ун. № 759/3583/15-к пр. № 1-кп/759/304/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Донецькій області, українця, гр-на України, з середньою освітою, не працює, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає: АДРЕСА_2 , судимий: 22 липня 2008 року вироком Селидовського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу; 13 січня 2011 року Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 на чотири роки позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 01 березня 2014 року;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Львівській області, українця, гр-на України, з середньо-спеціальною освітою, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою:, АДРЕСА_3 , тимчасово проживає: АДРЕСА_2 , не судимий, -

у вчиненні кожним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , інші учасники потерпілий ОСОБА_10 , його представник ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:
15 січня 2015 року у невстановлений час ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , при цьому останній маючи судимість за корисливі злочини, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , вирішили з метою власного збагачення спільно здійснити крадіжку чужого майна, поєднану з проникненням в помешкання громадян вказаного будинку шляхом обману під виглядом працівників служби газу, вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення крадіжки, поєднаної із проникненням у житло, ОСОБА_6 при цьому повторно.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прослідували до одного з під`їздів вказаного будинку і приблизно о 13 годині 40 хвилин прибули до квартири АДРЕСА_5 , в якій проживав ОСОБА_10 , 1929 року народження, разом зі своєю дружиною ОСОБА_12 . Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів погоджено між собою, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 представились ОСОБА_13 , який відчинив двері, працівниками служби газу і повідомили про необхідність огляду газових комунікацій. ОСОБА_10 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , запросив останніх до своєї квартири. У такій спосіб шляхом обману ОСОБА_7 та ОСОБА_6 протиправно з метою вчинення крадіжки проникли до квартири потерпілого.

Перебуваючи у квартирі потерпілого ОСОБА_16 , діючи згідно з попередньо досягнутої домовленості на досягнення спільного злочинного результату, ОСОБА_7 прослідував до кухні разом з мешканцями квартири, почав оглядати обладнання та вести з цього приводу розмови, відволікаючи від дій ОСОБА_15 , який у свою чергу, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, поверхово обшукав приміщення інших приміщень квартири, звідки таємно викрав гроші в сумі 200 грн, які зберігалися ОСОБА_17 в книжковій шафі в житловій кімнаті, а з шафи у передпокоях флакон парфумованої води «Si sure stormy» та гроші в сумі 321 грн, які знаходилися у гаманці.

Заволодівши вказаним чужим майном, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були викриті ОСОБА_12 , яка виявила відкритий пустий гаманець, а тому почала висувати претензії до ОСОБА_15 і з метою перешкодити їм обом довести свої злочинні дії до кінця перекрила собою біля вхідних дверей у квартиру вихід останнім.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що їх викрила ОСОБА_18 , з метою уникнути затримання з викраденим майном, почали поспішно залишати квартиру потерпілого, при цьому ОСОБА_6 відштовхнув від себе ОСОБА_19 , яка тримала його за одяг, і відчинив замок вхідних дверей. Подолавши спільними діями у такій спосіб опір ОСОБА_20 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 втекли, утримуючи при собі викрадене чуже майно, відтак їх спільні і заздалегідь погоджені дії переросли з таємного у відкрите спільне викрадення чужого майна, з яким через незначний час вони були затримані працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав частково і показав, що разом з ОСОБА_21 він неофіційно працював на фірмі, яка займалася установками вікон. 15 січня 2015 року приблизно о 13 год 40 хв разом з ОСОБА_22 прибув до квартири АДРЕСА_6 . Коли він повідомив господарю квартири ОСОБА_13 , що вони реалізують програму з енергозбереження, той добровільно впустив їх до свого помешкання, а тому проникнення до житла не було. Слідуючи до приміщення кухні останнім і скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи при цьому самостійно і ситуативно з корисливих мотивів, він, ОСОБА_7 , дійсно здійснив крадіжку з шафи у передпокоях флакону парфумованої води «Si sure stormy» та грошей в сумі приблизно 300 грн, які знаходилися у гаманці, однак у змову на вчинення крадіжки чи грабежу з ОСОБА_22 не вступав. Перебуваючи у цій квартирі, вони деякий час спілкувалися з подружжям ВАСКІВСЬКИХ з приводу вікон, але коли дружина потерпілого виявила зникнення грошей з гаманця і почала висувати претензії до ТЕРЕШИНА, вони разом залишили цю квартиру. При цьому, як визнав обвинувачений, дружина потерпілого тримала ТЕРЕШИНА за одяг і не пускала його, вимагаючи повернення грошей, однак ОСОБА_22 вдалося вирватися і відчинити вхідні двері, після чого вони спішно залишили цей будинок. У подальшому, коли до них під`їхав наряд міліції, він, ОСОБА_7 викинув привласнені гроші потерпілого, а флакон парфумованої води «Si sure stormy» був в нього вилучений працівниками міліції і про ці його дії ТЕРЕШИН дізнався лише у відділку міліції. Як наполягав ОСОБА_7 він самостійно вчинив грабіж і за це готовий нести відповідальність.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_6 , в цілому підтримуючи версію подій, про яку повідомив ОСОБА_7 , свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин не визнав, будь-яку свою причетність до вчинення вказаного злочину заперечував, просив суд винести виправдувальний вирок щодо себе і показав, що дійсно 15 січня 2015 року приблизно о 13 год 40 хв разом з КАСАТКІНИМ прибув до квартири АДРЕСА_6 у справах, оскільки займалися рекламою вікон. Їх пропозиції зацікавила ОСОБА_16 , який впустив їх до свого помешкання, де вони спілкувалися деякий час. Раптом дружина потерпілого виявила зникнення грошей з гаманця і, демонструючи його, почала висувати претензії до нього, ОСОБА_23 , а тому він, сказавши КАСАТКІНУ, що тут «люди неадекватні», разом з ним залишив цю квартиру, забувши свою шапку. Коли дружина потерпілого тримала його за одяг, він скинув з себе її руки, відчинив вхідні двері і вони вийшли, в слід їм потерпілі кричали. У подальшому їх затримав наряд міліції, коли вони разом перебували неподалік від цього місця. Як наполягав ОСОБА_6 , про злочинні наміри ОСОБА_24 він не знав, з ним у змову на вчинення крадіжки чи грабежу не вступав і цим його діям не сприяв.

Як також показав ОСОБА_6 , коли у присутності понятих у відділку міліції оглядалися вилучені в нього речі, серед них з`явилася невідома йому шапка, в якій знаходився старий наручний годинник «Q & Q» без задньої стінки з одним ременцем, походження якого йому було невідоме.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , заяву останнього про фальсифікацію доказів обвинувачення, їх винуватість у вчиненні грабежу за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в житло, при цьому ОСОБА_15 повторно, підтверджується всієї сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 у присутності свого представника показав, що 15 січня 2015 року приблизно в обідній час він відчинив двері своєї квартири АДРЕСА_6 раніше незнайомим ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які назвалися працівниками служби газу і повідомили про необхідність огляду газових комунікацій. Він, потерпілий цілком довіряючи обвинуваченим і вважаючи їх офіційними особами газової служби, впустив їх до своєї квартири, забезпечивши доступ до газового обладнання на кухні та надавши документи, які дають права на пільги. Якщо б він знав, що вони не є працівниками служби газу, він би їх до свого помешкання не пустив.

Як далі показав ОСОБА_10 , в приміщенні кухні з ним та його дружиною з приводу газового обладнання спілкувався тільки КАСАТКІН, як пізніше він, потерпілий, здогадався, відволікаючи увагу у такій спосіб, натомість ТЕРЕШИН, який з незрозумілих причин почав оглядати інші приміщення, був поза межами їх візуального контролю, а тому його дій видно не було. Раптом через деякий час його, потерпілого, дружина - ОСОБА_18 почала кликати на допомогу, заявивши, що у гаманці, який лежав у прихожій кімнаті, зникли 321 грн, а тому висуваючи претензії з цього приводу до ТЕРЕШИНА, який був відсутній на кухні, стала біля вхідних дверей у квартиру і перекрила вихід з неї КАСАТКІНУ та ТЕРЕШИНУ. При цьому ТЕРЕШИН, відштовхуючи ОСОБА_27 , не втримався на ногах і теж впав, з його карману випала коробка з нагородою, яка належала йому, потерпілому. Зрозумівши, що їх пограбували, він також намагався затримати грабіжників, але останнім вдалося втекти, при цьому один з них залишив свою чорну шапку. Він, потерпілий, вибіг на вулицю, покликав людей на допомогу. Через деякий час, коли працівникам міліції вдалося затримати КАСАТКІНА та ТЕРЕШИНА, він вказав на них як грабіжників, а тому їх затримали. Всього внаслідок спільних дій ОСОБА_24 та ТЕРЕШИНА в нього, потерпілого було викрадено гроші в сумі 200 грн, які він зберігав в книжковій шафі в житловій кімнаті, флакон парфумованої води «Si sure stormy», який був у шафі в прихожій, та гроші в сумі 321 грн, які знаходилися у гаманці, що також лежав у прихожій, а також поламаний старий наручний годинник «Q & Q» без задньої стінки з одним ременцем, який не становить ніякої цінності.

Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України свідок ОСОБА_18 надала показання, які аналогічні за своїм змістом наведеним вище показам потерпілого, уточнивши, що: її чоловік - ОСОБА_10 впустив ОСОБА_24 та ТЕРЕШИНА виключно як працівників служби газу, яких вони не викликали, проблем з газопостачанням вони не мали; - коли ОСОБА_24 розповідав їм на кухні з приводу газопостачання, ТЕРЕШИН у цей час оглядав інші приміщення, на що звернув увагу чоловік, зробивши йому зауваження, а тому вона відразу оглянула гаманець, який лежав у прихожій кімнаті і в якому зберігалося близько 320 грн, зникнення яких відразу виявила; - ТЕРЕШИН почав силою намагатися покинути квартиру після того, як вона висунула йому претензії з приводу спустошеного гаманця, його дії активно підтримував КАСАТКІН; - вона відразу впізнала ТЕРЕШИНА та ОСОБА_24 після їх затримання.

Наведені показання потерпілого ОСОБА_16 , які прискіпливо перевірялися стороною захисту до дрібних уточнень, та свідка ОСОБА_20 , яку також сторона захисту мала можливість допитати безпосередньо, повністю і в деталях узгоджуються між собою, мають послідовний та взаємодоповнюючий характер, надані особами, які раніше знайомі з обвинуваченими не були, що підтвердили останні, і були безпосередніми очевидцями подій, крім того повністю узгоджуються і з іншими дослідженими судом та наведеними нижче доказами, а тому суд визнає показання вказаних осіб щирими і кладе в основу вироку, критично оцінюючи при цьому відповідно показання обох обвинувачених в тій частині, в якій вони суперечать показанням потерпілого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_20 .

Заява захисту про те, що подружжя ОСОБА_28 оговорює обвинувачених є надуманою і спростовується, крім іншого, і тим фактом, що як потерпілий, так і вказаний свідок послідовно стверджували, що ОСОБА_24 не міг самостійно викрасти зниклі речі, оскільки весь час спілкувався з ними, відтак був на виду, а дій ТЕРЕШИНА вони не бачили, тобто щиро свідчили і на користь захисту і ці їх свідчення узгоджуються з логікою самих подій.

Крім того, як видно з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 15 січня 2015 року, в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_7 виявлені та вилучені: порожня пластикова коробка від парфумів «Si sure stormy», чорна шапка, а також 4 сліди папілярних узорів - №№ 3-6 з керамічної плитки на кухні.

ОСОБА_6 наполягав на тому, що виявлена в цій квартирі шапка належить саме йому, а ОСОБА_7 , у свою чергу що був у той день взагалі без шапки, що не узгоджується з отриманими судом даними (протокол огляду місця події, показання самого ОСОБА_15 ) про наявність двох різних шапок, які були виявлені в різних місцях (квартира потерпілого, місце огляду обвинуваченого ОСОБА_15 в приміщенні міліції).

Нещирість показань з цього приводу ОСОБА_15 є очевидною через алогічність версії, якої він притримувався в суді повна непричетність до злочину і в той же час таке поспішне, з активним подоланням опору і всупереч волі господарів квартири залишення останньої разом із загубленими власними речами, необхідність яких є очевидною з огляду на пору року шапка. Надуманість такої захисної версії пояснюється вимушеним, а відтак штучним її характером через невизнання своєю річчю виявленої шапки разом з годинником потерпілого.

Навпаки версія потерпілого та свідка - його дружини про причетність ОСОБА_15 до крадіжки повністю узгоджується з даними про те, що претензії ОСОБА_18 почала висувати саме ОСОБА_26 , що в цілому визнали і самі обвинувачені.

Дослідженні в судовому засіданні матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 відразу висловив протест з приводу підкидання йому чужої шапки з годинником потерпілого, які (дані) суд міг би оцінити на користь вказаної позиції захисту, хоча можливість робити такі заяви він мав, особисто підписуючи процесуальні документи.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком судово-трасологічної експертизи від 05 лютого 2015 року № 49 сліди рук, які були виявлені під час огляду місця події в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 , а саме №№ 3-6 - залишені ОСОБА_29 .

Згідно з протоколом впізнання від 15 січня 2015 року свідок ОСОБА_18 у присутності понятих впізнала ОСОБА_15 , як особу, яка того ж дня вчинила щодо неї, свідка, за вказаних нею обставин протиправне діяння.

Згідно з протоколом впізнання від 15 січня 2015 року потерпілий ОСОБА_10 у присутності понятих впізнав ОСОБА_14 , який того ж дня вчинив щодо нього та його дружини за вказаних вище обставин протиправні дії.

Допитані з приводу вказаних протоколів впізнання обидва обвинувачені показали, що дійсно з ними за участю з кожним окремо свідка ОСОБА_20 та потерпілого ОСОБА_16 проводилися впізнання у присутності понятих, за результатами якого вказані особи їх, кожного окремо, упізнали, як таких, що були 15 січня 2015 року разом в їх квартирі, після чого було виявлено зникнення речей. При цьому обвинувачений ОСОБА_7 уточнив, що саме з квартири вказаних осіб ВАСКІВСЬКИХ він викрав з шафи у передпокоях флакон парфумованої води «Si sure stormy» та гроші в сумі приблизно 300 грн, які знаходилися у гаманці.

Оцінюючи на вимогу захисту всі сумніви щодо допустимості вказаних протоколів впізнання як доказів, суд враховує те, що під час допиту як свідка ОСОБА_20 , так і потерпілого було встановлено, що вони самостійно і за відсутності будь-якого протиправного впливу чи сприяння на підставі чітко окреслених критеріїв впізнали осіб, які вдвох 15 січня 2015 року перебували у їх квартирі, і ними виявилися обидва обвинувачених, що не оспорювалося й останніми.

Зважаючи на вказані обставини, суд визнає допустимими доказами дані, які містять вказані протоколи впізнання від 15 січня 2015 року, оскільки ці дані отримані у спосіб, з підстав та у порядок, передбачені процесуальним законом, а всі сумніви з приводу можливої провокації з боку слідчого (заздалегідь сплановане розміщення слідчим обвинувачених серед статистів, існуюча ймовірність підказки з його боку тощо) безспірно усунуті під час судового розгляду.

У судовому засіданні за участю сторін провадженні було оглянуто коробку від парфумів «Si sure stormy» та самі ці парфуми, які знаходяться на зберіганні у потерпілого, та встановлено відповідність цих предметів між собою за всіма ідентифікуючими ознаками (розмір, маркування).

Всупереч доводам сторони захисту про непричетність ОСОБА_15 до грабежу, на вочевидь погоджений між собою характер його дій із діями ОСОБА_14 , спрямованими на здійснення грабежу за попередньою змовою осіб, вказує динаміка подій за участю обох обвинувачених. Зокрема, характер їх спільних дій, а саме:

- попередньо погоджене спільне проникнення до квартири потерпілого шляхом введення його в оману щодо їх статусу як нібито працівників газової служби;

- наявність заздалегідь розробленої легенди прикриття для можливого пояснення свого візиту в разі неможливості здійснення крадіжки реклама енергозберігаючих засобів, в тому числі вікон;

- спільне з розподілом заздалегідь погоджених ролей перебування в квартирі потерпілого (один відволікає увагу, інший є вільним і не підконтрольним у своїх діях, при цьому, ці ролі не змішуються);

- спільне і поспішне залишення квартири потерпілого (втрата окремих своїх речей) саме після висунення претензій, яке супроводжувалося вчиненням активних дій (подолання опору), чітко спрямованих на підтримку один одного з метою уникнення затримання, при цьому більшу рішучість проявляв саме ТЕРЕШИН;

- передача один одному та тривале тримання при собі викрадених речей потерпілого та їх подальше «скидання» з метою уникнення затримання, а так само і намагання з боку обох обвинувачених приховати однакові значимі з цього приводу факти (узгоджена, хоча й нелогічна позиція щодо виявлених шапок, спільне виправдання ОСОБА_15 )
вказує на те, що ТЕРЕШИН та КАСАТКІН ще до початку вчинення грабежу дали один одному згоду на вчинення крадіжки шляхом здійснення певних, відведених кожному з них погоджених між ними дій щодо виконання цього злочину та досягнення єдиного і бажаного для обох злочинного результату, яким було протиправне таємне спільне заволодіння чужим майном, яке належало потерпілому. Разом з тим, під час реалізації свого злочинного наміру обидва обвинувачених були викриті, а тому продовживши свої злочинні дії, спільно підтримали один одного шляхом здійснення певних погоджених між собою дій (подолання опору, втеча, утримання при собі викраденого) для досягнення єдиного і бажаного для обох злочинного результату протиправне спільне заволодіння чужим майном, відтак вчинили відкрите викрадення чужого майна, утримуючи його при собі.

На нещирість каяття і з боку ОСОБА_14 , тобто лише з метою приховати вчинення більш тяжкого групового злочину, вказує те, що він так і не зміг пояснити в судовому засіданні, як і ким були викрадені 200 грн з іншої кімнати потерпілого, чому він під час викриття практично за своєю версією «підставив» товариша, якого поважав, і на далі приховував від нього всі події, які висвітив тільки у відділку міліції. Така позиція КАСАТКІНА цілком підтримана з боку ОСОБА_15 , який у свою чергу також не міг пояснити, чому, вважаючи себе непричетним до зникнення коштів з гаманця потерпілого, принаймні, не вислухав потерпілого і перевірив на предмет такої причетності молодого і недосвідченого ОСОБА_14 , натомість вдався відразу до втечі.

Вказані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку безспірно вказують на те, що обвинувачені об`єднали свої окремі зусилля на досягнення загального результату злочину та мали намір вчинити один і той самий злочин, попередньо домовившись про його вчинення, а під час його вчинення їх дії переросли з крадіжки у грабіж.

Натомість, суд оцінює як недопустимі докази дані, які містить досліджені судом інші протоколи впізнання від 15 січня 2015 року, на якому свідок ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_14 , а потерпілий - ОСОБА_15 , оскільки з самого тексту вказаних протоколів не видно, за яких саме обставин свідок та потерпілий побачили осіб, яких згодом впізнали.

Суд знаходить переконливими доводи захисту і про недопустимість даних, які містять досліджені судом протоколи огляду місця подій від 15 січня 2015 року, якими фактично всупереч правилам ст. 237 та ч. 3 ст. 208 КПК України було оформлено проведений особистий обшук ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , який було здійснено поза межами процедури затримання останніх.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_6 повторно, 15 січня 2015 року приблизно о 13 годині 40 хвилин умисно за попередньою змовою групою осіб шляхом проникнення у житло відкрито викрали чуже майно, яке належало потерпілому ОСОБА_13 , а тому ці їх дії, кожного окремо, кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України.

Сторона захисту просила визнати протиправним затримання обох обвинувачених, яке було оформлено процесуально о 21 годині 30 хвилин 15 січня 2015 року.

Проаналізувавши матеріали провадження суд вважає заявлену скаргу захисту з цього приводу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Як видно з протоколів затримання обох обвинувачених, ці процесуальні документи всупереч вимогам ст. 208 КПК України не містять відомостей про підстави затримання обох обвинувачених, відтак було порушено їх право на захист. Враховуючи викладене, проведене 15 січня 2015 року затримання обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 належить визнати незаконним. Натомість вказана обставина не впливає на законність їх тримання під вартою з 17 січня 2015 року, оскільки таке відбувається на підставі відповідних судових рішень.

Всупереч доводам захисту інших даних про те, що було порушено право на захист обвинувачених, під час судового засідання не отримано.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_25 та ОСОБА_26 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, більш активну роль у його вчиненні ОСОБА_15 , поведінку обох обвинувачених після вчиненого, яка не містила ознак каяття, дані про особу обох винних, зокрема ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків для себе не зробив, має статус вимушеного переселенця, ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має молодий вік, обидва на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , не встановлено. Обставиною, що його обтяжує, суд визнає обом обвинуваченим вчинення ними злочину щодо особи похилого віку.

Беручи до уваги тяжкість вчиненого обома обвинуваченими злочину та перелічені дані про їх особу, суд вважає за необхідне призначити їм обом покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, а враховуючи роль кожного ОСОБА_26 у більшому розмірі, оскільки визнає за неможливе їх обох виправлення в умовах без ізоляції від суспільства. Таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, кожного окремо, та попередження вчинення ними нового злочину.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що обидва обвинувачених, з огляду на дані про їх особу та репутацію, відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем тимчасового проживання, зможуть ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обох обвинувачених, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також визначений судом розмір застави залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. ст. 177179, 182-183, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати, кожного окремо, винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за якою призначити їм, кожному окремо, покарання у виді позбавлення волі:

· ОСОБА_30 - строком на сім років.
· ОСОБА_31 - строком на шість років.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Утримувати ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_21 та ОСОБА_29 покладених на них обов`язків двісті розмірів мінімальних заробітних плат, тобто в розмірі 243 600 грн кожному окремо, після внесення якої ОСОБА_6 та/або ОСОБА_7 підлягають звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України. У разі внесення застави, покласти строком на два місця з дня звільнення з під варти на обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 обов`язки, передбачені п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, - не виконання яких тягне можливість застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Скаргу захисту на затримання обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 задовольнити, у зв`язку з чим визнати їх затримання, яке без визначених підстав тривало у період з 15 по 16 (включно) січня 2015 року, незаконним.

Строк відбування покарання ОСОБА_26 та ОСОБА_25 рахувати з 15 січня 2015 року з урахуванням строку їх фактичного затримання та перебування під вартою у зв`язку з даним провадженням.

Речові докази особисті речі потерпілого ОСОБА_16 після набрання вироком законної сили використовувати за належністю, інші - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_32