АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №417/56/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/497/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.345 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою тимчасово виконуючого обов`язки прокурора Луганської області на вирок Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2014 р.,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше не судимий, одружений, працюючий електромонтером ОВБ Марківської дільниці Біловодського РЕМ, проживаючий в АДРЕСА_1 , засуджений за ч.2 ст. 345 КК України на підставі угоди між обвинуваченим і потерпілим, до 2 років обмеження волі.
Згідно ст.75 КК України покарання призначено з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На обвинуваченого покладено обов`язки, передбачені ч.ч.2,3 ст. 76 КК України.
Присуджено стягнути з ОСОБА_7 на користь державного бюджету Марківського району Луганської області витрати за лікування потерпілого у сумі 230 грн. 44 копійки.
Як встановив районний суд, ОСОБА_7 приблизно о 16 годині 45 хвилин 4 травня 2014 року, їхав на належному йому мопеді по площі Жовтневій смт. Марківка Луганської області.
Під час спроби перевірити водійське посвідчення та технічний паспорт на цей транспортний засіб інспектором ВДАІ Марківського РВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_8 , та дільничним інспектором цього райвідділу міліції ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 почав чинити фізичний опір цим особам, а також застосував фізичне насильство спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Тимчасово виконуючий обов`язки прокурора Луганської області в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції для судового розгляду у загальному порядку.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд незаконно затвердив угоду про примирення між обвинуваченим і потерпілим, оскільки неналежно встановив об`єкт посягання обвинуваченого, окрім того суд допустив протиріччя між мотивувальною і резолютивною частинами вироку щодо назви угоди, що свідчить про суттєве порушення судом вимог КПК України.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, що обґрунтував доводи апеляційної скарги, обговоривши ці доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Так, апелянт не оскаржує правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винності у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, що колегією суддів, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряється.
Разом з тим, посилання прокурора про суттєве порушення судом вимог КПК є обгрунтованим, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Так, районним судом не було прийнято до уваги, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, є складовою частиною правопорушень, які відповідно до розділу XV Кримінального кодексу України , є правопорушеннями проти авторитету органів державної влади.
Згідно диспозиції ч.2 ст. 345 КК України безпосереднім об`єктом цього кримінального правопорушення виступають публічні інтереси, а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт.
За змістом обвинувального акту, ОСОБА_10 обвинувачується в опорі законним вимогам співробітників Марківського РВ ГУМВС України в Луганській області, поєднаного з нецензурною лайкою на їх адресу, після чого він навмисно наніс удар в обличчя дільничному інспектору міліції ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесне ушкодження.
Редакцію інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення необхідно розуміти як висунення йому обвинувачення у свідомому скоєнні вищезазначених дій, саме щодо співробітника міліції, який пред`явив до нього законні вимоги, а не щодо приватної особи.
Наведеними діями обвинувачений порушив нормальну роботу і створив перешкоду співробітнику правоохоронного органу у виконанні останнім своїх службових обов`язків.
Неналежне встановлення районним судом об`єкту посягання за ч.2 ст. 345 КК України привело до помилкового затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим, що не узгоджується з вимогами ч.3 ст. 469 КПК України.
З тексту мотивувальної частини вироку вбачається, що районний суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про примирення, однак дослівно, суд, всупереч вимогам ст. 468 КПК України вказав про затвердження угоди про примирення винуватості, що не передбачено чинним КПК України.
Вказані факти свідчать про невиконання судом всіх вимог КПК України, які регулюють питання можливості затвердження угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілим, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд у загальному порядку іншим складом суду.
На підставі викладеного, керуючись статями 404, 405,407,412, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки прокурора Луганської області задовольнити.
Вирок Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати і направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку іншим складом суддів.

Головуючий
Судді