У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Кліменко М.Р.,

розглянувши в судовому
засіданні в м. Києві 23 вересня 2008 року кримінальну справу за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_2на постанову Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 11 серпня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 липня
2008 року щодо ОСОБА_1,

втановила:

вироком Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 17 червня
2005 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

уродженця та
жителя м. Ялти, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3
роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладені обов'язки не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці
органи про зміну місця проживання,
роботи й навчання та періодично з'являтися до цих органів для реєстрації.

У зв'язку з невиконанням покладених на нього обов'язків без поважних причин, постановою Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 11 серпня 2006 року ОСОБА_1 направлено для відбування
призначеного покарання.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 липня 2008 року
зазначену постанову залишено без зміни.

У касаційній
скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 не з'являвся на реєстрацію до
кримінально-виконавчої інспекції м. Ялти, оскільки він не отримував виклику про необхідність з'явитися
до цих органів. Під час судового розгляду справи суд не перевірив, чи було
направлено на адресу ОСОБА_1
відповідні повістки та чи отримував їх
засуджений. Крім того, захисник стверджує, що ухвала апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 377 КПК України. Як випливає зі змісту скарги, у ній
ставиться питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_1 як незаконних та
необґрунтованих з направленням справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо
засуджений не виконує покладені на нього обов'язки, або систематично вчинює
правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про
його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для
відбування призначеного покарання.

Як видно із матеріалів справи,
начальник кримінально-виконавчої інспекції м. Ялти 28 березня 2006 року,
відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, направив до суду подання про скасування
звільнення ОСОБА_1, відповідно до ст.75 КК України, від відбування покарання з
випробуванням, призначеного вироком Ялтинського міського суду від 17 червня
2005 року і направлення його для відбування призначеного судом покарання,
оскільки засуджений систематично порушував порядок відбування покарання,
зокрема, не з'являвся на реєстрацію до
органу кримінально-виконавчої системи без поважних причин.

Суд, розглянувши у судовому засіданні
зазначене подання та визнавши доводи, викладені у ньому, обґрунтованими,
скасував звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням за вироком Ялтинського міського суду від 17 червня 2005 року та направив
останнього в місця позбавлення волі для відбуття призначеного покарання.

Доводи, наведенні у касаційній скарзі про те, що
засуджений належним чином не був повідомлений про явку для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи, є безпідставними.

При перевірці матеріалів справи
встановлено, що судом після постановлення вироку було роз'яснено ОСОБА_1
порядок відбування покарання з випробуванням. Проте він жодного разу до
кримінально-виконавчої інспекції не з'явився.

Крім того, кримінальна виконавча інспекція на адресу ОСОБА_1 неодноразово
направляла виклик про необхідність його явки для реєстрації, в тому числі і
рекомендованим листом, однак ОСОБА_1 в указаний день та час не з'являвся без
поважних причин. 17 лютого 2006 року інспектором кримінально-виконавчої
інспекції установлено, що ОСОБА_1 самовільно залишив місце свого проживання.

19 червня 2006 року ОСОБА_1 було
направлено судову повістку про його виклик до Ялтинського міського суду на 27
червня 2006 року, але він не з'явився, у зв'язку з чим судовий розгляд справи щодо ОСОБА_1 за
поданням органу виконання покарання було
відкладено на 11 серпня 2006 року та ухвалено рішення про його примусовий
привід.

Як убачається з рапорту дільничного інспектора міліції, цей привід не було
виконано з тих причин, що за місцем
проживання засудженого наймачі квартири жодного разу не відчинили двері, не дивлячись на те, що дома були.

Оцінивши наведені обставини в сукупності,
суд прийняв обґрунтоване й правильне рішення про скасування звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання
з випробовуванням і направлення його для відбування призначеного покарання. З огляду
на ті ж обставини правильним є й рішення апеляційного суду, який, з наведенням мотивів,
що ґрунтуються на матеріалах справи, погодився з висновками суду та спростував доводи,
про які засуджений зазначив у своїй апеляції. Тому твердження касаційної скарги
захисника про незаконність судових рішень є безпідставними.

Порушень вимог кримінального чи кримінально
- процесуального закону, які б вплинули або могли вплинути на законність та обґрунтованість
судових рішень, у тому числі з інших наведених у касаційній скарзі підстав, не встановлено.

З огляду викладене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

відмовити у задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_2

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Глос Л.Ф.