту просить визнати недопустимими доказами показання свідка ОСОБА_5 на досудовому слідстві, як такі, що не були підтверджені в судовому засіданні, документи, що знаходяться у 1- 5 томах кримінального провадження, які не було внесено до реєстру матеріалів досудового розслідування, та протоколи про наслідки оперативно-технічних засобів від 23.01.2013, від 12.02.2013 також з причини невнесення до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Суд уважає, що сумніви щодо достовірності цих документів не усувають їх доказового значення, так як істотно не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, а свої показання на досудовому слідстві, що стосуються безпосередньо обставин скоєного обвинуваченим ОСОБА_1 кримінального правопорушення, свідок ОСОБА_5 повністю підтвердив у судовому засіданні.

Про проведення щодо нього негласних слідчих дій обвинувачений ОСОБА_1 був повідомлений прокурором 19 квітня 2013 року (т. 4 а.с. 332), при наданні доступу до матеріалів досудового розслідування 22.04.2013 (т.5 а.с. 248) обвинувачений отримав доступ і до перегляду відеозаписів, які є додатками до проведення гласних та негласних слідчих дій.

При таких обставинах суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про визнання доказів у даному кримінальному провадженні недопустимими.

При призначенні покарання обвинуваченому , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, учинений з корисливих мотивів, а також його особу та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, характер і ступінь тяжкості наслідків злочину, поведінку після вчинення злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого.

При цьому суд виходить із того, що скоєний обвинуваченими злочин становить підвищену суспільну небезпеку.

Отримання хабара службовою особою є корупційним злочином.

Згідно Преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS-173) (ратифікованої Законом №252-16 від 18.10.06) корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства.

Обставиною, що пом'якшує покарання обвинуваченого, суд визнає, що він займається суспільно-корисною працею.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Ураховуються також позитивні дані про особу обвинуваченого, який скоїв злочин уперше, виключно позитивно характеризується за місцем роботи, де він працює в теперішній час, за попереднім місцем роботи та за місцем проживання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує приписи п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обрання обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 368 КК України (у редакції закону, що діяв до 07.04.2013).

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого відстрочки виконання вироку чи іншого більш м'якого покарання, ураховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, те, що скоєно правопорушення з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, а також поведінку обвинуваченого після його скоєння, зокрема те, що свою винуватість він не визнав, у скоєному не розкаявся.

Прокурор уважає необхідним обрати до набрання вироком законної сили обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з тим, не навів підстав обрання підсудному такого запобіжного заходу, тому суд уважає, що підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

До матеріалі кримінального провадження долучалися первинні носії отриманої інформації проведених негласних слідчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КПК України дані носії повинні зберігатися до набрання вироком суду законної сили.

Речові докази суду не надавалися.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України )(у редакції закону, що діяв до 07.04.2013), призначивши покарання шість років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання засудженим рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Первинні носії отриманої інформації проведених негласних слідчих дій: три флеш карти з відеозаписами результатів проведення НСРД відносно ОСОБА_2 від 22.01.2013, три диски з аудіо записами результатів проведення ОТЗ та НСРД відносно ОСОБА_2, відеокасету з записом ходу обшуку в приміщенні Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ», два диски з аудіо записами результатів проведення ОТЗ та НСРД відносно ОСОБА_1 зберігати до набрання вироком суду законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: