Справа № 1-43/2010
Провадження № без номера провадження
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2010 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю: прокурора НЕВМИТОГО О.Ю., потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, захисника підсудного адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого робітником по благоустрою міста Новомиргородської міської ради, неодруженого, який має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, 1994 р. та ІНФОРМАЦІЯ_4, військовозобовязаного, раніше несудимого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_5,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 завдав умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_1 за таких обставин.

03 грудня 2009 р. у вечірній час ОСОБА_4 знаходився у себе удома по вул. Садовій, 75 у м. Новомиргороді, Кіровоградської області, де разом зі своїми знайомими грав у карти. Близько 19 години вони вирішили піти до магазину, коли на мобільний телефон підсудному зателефонував його брат ОСОБА_5, який працює барменом в кафе-барі ТОВ Універсал, що розташоване по вул. Луначарського, 26 у м. Новомиргороді. Свідок ОСОБА_5 повідомив підсудному, що між ним та відвідувачем бару ОСОБА_1, на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла сварка та попросив його допомоги. Після цього підсудний ОСОБА_4 прийшов до приміщення кафе-бару та з метою спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень зайшов за стійку бару, де в цей час знаходився його брат.

Бажаючи убезпечити себе і свідка ОСОБА_5 від неправомірних дій потерпілого, що перебував у стані алкогольного спяніння, підсудний ОСОБА_4 витягнув з-під барної стійки невстановлений органами досудового слідства тупий предмет з обмеженою виступаючою контактуючою поверхнею, яким умисно наніс ОСОБА_1, що стояв навпроти нього, удар в область лівого ока.

Внаслідок вище зазначеного насильства потерпілому ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми лівого ока: розриву склери з випадінням оболонок, розриву верхньої повіки лівого ока, закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, які відносяться до категорії тяжких, що спричинили стійку втрату загальної працездатності в розмірі більше 33 %.

Висновки суду про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях підсудного, потерпілого, свідків, висновках експерта, протоколах слідчих дій та інших документах.

Підсудний ОСОБА_4 вину у скоєнні вище зазначеного злочину під час досудового та судового слідства не визнав повністю і пояснив, що насправді потерпілий, на ґрунті особистих неприязних відносин, ображав їх з братом у нецензурній формі, погрожував розправою, хоча сам ледве тримався на ногах через стан алкогольного спяніння. Тому він лише штовхнув ОСОБА_1 через барну стійку, внаслідок чого потерпілий упав і ударився обличчям об лавку.

Вважає себе непричетним до заподіяння ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень.

Суд критично відноситься до показань підсудного, оскільки у ході досудового слідства ОСОБА_4 неодноразово змінював власні показання у частині, що стосується обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому: то вказував, що начебто бачив як той ударився об лавку, то стверджував, що не бачив цього, то буцімто ОСОБА_1 упав лише на кахлеву підлогу.

Вище згадані обставини підтверджуються протоколами його допиту в якості підозрюваного 22.12.2009 р. та обвинуваченого 23.12.2009 р. і 10.02.2010 р., очної ставки з потерпілим 31.12.2009 р., протоколом відтворення обстановки і обставин події 14.01.2010 р. у присутності понятих, судово-медичного експерта і адвоката (а. с. 70-71, 75-76, 80-81, 119-122, 143).

Суд також критично відноситься до показань ОСОБА_4 з приводу відсутності у нього будь-якого предмету та, можливо, необережного заподіяння ушкоджень внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту.

Адже за висновком судово-медичного експерта характер та механізм спричинення тілесних ушкоджень виключає як спричинення травми ока кулаком, так і можливість її виникнення при падінні з висоти власного зросту (а. с. 125-127).

Винуватість підсудного у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів:

Так, потерпілий ОСОБА_1 підтвердив у суді, що підсудний ОСОБА_4, який разом з братом ОСОБА_5 перебувають з ним у неприязних стосунках з особистих мотивів, якимось твердим предметом, схожим на деревяну биту, ударив його в обличчя, завдавши травму ока.

Внаслідок несподіваності і швидкоплинності дій підсудного та свого стану спяніння він не устиг розгледіти і запамятати, а тому неспроможний детально описати знаряддя скоєння злочину.

Спочатку він не мав наміру вирішувати питання про притягнення винного до кримінальної відповідальності, бо через стан спяніння, а потім і травматичного шоку не усвідомлював усієї тяжкості наслідків такої травми.

Саме цими обставинами він пояснює суттєві розбіжності у попередніх та наступних власних поясненнях механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Свої показання потерпілий підтвердив на очних ставках з братами ОСОБА_5 і ОСОБА_4 23.12.2009 р. і 31.12.2009 р. (а. с. 52, 80-81)

Під час відтворення обстановки і обставин події 14.01.2010 р. він детально продемонстрував усі обставини вчинення злочину у присутності понятих та судово-медичного експерта.

Ураховуючи вище наведене, суд відкидає посилання сторони захисту на показання свідка ОСОБА_6, якому потерпілий повідомив, що начебто упав на залізяку.

Адже свідок ОСОБА_6 теж звернув увагу на особливий стан ОСОБА_1, з яким він спочатку взагалі не міг поспілкуватися, намагаючись зясувати обставини виникнення травми.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ПОНЄДЄЛЬНІК О.І. пояснили у суді, що зі слів потерпілого дізналися про заподіяння тілесних ушкоджень підсудним.

До того ж ОСОБА_7 і ОСОБА_8 чули розмову між потерпілим і лікарем, який визнав вірогідним, що травма могла виникнути від удару деревяним предметом. Тоді ОСОБА_1 підтвердив, що його, мабуть, ударили деревяною битою.

Згідно висновку судово-медичного експерта за № 11 від 08.02.2010 р. на тілі потерпілого виявлені тяжкі тілесні ушкодження, що могли утворитися від однієї дії тупим предметом.

Особливості характеру та локалізації тілесного ушкодження вказують на можливість його виникнення від травматичної дії тупим предметом з обмеженою виступаючою контактуючою поверхнею, що не є характерним для ушкоджень, що виникають від удару кулаком в область ока.

Відсутність детальних характеристик предмета, яким було нанесено удар, унеможливлює надання більш конкретного висновку.

У судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_9 підтвердив та розяснив власні висновки, а також пояснив, що вище згадані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних потерпілим при проведенні відтворення обстановки і обставин події 14.01.2010 р. (а. с. 111-114, 125-127).

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 чули розмову між потерпілим і підсудним після вчиненого, коли ОСОБА_4 стверджував, що йому за скоєне нічого не буде, бо биту не знайшли і не знайдуть.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 не були очевидцями події, проте чули крики і лайку у кафе-барі, бачили кров на обличчі потерпілого, коли він вийшов з приміщення.

Свідок ОСОБА_15 був присутнім у кафе-барі саме тоді, коли ОСОБА_1 став предявляти особисті претензії свідкові ОСОБА_5 у нецензурній формі, а потім полаявся із підсудним.

Хоча свідок не бачив самого удару ОСОБА_4, проте зрозумів, що потерпілий посунув меблі і упав під лавку саме внаслідок дій підсудного.

Свідок ОСОБА_5 стверджував у суді, що потерпілий перебував у стані сильного алкогольного спяніння, чіплявся до нього, бо звинувачував їх із підсудним у близьких стосунках з його колишньою дружиною. Тому він зателефонував спочатку у міліцію, а потім братові. Оскільки потерпілий продовжував нецензурно лаятися, погрожувати їм та грюкав кулаком по стійці, підсудний ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_1 обома руками у груди, внаслідок чого той упав. Незважаючи на наявність крові коло носа, очі у нього після падіння залишилися неушкодженими.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_5, який доводиться рідним братом підсудному, перебуває у неприязних стосунках з потерпілим і тому зацікавлений у результатах розгляду справи.

До того ж його показання про повідомлення з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_1 у міліцію не підтверджуються даними реєстрації таких повідомлень у Новомиргородському РВ УМВС.

Саме цей свідок, достовірно знаючи про особисту неприязнь між сторонами, покликав на допомогу підсудного, за відсутності якого була можливість вирішення конфлікту без застосування протизаконного насильства.

Причетність підсудного до вчинення злочину також підтверджується:

протоколами огляду місця події від 05.12.2009 р. та 17.12.2009 р. про особливості планування і умеблювання приміщення кафе-бару (а. с. 16, 37);

протоколом виїмки документів про діяльність закладу від 17.12.2009 р. (а. с. 41);

іншими матеріалами справи.

Оскільки під час досудового і судового слідства підсудний неодноразово змінював власні показання, допускав суттєві неточності у деталізації події, не міг пояснити причину такої поведінки, суд вважає, що ОСОБА_4 намагається уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

В той же час у ході судового слідства показання свідків ОСОБА_15, ПІРКА А.П., САМОКОЗА М.Ю., ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_16 послідовні, логічні та узгоджуються з іншими матеріалами справи, у тому числі з показаннями потерпілого ОСОБА_1 Тому суд вважає їх правдивими.

Сукупність вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що ОСОБА_4 завдав умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу, поєднане зі стійкою втратою працездатності потерпілого ОСОБА_1 не менш як на одну третину. Тому дії підсудного потрібно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.

Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_1 предявив позов про стягнення з підсудного на його користь 1.500 грн. за придбані ліки та медикаменти; 2.000 грн. витрат на оплату правової допомоги; 50 тис. грн. моральної шкоди (а. с. 132).

У березні 2010 р. він змінив позовні вимоги, вказавши про завдання матеріальної шкоди внаслідок витрачання 801,17 грн. на лікування, 336,85 грн. за проїзд, 620 грн. у результаті пошкодження куртки, 2 тис. грн. на оплату правової допомоги, а усього на загальну суму 3.758,02 грн.

У судовому засіданні він та його представник ОСОБА_2 підтримали позов у повному обсязі.

Підсудний ОСОБА_4 не визнав позов повністю, бо вважає себе непричетним до заподіяння потерпілому майнових збитків та моральної шкоди.

Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідків, висновки експерта, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково із таких підстав.

Згідно вимогам ЦК України:

ч. 1 ст. 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ч. 1 ст. 1195 фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування витрат на лікування, транспортних видатків і вартості пошкодженого майна, що не може використовуватись за призначенням, суд виключає із доказів довідку-рахунок Кіровоградської обласної лікарні про понесені цивільним позивачем витрати у звязку з проведенням операції у розмірі 298,97 грн., бо вказана сума не підтверджена касовими чеками аптечних закладів.

Тому з урахуванням заперечень відповідача розмір видатків на лікування було зменшено на 298,97 грн.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою суд розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Тому розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння відповідача, фізичних і моральних страждань позивача, суттєвого порушення його звичного способу життя, а також інших (вище перелічених) негативних наслідків.

Ураховуючи наведене, суд вважає за доцільне стягнути 20 тис. грн., бо спричинена шкода обумовлена порушенням звичного способу життя, а також моральними і фізичними стражданнями цивільного позивача внаслідок заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що у даному випадку груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди (ч. 2 ст. 1193 ЦК України).

Тому у решті позову потрібно відмовити за його недоведеністю.

При призначенні міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує скоєння тяжкого злочину, а також особу ОСОБА_4, який має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не засуджувався, за місцем постійного проживання та роботи зарекомендував себе позитивно (а. с. 82-92, 97-99).

З урахуванням викладеного суд вважає неможливим виправлення і перевиховання підсудного без ізоляції від суспільства, а тому міркує за необхідне обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

21.12.2009 р. ОСОБА_4 було затримано, а 24.12.2009 р. за постановою судді Новомиргородського районного суду продовжено строк затримання до 10 діб (а. с. 57, 63).

31.12.2009 р. слідчий Новомиргородського РВ УМВС ОСОБА_17 змінив запобіжний захід на підписку про невиїзд з постійного місця проживання (а. с. 64).

Тому згідно правил ст. 338 КПК України слід зарахувати у термін відбування покарання строк його затримання в якості підозрюваного та обвинуваченого із 21 по 31.12.2009 р.

Відповідно до ст. 343 КПК України з метою вжиття заходів для забезпечення виконання вироку суд вважає за потрібне змінити підсудному запобіжний захід на взяття під варту.

Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 1166-1168, 1193, 1195, 1202 ЦК України, керуючись ст. ст. 81, 321-324, 338, 343, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу підписку про невиїзд з постійного місця проживання змінити на взяття під варту.

Негайно взяти засудженого під варту у залі судового засідання.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання засудженого ОСОБА_4, тобто із 07 липня 2010 р.

Позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином шкоди задовольнити частково.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_1 502,20 грн. витрат на лікування, 336,85 грн. видатків за проїзд, 620 грн. внаслідок пошкодження майна, 2 тис. грн. за оплату правової допомоги, 20 тис. грн. моральної шкоди, а усього стягнути 23.459 (двадцять три тисячі чотириста пятдесят девять) гривень 05 коп.

У решті позову відмовити.

Зарахувати у термін відбування покарання строк затримання засудженого ОСОБА_4 в якості підозрюваного та обвинуваченого із 21 по 31 грудня 2009 р., тобто 10 (десять) діб.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко