Справа № 1-113 /2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 22
січня 2008 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

під
головуванням судді
Бачинського В.Л.

за
участю секретаря Потрапелюк
Н.П.

прокурора Воробій
О.П.

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м.
Луцьк Волинської області, жителя
АДРЕСА_1 непрацюючого, інваліда Ш-ї групи, освіта середня, розлученого,
громадянина України, в
порядку ст. 89 КК України не судимого,

- у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
164 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_3. злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини. Так, ОСОБА_2., у відповідності до постанови Луцького
міського суду Волинської області від 25.02.1999 року зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, на
користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку щомісячно. З 12.02.1999 року по 01.08.2007 року ОСОБА_2. ухиляється від
сплати аліментів, внаслідок чого
утворилась заборгованість в сумі 9487 грн. 09 коп.

Допитаний
в судовому засіданні по суті пред'явленого обвинувачення підсудний ОСОБА_2. свою вину в інкримінованому йому
злочині визнав повністю, давши суду
показання про те, що заборгованість по
аліментам виникла з тієї підстави, що
він не має постійного місця праці та не має заробітків. На даний час є
інвалідом Ш-ї групи, хворіє, працювати не може, доглядає хвору матір. У вчиненому розкаюється
та просить суворо не карати.

Крім
того, підсудний повідомив, що повністю погоджується з фактичними
обставинами справи та не бажає їх оспорювати.

З
показань допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 вбачається,
що підсудний не надає допомоги на утримання дочки, не цікавиться нею взагалі. Фактично дитину
вона утримує сама. Просить підсудного суворо не карати.

2

Аналізуючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
164 ч. 1 КК України,
кваліфікуючою ознакою якого є злісне ухилення від сплати встановлених
рішенням суду аліментів на утримання дитини.

Обираючи
покарання підсудному, суд враховує
характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу підсудного, який посередньо
характеризується по місцю проживання, є
інвалідом Ш-ї групи, пом'якшуючу
покарання обставину, якою суд вважає
щире каяття у вчиненому злочині,
обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Враховуючи вищевикладене та пом'якшуючі обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного
можливе без ізоляції від суспільства, з
обранням покарання в межах санкції статті,
за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді
обмеження волі з іспитовим строком.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі
на строк 1 (один) рік.

На
підставі ст. 75, 76
КК України звільнити ОСОБА_2
від відбування призначеного покарання,
якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання;
періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 15
діб з моменту його проголошення.