Справа № 357/3966/15-к
1-кп/357/333/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000002, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидів Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_1 , не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта базова загальна середня, призваного за мобілізацією 21.03.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 водієм зенітного відділення 9 зенітної ракетної батареї 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який не працює, до якого запобіжний захід не обирався

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 (на даний час польова пошта В НОМЕР_3 ) від 21.03.2014 року № 62 рядового ОСОБА_4 , призваного відповідно до мобілізаційного плану ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду водія взводу забезпечення 3 зенітного ракетного дивізіону, а наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01.09.2014 року за № 169 призначено на посаду водія зенітного відділення 9 зенітної ракетної батареї 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується на території військового містечка № НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 . Відповідно до вимог ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України рядовий ОСОБА_4 , як військовослужбовець ЗС України повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Разом з тим, являючись військовослужбовцем ЗС України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, близько 08 години 30 хвилин 11.02.2015 року рядовий ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , військове містечко № НОМЕР_4 , що по АДРЕСА_2 та по 23.02.2015 року до військової частини не з`являвся та проводив час на власний розсуд за місцем свого фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні самовільного залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що він згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 був призваний відповідно до мобілізаційного плану ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду водія взводу забезпечення 3 зенітного ракетного дивізіону, а наказом командира військової частини був призначений на посаду водія зенітного відділення 9 зенітної ракетної батареї 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . 11.02.2015 року він самовільно залишив військову частину та по 23.02.2015 року перебував за місцем свого фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де допомагав матері по господарству, а саме заготовляв на зиму дрова.

Розкаюється в скоєному, просить суворо не карати.

Допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали справи, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому злочину за ч. 2 ст. 164 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав за згодою учасників судового провадження недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу винного, оскільки ці докази ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

При обранні міри покарання суд бере до уваги помякшуючу обставину щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину.

Обтяжуючих обставин по справі суд не вбачає.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його характеристику. Обставинами, які характеризують особу обвинуваченого є те, що особа вперше притягується до кримінальної відповідальності, проте за місцем служби характеризується негативно.

Суд приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових злочинів обвинуваченим є міра покарання, передбачена санкцією ч. 2 ст. 407 КК України у вигляді штрафу.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374 та 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 80 (восьмидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Міра запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 не обиралася.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1