Справа №: 478/191/14-к пров. №1-кп/478/24/2014
У Х В А Л А

10.02.2014 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
Згідно обвинувального акту, затвердженого прокурором 29.01.2014 року, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.391 КК України (злісна непокора вимогам адміністрації виконання покарань).
До згаданого обвинувального акту згідно до вимог ч.1 ст.474 КПК України додано угоду про визнання винуватості, укладену 29.01.2014 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за умовами якої останній взяв на себе зобов`язання: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому проваджені та сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчиненого кримінального провадження. Крім того, сторони дійшли згоди щодо визначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за злочин, передбачений ч.1 ст.391 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Згідно з вимогами ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Керченського міського суду АР Крим від 26.08.2008 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі стром на 1 (один) рік і 03 (три) місяці.
Вказана угода в силу п.1 ч.7 КПК України не підлягає задоволенню, оскільки за своїм змістом щодо узгодженого покарання та згоди на його призначення обвинуваченим ОСОБА_4 , вона суперечить вимогам цього Кодексу та КК України.
Положеннями п.2 ч.1 ст.468, ч.2, ч.4, ч.5 ст.469, п.1, п.2 ст.470, ч.1 ст.472 КПК України прокурору та обвинуваченому надано право ініціювати укладення угоди про визнання винуватості (беззастережне визнання обвинувачення в обсязі підозри) у вчиненні кримінального правопорушення. Саме за вчинення конкретного правопорушення сторони узгоджують міру покарання за пред`явленим обвинуваченням. Обвинувачень може бути декілька, тому сторонам належить узгоджувати міру покарання за кожним із обвинувачень та визначити остаточну міру покарання.
Таким чином, угоду про визнання винуватості можна визначити як юридичну домовленість сторін обвинувачення (виключно прокурора і без участі потерпілого) та захисту (обвинуваченого) щодо вирішення кримінальної справи на взаємовигідних умовах визнання обвинуваченим своєї винуватості в обмін на узгоджену міру покарання, щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Зміст п.3 угоди про визнання винуватості від 29.01.2014 року свідчить про те, що між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.391 КК України, узгоджено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. При цьому, сторони з посиланням на вимоги ст.71 КК України узгоджують приєднання до згаданого покарання невідбуту частину покарання, визначену вироком Керченського міського суду АР Крим від 26.08.2008 року і остаточно узгоджують покарання у виді позбавлення волі стром на 1 (один) рік і 03 (три) місяці.
Таким чином, цією угодою сторони всупереч положенням ст.472 КПК України, узгодили покарання за злочин, передбачений ч.1 ст.391 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та за ряд злочинів, які не входять в об`єм обвинувачення в обсязі підозри, за які останньому вже було призначене покарання вироком Керченського міського суду АР Крим від 26.08.2008 року. Тобто, між сторонами відбулося узгодження покарання із застосуванням положень ст.71 КК України, тоді як правом застосування цієї норми КК України, сторони за угодою не наділені.
Приймаючи до уваги те, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено новий злочин до повного відбуття покарання, визначеного вироком суду від 26.08.2008 року, остаточне покарання за сукупністю вироків, що передбачено ч.1 ст.71 КК України, повинно призначатись виключно судом.
Враховуючи наявність правових перешкод для затвердження зазначеної угоди, яка за змістом і процедурою укладення щодо узгодження покарання та згоди на його призначення не відповідає приписам закону, суд відмовляє в її затвердженні.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.7 ст.474 КПК України, суд

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 29 січня 2014 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - відмовити.
Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Суддя