справа № 166/682/15-к
провадження №1-кп/166/41/15
ВИРОК

іменем України

05 червня 2015 року смт.Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000110, внесене до ЄРДР 29.03.15, про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше в порядку ст.89 КК України не судимого,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше в порядку ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 29 березня 2015 близько 14 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, а саме на проїзній частині вул.Лесі Українки в смт.Заболоття Ратнівського району Волинської області, неподалік від приміщення Заболоттівської допоміжної школи-інтернат, вчинили хуліганство групою осіб щодо потерпілого ОСОБА_6 та відкрито заволоділи належним останньому майном на суму 5731 грн за наступних обставин.
Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проходячи біля потерпілого у вказані вище час та місці, діючи з хуліганських спонукань, ігноруючи елементарними правилами поведінки, моральності, добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, безпричинно, розпочали з потерпілим словесну суперечку, виражаючись нецензурними словами. У ході суперечки ОСОБА_9 став шарпати за одяг потерпілого, який відштовхнув його від себе, в результаті чого ОСОБА_9 упав. У суперечку втрутився ОСОБА_10 , який схопив потерпілого за одяг. У той же час ОСОБА_9 , підвівшись із землі, схопив ОСОБА_6 за ноги, та обидвоє повалили його на землю, де використовуючи перевагу у грубій силі, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 , всупереч волі потерпілого, утримуючи ноги та руки, знерухомили ОСОБА_6 .. В цей час ОСОБА_10 , тримаючи потерпілого за голову, натирав його обличчя піском. Після чого, ОСОБА_9 наніс потерпілому 2-3 удари ногою в область обличчя.
Внаслідок дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців та садна в ділянці обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після безпричинного нанесення побоїв потерпілому ОСОБА_9 умисно відкрито з правої кишені куртки потерпілого викрав гаманець коричневого кольору вартістю 54 гривні, у якому знаходились грошові кошти в сумі 5500 гривень, банківські картки «Укрсоцбанку» та «UniCredit Bank», які матеріальної цінності не становлять, квиток на поїзд №98 сполученням «Ковель-Київ» на 31.03.2015 вартістю 167 гривень та пачкою сигарет «Столичні червоні»» вартістю 10 грн., чим спричинено потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5731 грн. При цьому, ОСОБА_9 викрав належне потерпілому майно у присутності ОСОБА_10 , який усвідомлював характер вчиненого ним, одобрював такі дії, в подальшому, розуміючи незаконність способу отримання коштів, спільно з ОСОБА_9 їх використовував, а згодом отримав від останнього у розпорядження їх частину.
ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, визнав повністю, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав. Показав, що 29 березня 2015 року на прохання брата ОСОБА_10 прийшов у центр смт.Заболоття, де разом із ним стояв потерпілий, який запропонував йому за надані ним 50 гривень купити горілку. Де саме і яку горілку придбавав не пам`ятає. Спиртне вони втрьох розпивали недалеко від інтернату біля ровів на вулиці Лесі Українки. Зазначив, що до цього він був тверезим. Під час розпивання спиртного між потерпілим і ОСОБА_10 виникла суперечка та шарпанина, причини яких йому не відомі, в ході чого потерпілий повалив ОСОБА_11 на землю на став душити того за шию. У той час, коли він ( ОСОБА_9 ) намагався їх розборонити, ОСОБА_6 наніс йому удар в обличчя, від якого він упав, порвавши, при цьому, свій спортивний костюм. Підвівшись, він підійшов до них, узяв від брата гаманець, який останній йому передав, та поклав його собі в кишеню. Хто власник цього гаманця йому невідомо, у брата раніше він його не бачив. Ударів потерпілому він не наносив. Після конфлікту вони пішли додому, де ОСОБА_10 взяв переданий йому ОСОБА_12 пакет із продуктами харчування, та вирішили поїхати у смт.Ратне до колишньої співмешканки ОСОБА_13 та дітей ОСОБА_11 . У маршрутці він розрахувався за себе й брата однією 50-гривневою купюрою із того гаманця. Що ще було у гаманці не бачив. Пізніше їх зняли із автобуса працівники міліції.
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, визнав повністю, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав. Показав суду, що вранці 29 березня 2015 року ОСОБА_14 запросив його і брата ОСОБА_9 до себе святкувати день народження. У нього вживали спиртне, ОСОБА_9 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_14 передав йому пакет із м`ясними виробами. Обоє в обідню пору вирушили додому, по дорозі їм назустріч йшов потерпілий. Між братом ОСОБА_15 і потерпілим безпричинно зав`язалася суперечка, в ході якої останній трусонув брата, в результаті чого той впав, порвавши костюм. Він став заступатися за брата, на що почув від потерпілого погрозу опинитися на землі, де й брат. ОСОБА_6 звинуватив його у крадіжках та неофіційній співпраці з місцевою міліцією, що його дуже обурило, у відповідь він став ображати потерпілого нецензурними словами. Від поштовху потерпілого він упав спиною на землю, а останній притиснув ліктем його шию. ОСОБА_15 стягнув із нього потерпілого, обоє повалили його на землю обличчям до верху, при цьому, брат тримав за ноги, а він натирав потерпілому обличчя піском із глиною. Вони обоє стали завдавали удари останньому в різні частини тіла руками й ногами. ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_6 порвав йому спортивний костюм, на що останній погодився відшкодувати його вартість. Брат ОСОБА_15 вийняв із кишені куртки потерпілого гаманець коричневого кольору із грішми. Побачивши це, він сказав братові не брати гаманця, на що останній не відреагував. Потім вони нанесли ще декілька ударів ногами в тіло потерпілого й пішли додому. Взявши пакет із м`ясними виробами, пішли у бар «Поліський вечір», де випивали спиртне, за яке розрахувався ОСОБА_15 . Згодом поїхали у смт.Ратне, у маршрутці проїзд оплачував брат 50-гривневою купюрою із викраденого гаманця. Він же із цього гаманця дав йому 350 грн 50-гривневими купюрами для передачі дітям, сказавши, що ці гроші він взяв у потерпілого як компенсацію за пошкоджений костюм. Із маршрутки їх із братом зняли працівники міліції, вилучивши гаманець та гроші. Після освідування у ЦРЛ та відібрання пояснень у райвідділі міліції він увечері повертався автобусом у смт.Заболоття. Потерпілий, який їхав у цьому ж автобусі, напав на нього й почав бити. Щоб уникнути побиття він вибіг із автобуса і пішов ночувати до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_13 .
Допитаний у судовому засіданні потерпілий показав, що 29 березня 2015 року в післяобідню пору повертався додому із ринку, що в смт.Ратне, де придбав запчастини, черевики на загальну суму близько 1000 грн. По дорозі, що на вул.Лесі Українки, його випередили брати ОСОБА_16 , попросили закурити, на що він відповів, що на цигарки треба заробляти. Це обурило ОСОБА_15 , той схопив його за одяг, однак він його відштовхнув. ОСОБА_15 , перебуваючи у стані
сильного сп`яніння, від поштовху впав. Тоді ОСОБА_17 , заступаючись за брата,взяв його за одяг, ОСОБА_15 , підвівшись, схопив його за ноги, і, таким чином, повалили на землю. ОСОБА_15 сидів у нього на ногах, а ОСОБА_17 на спині. Відпустивши ноги, ОСОБА_15 наніс декілька ударів йому в обличчя. ОСОБА_17 же брав землю і натирав йому обличчя. Ствердив, що у ході бійки від хлопців будь-яких розмов про намір викрасти у нього щось не чув. Після нанесення ударів ОСОБА_15 із лівої кишені куртки вийняв мобільний телефон, показав ОСОБА_11 . Оскільки мобільний був старий, хлопці його не взяли. Потім із правої кишені куртки ОСОБА_15 вийняв гаманець із 5500 грн (залишок із 6500 гривень, які він взяв з дому на ринок), квитком на поїзд, банківськими й візитними картками, рентгенівським знімком, й, почувши від ОСОБА_11 слова «О, піде», забрав його. При цьому, він не чув, щоб ОСОБА_17 заперечував проти таких дій ОСОБА_15 . Опісля брати нанесли йому ще 2-3 удари ногами. Під час конфлікту повз них зі сторони інтернату проходила якась жінка, яку він просив стягнути з нього одного із нападників, проте та втекла. Повернувшись додому, він попросив дружину викликати міліцію.
Свідок ОСОБА_18 показала, що 29 березня 2015 року в обідню пору вона, повертаючись додому з центру зі сторони інтернату, бачила трьох осіб, яких не впізнала, котрі шарпалися між собою, при цьому, двоє тримали третього, який лежав на спині: один за ноги, інший за голову.
Обвинувачені та потерпілий ствердили, що до вказаного конфлікту між ними будь-яких неприязних відносин не виникало, між собою вони жодних зв`язків не підтримували.
Із показань потерпілого про те, що конфлікт між ними виник внаслідок образи обвинувачених на його зауваження про необхідність працювати, аби заробити на цигарки, а також із показань обвинуваченого ОСОБА_10 про виникнення конфлікту між ОСОБА_6 та його братом ОСОБА_15 без будь-якої на те причини на грунті алкогольного сп`яніння, між ним особисто - через образу на потерпілого, який звинуватив його у крадіжках та співпраці із правоохоронними органами, вбачається, що конфлікт виник безпричинно через малозначний привід.
Показання обвинувачених, потерпілого, свідка ОСОБА_18 про те, що конфлікт відбувався на вулиці Лесі Українки поблизу інтернату біля меліоративного каналу стверджуються протоколом огляду місця події від 29.03.15 із доданими фототаблицями (а.с.8, 9).
Згідно із висновком судово-медичного експерта від 31.03.15 №18 (а.с.22) у ОСОБА_6 виявлено синці й садно в ділянці обличчя, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Такої категорії тілесні ушкодження у вигляді синця і садна в ділянці обличчя, садна в ділянці лівої верхньої кінцівки виявлені в обвинуваченого ОСОБА_9 , про що свідчить висновок експерта від 30.03.15 №19.
Про те, що потерпілий вранці 29 березня 2015 року брав на ринок у смт.Ратне 6500 грн 50-гривневими купюрами для придбання одягу та взуття показала свідок ОСОБА_19 , дружина потерпілого, яка їх йому давала. Вона ж ствердила, що чоловік сезонно працює за наймом у м.Києві, отримує зарплату близько 6 тисяч гривень. Через побиття він не зміг виїхати у м.Київ 31 березня 2015 року на роботу.
Свідок ОСОБА_20 , водій маршрутного автобуса, показав, що 29 березня 2015 року рухався по маршруту «Заболоття Ковель», що відправляється із смт.Заболоття о 16 год 20 хв. На зупинці в центрі в автобус зайшли брати ОСОБА_16 , ОСОБА_15 розрахувався за обох 50-гривневою купюрою, яку дістав із гаманця коричневого кольору. Ствердив, що оскільки брати сиділи біля нього, то бачив у гаманці ще 50-гривневі купюри, але скільки не знає. На прохання ОСОБА_15 він розміняв 3 чи 4 50-гривневих купюр на дрібніші. Перебуваючи у автобусі на зупинці, бачив, як ОСОБА_15 давав ОСОБА_11 50 грн на пиво, яке той купив біля зупинки. Пізніше ОСОБА_17 просив у Василя гроші, на що той дістав із гаманця декілька купюр номіналом по 50 грн й дав ОСОБА_11 . По дорозі автобус зупинили працівники міліції й висадили ОСОБА_16 .
У ході проведеного 29 березня 2015 року огляду (протокол а.с.24-26) в обвинувачених виявлені наступні речі: у ОСОБА_9 цигарки «Столичні», гаманець, в якому містяться 701 грн, у тому числі 10 купюр по 50 грн, а також електронні картки «Укрсоцбанк» та «Юнікредитбанк», візитні картки; у ОСОБА_10 690 гривень, у тому числі 10 купюр по 50 грн.
В оглянутому в судовому засіданні гаманці обвинувачені впізнали гаманець, схожий на той, який було вилучено в ОСОБА_6 .
Згідно із висновком експерта із товарознавчої експертизи від 05.05.15 №92 (а.с.98-103) залишкова вартість гаманця, викраденого у ОСОБА_6 , становить 54 грн.
Свідок ОСОБА_21 , бармен кафе «Поліський вечір», показала, що 29 березня 2015 року в другій половині дня у кафе спочатку зайшов ОСОБА_22 , замовив горілку та щось із продуктів, сам за це розрахувався. Трохи згодом у бар прийшов ОСОБА_23 , обоє за барною стійкою розпили спиртне й вийшли.
Свідок ОСОБА_13 , колишня співмешканка ОСОБА_10 , показала, що 29 березня 2015 року її сестра ОСОБА_24 подзвонила їй із смт.Заболоття й повідомила, що до неї їдуть брати ОСОБА_16 й везуть гроші 4 чи 5 тисяч гривень, які вони у когось викрали. Того дня ввечері до неї додому прийшов побитий і брудний ОСОБА_10 . З його слів вона зрозуміла, що його і ОСОБА_9 побив якийсь чоловік із смт.Заболоття, коли ті поверталися із роботи, а у нього працівники міліції вилучили 240 грн й мобільний телефон. Показала, що до неї та їх спільних дітей ОСОБА_10 приїжджає дуже рідко, про приїзд не попереджає, майже ніколи нічого не привозить, підробляє у людей, проте отримує небагато.
Свідок ОСОБА_25 , колишня співмешканка ОСОБА_9 , показала, що останній ніде не працював, зловживав спиртним, постійно бив свої батьків. Показала, що дійсно дзвонила ОСОБА_13 і казала, що до неї їдуть Круци, везуть 4 чи 5 тисяч гривень, які у когось викрали. Про це їй стало відомо від ОСОБА_26 , а тому від працівників міліції.
Установлені судом наявність у ОСОБА_9 гаманця потерпілого, в обох обвинувачених 50-гривневих купюр, а також спільне їх використання свідчать про викрадення ними обома коштів у потерпілого.
Версія ОСОБА_10 про те, що гроші ОСОБА_9 добровільно віддав потерпілий, нібито, за пошкоджений костюм, спростовується показаннями потерпілого про протилежне. Так, з огляду на те, що у ОСОБА_9 вилучено не лише гроші, а ще й гаманець, електронні банківські картки та візитні картки, які, на думку суду, потерпілий не міг віддати обвинуваченим, для котрих вони не становлять будь-якої матеріальної цінності, вказана версія є сумнівною, спрямованою на ухилення його від відповідальності.
З цих же міркувань, враховуючи вибіркові, суперечливі показання ОСОБА_9 , суд не приймає до уваги його показання про те, що гаманець із грішми йому передав ОСОБА_10 .
Досудовим слідством ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у відкритому викраденні майна ОСОБА_6 , поєднаному із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Із показань потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_10 вбачається, що намір викрасти в ОСОБА_6 гроші виник у ОСОБА_9 після побиття потерпілого, про наявність у потерпілого грошей вони не знали, уже після нанесення ударів ОСОБА_15 , оглянувши кишені ОСОБА_6 , вийняв звідти гаманець. Згідно із цими ж показаннями передумовою нанесення тілесних ушкоджень братами ОСОБА_16 потерпілому стала суперечка, конфлікт між ними та потерпілим, що свідчить про нанесення побоїв останньому саме з хуліганських спонукань. Будь-яких доказів на підтвердження того, що такі тілесні ушкодження були завдані з метою заволодіння майном судом не здобуто. Тому спричинення потерпілому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд розцінює як ознаку, що характеризує особливу зухвалість, тобто одну із ознак грубого порушення громадського порядку.
Крім цього, враховуючи із показань обвинувачених та потерпілого те, що дії ОСОБА_16 на заволодіння майном носили спонтанний, неузгоджений характер, умисел у ОСОБА_9 на викрадення майна виник раптово у ході хуліганських дій, з огляду на ненадання стороною обвинувачення жодних доказів на підтвердження наявності у Круців попередньої домовленості про викрадення грошей та вчинення ними будь-яких заздалегідь погоджених спільних дій, спрямованих на заволодіння майном, суд виключає із обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку як вчинення грабежу за попередньою змовою групою осіб.
У зв`язку із цим суд перекваліфіковує дії обвинувачених із ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 цього Кодексу.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, і кваліфікує такі їх дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує в сукупності характер і ступінь
суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким та середньої тяжкості злочинами, дані про особи винних, які ніде не працюють, за місцем проживання характеризуються негативно, раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, хоча й судимість погашена, при цьому ОСОБА_9 - за аналогічний злочин, бере до уваги думку потерпілого про суворе покарання винних, невжиття будь-яких заходів обвинуваченими щодо відшкодування завданої шкоди, також вчинення злочинів обома обвинуваченими у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу покарання обставину, та приходить до висновку про можливість виправлення винних лише в умовах ізоляції від суспільства у ході відбування покарання у виді позбавлення волі на строк, ближче до мінімального.
Потерпілий на досудовому розслідуванні заявив цивільний позов до обвинувачених, в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 6731 грн майнової шкоди та 5000 грн моральної шкоди.
До майнової шкоди потерпілий відносить 1000 грн вартість куртки, яку пошкодили в ході конфлікту, 167 грн - вартість квитка на поїзд на 31.03.15 сполученням «Ковель-Київ», 54 грн вартість гаманця та 5500 грн, що знаходилися в гаманці й не повернуті йому.
Обвинувачені - цивільні відповідачі позов визнали частково: ОСОБА_9 - 1000 грн моральної шкоди, ОСОБА_10 500 грн моральної шкоди та майнову шкоду в розмірі вартості пошкодженої куртки та втраченого квитка на поїзд.
Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, враховуючи повернення потерпілому гаманця вартістю 54 грн та вилучених в обвинувачених грошових коштів на суму 1391 грн, суд стягує солідарно з обвинувачених на користь потерпілого 4276 грн майнової шкоди, у тому числі 167 грн вартості втраченого квитка на поїзд «Ковель-Київ» та 4109 грн коштів, викрадених у нього.
Не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з обвинувачених 1000 грн вартості куртки, пошкодженої останніми, оскільки всупереч ст.60 ЦПК України потерпілий жодними доказами таку вартість не довів.
Згідно із п.1, п.3 ст.23, ст.1167 ЦК України до солідарного стягнення з винних підлягає моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, завдані йому протиправними діями душевні страждання, а також невжиття обвинуваченими жодних заходів для відшкодування шкоди на стадії досудового розслідування.
З огляду на викладене суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає обґрунтованим стягнення відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000 грн.
У рахунок погашення вимог за цивільним позовом суд звертає стягнення на належні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мобільні телефони, відповідно, марки «Нокіа» ІМЕІ № НОМЕР_1 та «Самсунг» ІМЕІ № НОМЕР_2 , на які ухвалами Ратнівського районного суду від 01.04.15 накладено арешт.
До стягнення із обвинувачених в рівних частинах підлягають процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи гаманця (а.с.103).
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Обраний щодо ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду від 01.04.15 та продовжений ухвалою цього ж суду від 26.05.15 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також обраний щодо ОСОБА_10 ухвалою слідчого судді від 14.05.15 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з огляду на відсутність клопотань учасників провадження про їх скасування чи зміну слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнати винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, та призначити покарання:
ОСОБА_9 :
· за ч.1 ст.186 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,
· за ч.2 ст.296 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом частково складання покарань призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
ОСОБА_10 :
· за ч.1 ст.186 КК України 1 (один) рік позбавлення волі,
· за ч.2 ст.296 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом частково складання покарань призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки шість місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання 29 березня 2015 року, ОСОБА_10 з часу приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_6 4276 (чотири тисячі двісті сімдесят шість) гривень майнової шкоди та 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди.
У рахунок погашення вимог за цивільним позовом звернути стягнення на належні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 арештовані судом мобільні телефони, відповідно, марки «Нокіа» ІМЕІ № НОМЕР_1 та «Самсунг» ІМЕІ № НОМЕР_2 , які зберігаються в камері схову речових доказів Ратнівського РВ УМВС України в Волинській області.
Речові докази:
-гаманець коричневого кольору, банківські картки «Укрсоцбанк» та «Юніткредитбанк», чоловічу куртку, які зберігаються у Ратнівському районному суді, - повернути ОСОБА_6 ,
-грошові кошти на загальну суму 1391 (одна тисяча триста дев`яносто одна) гривня, розпочату пачку сигарет «Столичні», які передані на зберігання потерпілому, - залишити у його власності.
Стягнути із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави по 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 14 коп процесуальних витрат.
Обрані щодо обвинувачених запобіжні заходи, а саме щодо ОСОБА_9 утримання під вартою, щодо ОСОБА_10 - домашній арешт, залишити незмінними до вступу вироку в законну силу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Волинської області.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляцій до Ратнівського районного суду.протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у цей же строк за часу отримання вироку.
Головуючий - підпис
Оригіналу відповідає
Суддя Ратнівського
районного суду ОСОБА_1