Справа № 1-262/2010 р.
В И Р О К

Іменем України

10 червня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.

з участю прокурора - Дідорук С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борисполя кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, військовозобов»язаного, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, працюючи на посаді вантажника ВНП «Свіспорт», згідно Інструкції ПІ-20в72 від 25.03.2009 року та додаткового типового договору №ПО-04-06 від 22.08.07 року про повну матеріальну відповідальність являвся матеріально відповідальною особою за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей.

27.12.2009 року, ОСОБА_1, знаходячись на своєму робочому місці вантажника ВНП «Свіспорт», у відділі комплектування багажу терміналу «В» ДП МА «Бориспіль, за адресою м.Бориспіль-7, в ході виконання своїх обов»язків з комплектування багажу на рейс 501, сполученням «Київ-Лондон», де в нього виник умисел на привласнення чужого майна.

З цією метою ОСОБА_1, впевнившись, що ніхто зі сторонніх осіб за ним не спостерігає, відкрив валізу, яка належить гр-ну ОСОБА_2 і заволодів його особистими речами, а саме телефоном марки «Соні-Еріксон К 800 і» чорного кольору, ІМЕІ телефону 5031-5, вартістю 1377 грн., сім картою мобільного оператора «Тревел сім», вартістю 100 грн., з грошима на рахунку в сумі 160 грн.

Після скоєння злочину, ОСОБА_1 з місця скоєння злочину зник, в послідуючому розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч.1 ст. 191 КК України визнав повністю та показав, що на момент скоєння злочину працював на посаді водія вантажника. ВНП «Свіспорт» в ДПМА «Бориспіль. З ним був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

В його службові обовязки як вантажника входить комплектування, погрузка та вигрузка багажу з літаків.

27.12.2010 року, він в ході виконання своїх обов»язків з комплектування багажу на рейс 501, сполученням «Київ-Лондон», вирішив привласнити чуже майно, яке можна знайти у валізах. З цією метою, він впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, відкрив валізу, яка належить гр-ну ОСОБА_2 звідки викрав мобільний телефон марки «Соні-Еріксон К 800 і» чорного кольору, ІМЕІ телефону 5031-5, вартістю 1377 грн., сім картою мобільного оператора «Тревел сім», вартістю 100 грн., з грошима на рахунку в сумі 160 грн.

Викрадене забрав додому, але по дорозі згубив мобільний телефон.

У вчиненому розкаюється.

Від дослідження письмових та інших доказів по справі підсудний відмовився, визнавши свою вину повністю в предявленому обвинуваченні та визнав цивільний позов в повному обсязі. Тому суд визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного та матеріалів справи, які його характеризують. З цього приводу підсудному та учасниками судового розгляду судом розяснено вимоги ст. 299 КПК України, про те, що вони позбавлені права посилання на докази, які судом не досліджувалися, в апеляційній інстанції.

Таким чином, суд, оцінюючи вищевикладене, вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_1 з корисливих мотивів злочину передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, а саме умисних дій, які виразились в привласненні чужого майна, яке було ввірене особі.

Обираючи покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який по місцю роботи проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, не судимий.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 не встановлено.

До обставин, що помякшують покарання ОСОБА_1 суд відносить те, що підсудний активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому розкаявся, а тому враховуючи всі вищевикладені обставини суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного можливе і без ізоляції від суспільства, а міра покарання йому повинна бути обрана у межах санкції статті, яка йому інкримінується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 330,331,332 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п»ятдесят) грн. з позбавленням права обіймати посади пов»язані з доступом або наділенням правомочностей щодо майна, строком на 1 (один) рік.

Речові докази по справі, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_2, а саме мобільний телефон марки «Соні-Еріксон К 800 і» чорного кольору, ІМЕІ телефону 5031-5, вартістю 1377 грн., сім картою мобільного оператора «Тревел сім», вартістю 100 грн., з грошима на рахунку в сумі 160 грн. залишити в його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк, з моменту отримання копії вироку.

Суддя В.В.Журавський