Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 1-кп/523/506/14
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
12.12.2014 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вилкове Кілійського р-ну Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, з його слів, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, офіційно не працевлаштованого, засудженого:
вироком Біляївського районного суду Одеської області від 6 листопада 2013 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

вироком Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.70 цього ж кодексу, до 5 років та 6 місяців позбавлення волі,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 19 години 29 жовтня 2013 року ОСОБА_6 , маючи непогашену судимість за ч.2 ст.186 КК України, перебуваючи на розі вул. Жевахова та Локомотивна в м. Одесі, з корисливих спонукань, діючи за попередньою змовою, спрямованою на пограбування потерпілої ОСОБА_4 , вчинив групою осіб із ОСОБА_7 наступне.

Виконуючи спільну домовленість ОСОБА_7 схватив потерпілу за сумку, ривком повалив ОСОБА_4 на землю та став наносити чисельні удари ногою по голові та іншим частинам її тіла.

Одночасно ОСОБА_6 підбіг до супроводжуючого потерпілу свідка ОСОБА_8 , який намагався допомогти ОСОБА_4 , вхопив останнього двома руками, почав відтягувати в сторону, та, з метою подолання його опору та сприяння діям ОСОБА_7 , наніс декілька ударів ногою по нозі ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю, а також палицею декілька ударів в область спини.

Внаслідок сумісного вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вищезазначених дій остання особа вирвала у ОСОБА_4 жіночу сумку, вартістю 2000 грн., з вміщеними до неї гаманцем, вартістю 1225 грн., з коштами в сумі 200 грн., мобільним телефоном марки «Nokia 5230», вартістю 2400 грн., мобільним телефоном марки «Samsung GT-E1202», вартістю 229 грн., а всього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи майном потерпілої, загальною вартістю 6054 грн., та не представляючими для останньої матеріальної цінності банківськими, торгівельними картками, сім-картками операторів мобільного зв`язку, ключами від квартири, чохлом від телефону, паспортом громадянина України та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру на її ім`я.

Крім того, внаслідок застосування до потерпілої насильства, яке не було небезпечним для її життя і здоров`я, ОСОБА_4 було спричинено легкі тілесні ушкодження у виді саден голови, в області правого ліктьового суглоба, синців лівої сідничної області, в області правого колінного суглоба, а також садна і синця лівої нижньої кінцівки.

В подальшому ОСОБА_6 і ОСОБА_7 втекли з місця події разом з викраденим майном, яким розпорядилися на власний розсуд.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні не визнав та в суді показав, що не має будь-якого відношення до цієї події. ОСОБА_6 лише підтвердив факт свого знайомства з ОСОБА_7 , проте не зміг пригадати, коли та при яких обставинах вони в останнє бачились. Обвинувальні покази потерпілої та свідка ОСОБА_8 вважає наклепом та змовою, оскільки останні є родичами.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 також заперечив будь-яку участь ОСОБА_6 у пограбуванні ОСОБА_4 та додатково пояснив, що поруч з ним перебувала інша особа, яка безпосередньої участі у пограбуванні не приймала, одночасно відмовившись назвати цю особу. Крім того, ОСОБА_7 дав покази, що лише знає ОСОБА_6 як свого односельця, без конкретного зазначення часу останньої з ним зустрічі.

Незважаючи на отримані від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покази вина першої особи у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді показала, що в один із осінніх днів 2013 року після 19 години вона поверталась додому, її супроводжував племінник ОСОБА_8 . Назустріч їм йшов раніше незнайомий ОСОБА_7 , який несподівано схопив руками її сумку та почав її виривати, на що вона, разом із ОСОБА_8 потягнули цю сумку в зворотному напрямку. ОСОБА_7 відштовхнув від неї племінника, до якого підбіг ОСОБА_6 та почав з тим якусь боротьбу. В той же час ОСОБА_7 наніс їй один удар в область живота, від якого вона впала, а також чисельні удари ногою по голові та іншим частинам її тіла, після чого вихопив у неї сумку та побіг в сторону.

Щодо відомих їй дій ОСОБА_6 потерпіла також показала, що він із ОСОБА_8 перебували за її спиною на відстані близько 1 метра, та коли вона повернулась до племінника, то встигла побачити, як ОСОБА_6 наносив декілька ударів палицею по спині ОСОБА_8 . На її крик ОСОБА_6 припинив побиття її племінника та побіг за ОСОБА_7 , які в подальшому вдвох сіли в автомобіль, що раптом під`їхав поруч з місця події, таким чином останні особи втекли з пограбованою сумкою.

Неповнолітній свідок ОСОБА_8 , будучи допитаним в присутності законного представника в суді показав, що, перебуваючи разом із тіткою восени 2013 року в районі вул. Локомотивної, до них назустріч підійшов ОСОБА_7 , став виривати з рук ОСОБА_4 сумку, на що вони, незважаючи на відштовхування з боку ОСОБА_7 , стали чинити йому опір.

Ззаду до свідка підбіг ОСОБА_6 , почав його відтягувати в сторону від потерпілої, а коли ОСОБА_8 майже від нього вирвався, ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів ногою в праве стегно, від чого він впав. В подальшому ОСОБА_6 схопив дерев`яну палицю та став нею наносити удари по його спині.

ОСОБА_8 також показав, що ОСОБА_7 з ОСОБА_6 разом збігли з місця приходи, сіли в автомобіль та уїхали.

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , кожний окремо, в суді настояли на тому, що особами, які пограбували потерпілу були саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

О 20 годині 5 хвилин 29 жовтня 2013 року слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 відповідним протоколом було прийнято заяву від ОСОБА_4 про те, що близько 19 години цієї ж доби по вул. Локомотивній в м. Одесі дві невідомі особи, шляхом застосування насильства у виді ударів руками та ногами, відкрито заволоділи її майном, перелік якого є аналогічним викладеному в пред`явленому ОСОБА_6 обвинуваченню. Очевидцем цієї події є ОСОБА_8

12 грудня 2013 року в період з 11 години до 11 години 30 хвилин ОСОБА_4 в присутності понятих по фотознімках впізнала ОСОБА_6 як особу, що 29 жовтня 2013 року під час її пограбування боролася з ОСОБА_8 за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу.

В цей же день в період з 11 години 35 хвилин до 12 години ОСОБА_4 в присутності понятих по фотознімках впізнала ОСОБА_7 як особу, що 29 жовтня 2013 року під час її пограбування безпосередньо відібрала у неї сумку та спричинила їй тілесні ушкодження за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу.

30 січня 2014 року в період з 10 години до 10 години 20 хвилин ОСОБА_8 в присутності понятих по фотознімках також впізнав ОСОБА_7 як особу, що 29 жовтня 2013 року під час пограбування його тітки безпосередньо відібрала у потерпілої сумку та спричинила їй тілесні ушкодження за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу.

Як вбачається з іншого протоколу ОСОБА_8 в присутності законного представника та понятих в період з 10 години 30 хвилин до 11 години 30 січня 2014 року по фотознімках впізнав ОСОБА_6 як особу, що 29 жовтня 2013 року під час пограбування ОСОБА_4 боролася з цим свідком за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 14 листопада 2013 року №3506 у ОСОБА_4 було виявлено легкі тілесні ушкодження у виді саден голови, в області правого ліктьового суглоба, синців лівої сідничної області, в області правого колінного суглоба, а також садна і синець лівої нижньої кінцівки, що могли утворитися 29 жовтня 2013 року від ударів ногами у взутті, а також наступного падіння потерпілої на землю.

Як вбачається з копії вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року в справі №523/7009/14к ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за пограбування близько 19 години 29 жовтня 2013 року ОСОБА_4 , що було вчинено за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою, із застосуванням до потерпілої насильства, яке не було небезпечним для її життя і здоров`я. При цьому невстановлена особа, згідно з розподіленою роллю, відволікала увагу очевидця ОСОБА_8 від дій ОСОБА_7 .

Факти засудження ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.186 КК України, за іншими випадками пограбувань, підтверджено копією вироку Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року.

Аналізуючи сукупність досліджених доказів суд дійшов висновку, що вони є належними та достатніми для доведення того, що ОСОБА_6 , будучи судимим за ч.2 ст.186 КК України, перебуваючи близько 19 години 29 жовтня 2013 року на розі вул. Жевахова та Локомотивна в м. Одесі, з корисливих спонукань, діючи за попередньою змовою, спрямованою на пограбування потерпілої ОСОБА_4 , із застосуванням насильства, вчинив групою осіб із ОСОБА_7 відкрите заволодіння майном потерпілої, загальною вартістю 6054 грн., яким розпорядився на власний розсуд. Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, та поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Доводи обвинуваченого та показання засудженого ОСОБА_7 про непричетність ОСОБА_6 до пограбування ОСОБА_4 суд спростовує протилежним та узгоджувальним змістом показань потерпілої, свідка ОСОБА_8 , протоколів пред`явлення їм ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками, а також тим, що в даному випадку ці докази є прямими і послідовними, з відсутністю будь-яких підстав їм не довіряти. І навпаки, з урахуванням викладеного, а також наявності даних про ОСОБА_6 , як про особу, неодноразово засуджену за вчинення грабежів (в тому числі і в останньому випадку сумісно з ОСОБА_7 ), а також показань ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про існуюче знайомство між ними, саме ці обставини обумовлюють критичне ставлення суду до невизнавальних показань обвинуваченого і засудженого, які, на думку суду, є лише формою захисту ОСОБА_6 та надані з метою можливого пом`якшення чи уникнення того від відповідальності за вчинене.

При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які слід було б визнати в якості пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_6 як про не працевлаштовану особу, яка має посередню за місцем відбування іншого покарання характеристику.

Вищевикладені обставини, тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння, а також факт реального відбуття ОСОБА_6 кримінального покарання за вчинення інших аналогічних злочинів не дозволяють суду при призначенні остаточного покарання застосувати до нього положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлюють необхідність його подальшої ізоляції і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вищезазначеного злочину, та злочинів, покарання за вчинення яких призначено 23 квітня 2014 року вироком Літинського районного суду Вінницької області, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі в періоди:

- з 11 лютого 2013 року по 28 лютого 2013 року (резолютивна частина вироку Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року);

- з 3 вересня 2014 року до набрання вироком законної сили в даному кримінальному провадженні.

Строк відбуття остаточного покарання ОСОБА_6 рахувати з дня, встановленого вироком Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року, а саме, з 6 листопада 2013 року.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1