Дата документу Справа № 324/1913/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/540/15
Єдиний унікальний № 324/1913/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 187 ч. 4 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000564, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок колегії суддів Пологівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 10.01.2011 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ст. 297 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на три роки з іспитовим строком на один рік шість місяців;

2) 21.03.2011 року тим же судом за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на три роки вісім місяців з іспитовим строком на два роки. Постановою суду від 07.07.2011 року направлений в місця позбавлення волі, звільнений 03.01.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 21 день;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років, з конфіскацією всього майна, яке йому належить.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, з конфіскацією всього майна яке йому належить.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.07.2011 року, і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, з конфіскацією всього майна, яке йому належить.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 14.10.2014 року, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В строк відбування покарання зараховано строк перебування ОСОБА_9 під вартою з 18.07.2014 року по 15.09.2014 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 5764 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області судові витрати пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи у розмірі 245 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 13.07.2014 року, близько 23-30 години, в м. Гуляйполе Запорізької області ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, шляхом вільного доступу проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де хотів викрасти металобрухт, але був виявлений власником домоволодіння ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_9 продовжуючи свої злочині дії, реалізуючи раптово виниклий у нього умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, керуючись корисливими мотивами, навмисно наніс ОСОБА_10 не менше трьох ударів руками в область обличчя, шиї, тулуба та кінцівок, а також здавив руками шию потерпілого, спричинивши останньому закриту тупу травму шиї, яка виразилась повними поперечними переломами великих рогів під`язикової кістки та верхніх рогів щитовидного хряща, масивними крововиливами в стінку гортані, глотки та м`які тканини шиї, що є тяжкими тілесними ушкодженнями, від яких останній помер на місці злочину.

Після цього, ОСОБА_9 проник до житлового будинку вказаного домоволодіння, звідки викрав майно та гроші, які належали ОСОБА_10 , та після цього зник з викраденим з місця події, тобто вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 275 грн.

Крім того, 13.07.2014 року, близько 23-35 години, в м. Гуляйполе Запорізької області ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , під час скоєння розбійного нападу на ОСОБА_10 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, навмисно наніс ОСОБА_10 не менше трьох ударів руками в область обличчя, шиї, тулуба та кінцівок, а також здавив руками шию, спричинивши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 230 від 27.08.2014 року в області голови повний відривний перелом правої щелепової кістки, масивний крововилив в м`які тканини лиця та волосистої частини голови, забиті рани, садна, крововиливи в білочну оболонку правого ока, крововилив в слизову оболонку верхньої і нижньої губи, садна на слизовій оболонкі нижньої губи, травматичний набряк м`яких тканин, крововилив у м`яз язика; в область шиї повні поперечні переломи великих рогів під`язикової кістки і верхніх рогів щитовидного хряща, крововилив у стінку глотки і гортані, крововиливи в м`які тканини шиї, в клітці шиї на рівні біфуркації обох сонних артерій; в область тулуба садна, крововилив в м`які тканини; в область кінцівок садна, крововиливи на правій верхній кінцівці, крововиливи на лівій верхній і нижній кінцівках. Переломи великих рогів під`язикової кістки і верхніх рогів щитовидного хряща знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер на місці злочину. З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_10 міг зберігати здібність до активних дій протягом обмеженого проміжку часу, який вираховуються хвилинами.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 посилається на незаконність вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому зазначає, що суд не надав належної уваги показанням обвинуваченого стосовно того, що останній наніс лише один удар рукою в обличчя ОСОБА_10 , захищаючись від удару останнього металевим предметом (арматурою). Крім того, не надав оцінки відсутності доказів нанесення обвинуваченим потерпілому зазначеної у обвинуваченні кількості пошкоджень, зокрема і шляхом здавлювання шиї, а також характерних у обвинуваченого тілесних ушкоджень, а на одязі та взутті слідів злочину, внаслідок чого не в повному обсязі проаналізував об`єктивну сторону діяння та не прийняв до уваги направленість умислу обвинуваченого, достовірно не встановивши, які ж саме ушкодження були спричинені потерпілому від удару ОСОБА_9 , враховуючи, що до огляду місця події тіло загиблого переміщалося, що унеможливило взагалі встановити місце спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та достовірно механізм спричинення всіх тілесних ушкоджень.

Тому з урахуванням викладеного, вважає, що судом неправильно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки нападу на потерпілого з метою заволодіння майном, ОСОБА_9 не вчиняв, на територію домоволодіння проник не маючи умислу на таємне чи відкрите заволодіння чужим майном, а умисел на крадіжку у обвинуваченого виник, коли вже той знаходився у житловому будинку потерпілого, внаслідок чого дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не врахував в повному обсязі обставини, що характеризують особу останнього, а саме посередню характеристику з місця проживання та наявність матері, яка має тяжке захворювання.

Окрім того, зазначає, що з урахуванням обставин справи та необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого, задоволені позовні вимоги підлягають перегляду, оскільки вони вмотивовані саме позбавленням життя потерпілого. Також, на думку захисника, не підлягають задоволенню і судові витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи, оскільки проведення вказаної експертизи входить в прямі обов`язки експерта і додаткових витрат не потребували.

Внаслідок викладеного просить вирок суду першої інстанції змінити, а дії ОСОБА_9 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, на ст. 128, ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши останньому покарання в межах санкцій вказаних статей кримінального закону.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, потерпілу, які вважали, що вирок необхідно залишити без змін; колегія суддів перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав в основу вироку, є законним та обґрунтованим.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим, суд дослідив його показання який будучи допитаним під час судового розгляду пояснював, що 13.07.2014 року протягом дня він вживав спиртні напої і біля 23 години повертався додому. Рухаючись по АДРЕСА_2 у нього виник умисел на крадіжку металобрухту у громадянина ОСОБА_10 , який мешкав сам по АДРЕСА_2 . Зі сторони городу він підійшов до домоволодіння ОСОБА_10 щоб біля огорожі віднайти металобрухт. В цей час на подвір`ї загорілося світло і з будинку вийшов господар, який став обходити подвір`я. Щоб ОСОБА_10 його не помітив він через хвіртку зайшов на подвір`я і став у тіні. Коли ОСОБА_10 приблизився і виявив його, то замахнувся якимсь предметом, що тримав у лівій руці. Тоді він наніс кулаком правої руки один удар в область щелепи від чого ОСОБА_10 впав на землю та втратив свідомість. Після цього він перевірив чи є пульс у ОСОБА_10 і пішов до хати, щоб покликати на допомогу, якщо в хаті хтось був. Зрозумівши , що в будинку нікого немає вирішив заволодіти майном ОСОБА_10 , яке знаходилось в будинку. В одній із кімнат він включив світло і побачив мобільний телефон, який забрав собі і, одягнувши білу сорочку, яка належала ОСОБА_10 , вийшов з будинку. Переконавшись в тому, що ОСОБА_10 лежить на тому місці де він його і залишив, вирішив повернутися в будинок щоб відшукати гроші. Гроші шукав у різних кімнатах, а потім пішов до спальної кімнати, де під скатертиною на столі знайшов 100 грн. Також він взяв в будинку стакан наповнений розмінною монетою. Потім вийшов з будинку, підійшов до потерпілого, який ще дихав і лежав на тому місці де впав, але допомоги не надав так як злякався. Стакан з монетами забув біля ОСОБА_10 . Залишивши місце пригоди, пішов додому де замінив в телефоні сім-карту на свою і пішов на автозаправку де купив сигарет. Після цього він пішов у кафе, де поповнив рахунок на телефон та став відпочивати. Біля третьої години ночі пішов додому спати. По дорозі мобільний телефон загубив, а вкрадену сорочку викинув.

Зазначені покази узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме: з показаннями даними в ході судового розгляду:

- потерпілою ОСОБА_7 , яка поясняла, що 14.07.2014 року, в другій половині дня, їй повідомили, що батька знайшли мертвим на подвір`ї. Коли приїхала на місце пригоди побачила, що обличчя у батька побите. На місці де лежав батько було багато крові і стояв стакан з монетами, які батько збирав для посівальників;

- свідком ОСОБА_11 , яка поясняла, що 13.07.2014 року, приблизно біля 18 год. до неї прийшов брат, який мешкав поруч. Він ні на що не скаржився і будь-яких тілесних пошкоджень у нього не було. 14.07.2014 року, у другій половині дня, прийшла провідати брата, якого знайшла на подвір`ї без ознак життя. Він лежав недалеко від хвіртки, що вела на город побитий і біля нього було багато крові на землі. Також біля нього стояв стакан з дрібними монетами, які той збирав посівальникам. Коли зайшла в будинок там був безлад і видно було, що хтось щось шукав. Незначну суму грошей брат зберігав в спальні на столі під скатертиною;

- свідком ОСОБА_12 , який поясняв, що 14.07.2014 року він працював в нічну зміну на АЗС. Десь за північ на АЗС прийшов обвинувачений ОСОБА_9 . Він був одягнений у чорну футболку, шорти і, придбавши пачку сигарет пішов з АЗС;

- свідком ОСОБА_13 , який поясняв, що 14.07.2014 року в нічний час відпочивав в кафе Олеся м. Гуляйполе. Близько третьої години ночі в кафе, в нетверезому стані, прийшов обвинувачений. На ньому були: шорти, чорна футболка, поверх якої була одягнена світла сорочка. Бачив у ОСОБА_9 мобільний телефон чорного кольору;

- свідком ОСОБА_14 , який поясняв, що 14.07.2014 року, вранці він йшов на роботу та знайшов мобільний телефон Samsung GT-Б 1175Т, чорного кольору, який, як потім з`ясувалося належав загиблому.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 поясняв, що потерпілому ОСОБА_10 було спричинено не менше 5-6 травматичних ударів в область голови, тулуба, нижніх кінцівок, ці тілесні ушкодження відносяться до різного ступеню тяжкості. Смерть ОСОБА_10 наступила від тупої травми шиї шляхом здавлювання її пальцями рук (руки), від чого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді повних поперечних переломів великих рогів під`язикової кістки і верхніх рогів щитовидного хряща, крововилив у стінку глотки і гортані, крововиливи в м`які тканини шиї, в клітці шиї на рівні біфуркації обох сонних артерій, з якими потерпілий міг жити від 10 хвилин до години.

Крім того, вина ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами у справі: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.07.2014 року; протоколом огляду місця події від 15.07.2014 року та фототаблицею до нього; висновком експерта № 731 від 11.08.2014 року, згідно якого на фрагменті рослини 1 з ґрунту білі трупу (об`єкт № 3), фрагменті рослини 2 із під відра біля трупу (об`єкт № 4), фрагменті тканини (об`єкт № 5) та сорочці (об`єкт № 10) встановлено наявність крові потерпілого ОСОБА_10 ; висновком експерта № 732 від 11.08.2014 року, згідно якого на футболці обвинуваченого ОСОБА_9 (об`єкт № 1) та його шортах (об`єкт № 4) встановлена наявність крові від потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 25 липня 2014 року та фототаблицею до нього; протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 15.07.2014 року; висновком експерта № 735 від 08.08.2014 року відповідно до якого в змивах з рук потерпілого ОСОБА_10 (об`єкти 1-2) встановлена кров, яка належить потерпілому; висновком експерта № 733 від 11.08.2014 року згідно якого на трусах потерпілого ОСОБА_10 (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_10 ; висновком експерта № 491 від 28.07.2014 року відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні фрагменту металевої пластини (об`єкт № 1) знайдена кров потерпілого ОСОБА_10 ; висновком експерта № 494 від 26.08.2014 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин обох рук трупу ОСОБА_10 (об`єкти 1-2) виявлена кров потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду речей обвинуваченого від 18 липня 2014 року, які були вилучені; протоколом огляду мобільного телефону Samsung GT-E 1175T від 15.07.2014 року; висновком судово-товарознавчої експертизи № 1209 від 17.07.2014 року, відповідно до якої залишкова вартість мобільного телефону Samsung GT-E 1175Т станом на 13.07.2014 року становить 135 грн.; довідкою про вартість сорочки станом на 13.07.2014 року; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 за № 230 від 15.07.2014 року; висновком експерта № 269 від 23.07.2014 року згідно якого будь яких тілесних ушкоджень та тілі обвинуваченого не виявлено; висновком експерта № 344 від 29.08.2014 року відповідно до якого покази ОСОБА_9 дані ним в ході допиту 16.07.2014 року, а також в ході слідчого експерименту 25.07.2014 року частково можуть відповідати результатам судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , але носять не детальний і не конкретний характер в частині предмету травматичного впливу, точного механізму і локалізації нанесення пошкоджень; висновком судово-медичної експертизи № 230 від 27.08.2014 року якою встановлені кількість та тяжкість тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_10 .

Суд належним чином дослідив ці та інші докази у провадженні з точки зору їх належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності та виключають сумніви у причетності ОСОБА_9 до умисного скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому суд правильно обґрунтував ними його обвинувачення.

Порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, і в цих межах дії обвинуваченого ОСОБА_16 кваліфікував за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого та за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної уваги показанням обвинуваченого стосовно того, що останній наніс лише один удар рукою в обличчя ОСОБА_10 , захищаючись від удару останнього металевим предметом (арматурою) безпідставні, оскільки такі предмети при огляді місця події виявлені та вилучені не були, обвинувачений у своїх показах про подальшу долю цього предмета не вказував, а нанесення лише одного удару спростовується висновками судово-медичної експертизи № 230 від 27.08.2014 року, згідно якої поряд з іншими ушкодженнями, в тому числі і тих від яких настала смерть потерпілого, закрита черепно-лицева травма виникла у результаті не менш ніж 4 впливів тупих твердих предметів, можливість утворення яких не виключається від ударів руками і ногами.

Твердження апелянта про те, що суд не надав оцінки відсутності доказів нанесення обвинуваченим потерпілому зазначених у обвинуваченні кількості пошкоджень, зокрема і шляхом здавлювання шиї, а також характерних у обвинуваченого тілесних ушкоджень, а на одязі та взутті слідів злочину, є безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими судом першої інстанції висновками судово-медичних експертиз, у тому числі і стосовно наявності тілесних ушкоджень, їх тяжкості, локалізації, механізму їх спричинення та наслідкам, наявності на одязі обвинуваченого згідно висновку експерта № 732 від 11.08.2014 року, крові потерпілого ОСОБА_10 , які в подальшому були покладені у основу обвинувачення.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд не в повному обсязі проаналізував об`єктивну сторону діяння та не прийняв до уваги направленість умислу обвинуваченого, достовірно не встановивши, які ж саме ушкодження були спричинені потерпілому від удару ОСОБА_9 , враховуючи, що до огляду місця події тіло загиблого переміщалося, що унеможливило взагалі встановити місце спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та достовірно механізм спричинення всіх тілесних ушкоджень, оскільки судом першої інстанції в обвинуваченні визнаного доведеним, зазначено умисел обвинуваченого як складову об`єктивної сторони діяння, посилання на отримані тілесні ушкодження та їх наслідки, місце скоєння злочину. Що стосується переміщення до огляду місця події тіло загиблого, то об`єктивних даних про таке переміщення, ні у протоколі огляду місця події з фототаблицею до нього, ні у висновках судово-медичних експертиз немає. Більш того, як пояснював в судовому засіданні обвинувачений, після нанесення удару потерпілому, який після такого удару впав на землю, він декілька разів підходив до лежачого потерпілого, який увесь час знаходився на місці.

Не відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження і доводи апеляційної скарги про те, що нападу на потерпілого з метою заволодіння майном, ОСОБА_9 не вчиняв, на територію домоволодіння проник не маючи умислу на таємне чи відкрите заволодіння чужим майном, а умисел на крадіжку у обвинуваченого виник, коли вже той знаходився у житловому будинку потерпілого, внаслідок чого дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки, як вбачається з показів самого обвинуваченого, 13.07.2014 року у нього виник умисел на крадіжку металобрухту у ОСОБА_10 . З цією метою він проник на подвір`я останнього, де і був викритий. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 проник вже в домоволодіння потерпілого де заволодів його особистим майном.

У відповідності до п. п. 4-6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим, і незважаючи на це, продовжені обвинуваченим з метою заволодіння майном в разі застосування насильства, залежно від характеру насильства кваліфікуються як розбій, який вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, незалежно від того, заволодів обвинувачений майном потерпілого чи ні, а тому дії ОСОБА_9 судом першої інстанції за ч. 4 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Безпідставні і твердження в апеляційній скарзі про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 на ст. 128 КК України, оскільки обґрунтування цього апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів позбавлена можливості навести мотиви спростування доводів апелянта з цього приводу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння відносно особи похилого віку, як обставини, що обтяжують покарання, і тому призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Оскільки апелянт ставить питання про перегляд задоволених позовних вимог в залежність від перекваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів, відмовивши в такій перекваліфікації, підстав для перегляду стягнутих судом першої інстанції матеріальних збитків та моральної шкоди, не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необхідність відмови в задоволенні судових витрат, які пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи, оскільки проведення вказаної експертизи входить в прямі обов`язки експерта і додаткових витрат не потребують, є безпідставними, так як суперечать ч. 2 ст. 124 КПК України в якій зазначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд першої інстанції при задоволенні судових витрат, які пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи, виходив з вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та наданої довідки НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області про витрати на проведення вказаної експертизи на суму 245 грн. 70 коп. (а.п.118), а тому вирішуючи це питання, прийняв законне та обґрунтоване рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, інших підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Пологівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її оголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4