Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

про повернення обвинувального акта прокурору

2 березня 2015 року м. Черкаси Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора- ОСОБА_3

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника- ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом, яке поступило з прокуратури міста Черкаси по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нікольське Білозірського району Херсонської області, українця, громадянина України, освіта середня,одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 кк України, -

в с т а н о в и в:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за підозрою його в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог статті 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Прокурор під час підготовчого судового засідання заявив клопотання про можливість призначення справи до судового розгляду та що порушень вимог КПК під час досудового розслідування допущено не було, самий обвинувальний акт відповідає вимогам КПК. Підстав для закриття справи він не вбачає.

Цю думку підтримав потерпілий та його адвокат.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинувачений заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК та на досудовому розслідуванні допущені грубі порушення вимог КПК, через які неможливо призначити справу до розгляду, звертаючи увагу на те, що він складений слідчим з порушенням норм ст. 291 КПК України, а саме в даному обвинувальному акті прокурор посилається тільки на обставини, які доводять вину ОСОБА_5 і зовсім не приведені докази зі сторони захисту, які спростовують на їх думку окремі факти. Також вважають, що не слід в обвинувальному акті зазначати посилання на висновок експерта.

Однак, якщо суд прийде до висновку, що дану справу буде призначено до розгляду, то просять викликати в судове засідання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших, явку яких вони забезпечать в судове засідання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вважає, що обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, при цьому в даному підсумковому документі досудового розслідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до нього додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України.

При складанні обвинувального акта і додатків до нього прокурор вимоги закону не виконав, про що свідчать наступні факти.

Згідно ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого( прізвище,ім`я,по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Тобто, законодавець чітко визначив викладення відомостей, які має містити обвинувальний акт в певній послідовності , не зазначивши, що таку послідовність можливо порушувати.

В порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України в перевіреному судом обвинувальному акті спочатку викладено обвинувачення із зазначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення, потім зазначені фактичні обставини кримінального правопорушення з викладенням показів учасників процесу та свідків, далі формулювання обвинувачення та знову правова оцінка кримінального правопорушення. Після цього зазначено хто є потерпілим по справі , а також свідки із анкетними даними та їх адресами , а вже потім зазначені слідчий та прокурор.

Також, в порушення вимог п.2 та 3 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначений відповідний поштовий індекс за місцем проживання обвинуваченого та потерпілого, які є обов`язковим атрибутом для зазначення місця проживання кожного з учасників процесу, що відповідно до п.60 "Правил користування послугами поштового зв`язку" є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок - повертаються відправникам з першого етапу обробки.

Тобто, не зазначення вказаних атрибутів позбавляє суд можливості здійснити виклик учасників процесу у відповідності до вимог КПК України.

Навпаки, в порушення вимог вказаної статті Кодексу, в обвинувальному акті зазначені всі анкетні дані свідків по справі та місце їх проживання ( конфіденційні дані), як зі сторони обвинувачення так і зі сторони захисту, що може негативно вплинути на розгляд справи внакслідок можливого на них впливу та тиску при певних обставинах, а тому законодавець і не передбачив, зазначення анкетних даних в обвинувальному акті свідків по справі та передбачив, що явку свідків в судове засідання покладено на прокурора та сторону захисту, якщо такі викликаються за її клопотанням.

Крім того, в порушення вимог тієї ж норми КПК України, обвинувальний акт містить відомості про висновок судово-медичного експерта (номер, дату та її результати).

Між тим, висновок експертизи може бути доказом у кримінальному провадженні і має надаватися суду прокурором чи стороною захисту лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.

До обвинувального акту повинен обов`язково бути наданий реєстр матеріалів досудового розслідування, який має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України, який складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в ході розслідування джерела доказів, а тому в ньому обов`язково міститися в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер найменування та час проведення( дата і часовий відрізок), зокрема повідомлення про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до ЄДРДР і початок судового розслідування( ст. 214 КПК України), помітка про ознайомлення сторони захисту , потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення, інформація про кожну проведену слідчу (розшукову) дію, дані про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких документів ( ст.290 КПК України), зазначення в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення, зокрема вручення письмового повідомлення про підозру, постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду, які містять найменування документа, дату прийняття рішення, предмет урегульованих відносин, наслідки для відповідних учасників цієї процесуальної ситуації, всі обставини пов`язані із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження ( дати прийняття, строк застосування), які приймаються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Між тим доданий реєстр не відповідає вимогам КПК України, особливо що стосується його другого розділу, де зазначені прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення. Також, в реєстрі не зазначені всі процесуальні дії і рішення, їх реквізити, що приймались по справі під час проведення, що позбавляє суд можливості як при призначенні справи до розгляду, так і при розгляді по суті визначитись чи не порушувались норми КПК під час досудового розслідування, які приймались по справі

В п.2 реєстру про проведення процесуальних дій зазначено, що проведено допит потерпілого ОСОБА_9 , проте в переліку процесуальних дій відсутні дані про визнання його такою особою

Згідно вимог ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Як вбачається з вимог ч.3 вказаної статті, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Однак, в порушення вимог вказаної норми закону, у доданому реєстрі рішення найменовані «доручення» у порядку ст.40 КПК України та інші «доручення», а також, вказано, що прийняте процесуальне рішення у вигляді «ознайомлення з матеріалами потерпілого та підозрюваного» , що протирічить вимогам ст.290 КПК України, бо в ній прямо зазначено, що йдеться мова про відкриття матеріалів іншій стороні, яке приймається за відповідним рішенням прокурора та який може надати таке право за дорученням слідчого.

Також, в порушення вимог ст.61 та 128 КПК України, орган досудового розслідування та прокурор ніяким чином не прийняли ніяких мір щодо визнання потерпілого цивільним позивачем, не роз`яснили його прав як позивача та не провели будь- яких дій, направлених на забезпечення позову та захисту прав цивільного позивача.

Так , до матеріалів кримінального провадження додана позовна заява ОСОБА_9 , яка поступила до органу розслідування 10.11.2014 року про що свідчить відповідний штамп РВВС.

Відповідно до вимог ст.69 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. В матеріалах провадження відсутні будь- які дані про те, що орган досудового розслідування приймав міри по визнанню потерпілого цивільним позивачем, роз`яснив йому його права. Вказана позовна заява в деякій мірі не в повній мірі відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України. Але це не звільняє орган досудового розслідування ігнорувати таку заяву. У випадку недотримання вимог щодо змісту і форми позовної заяви про відшкодування шкоди завданої кримінальним провадженням на досудовому розслідуванні слідчий чи прокурор повинні були винести постанову про залишення позовної заяви без руху і запропонувати потерпілому усунути її недоліки, і в разі їх усунення прийняти такий позов і визнати потерпілого цивільним позивачем. Доказування підстав та розміру цивільного позову у кримінальному провадженні здійснюється за правилами, встановленими КПК України, причому їх доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого та прокурора, оскільки вид і розмір майнової шкоди є одним із елементів у структурі обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (предмета доказування) та має кримінально-правове значення.

Вказані вище порушення норм Кримінально-процесуального Кодексу України безумовно тягнуть за собою системні порушення вимог ст.2 КПК України якою визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

А також не узгоджуються зі статтею 9 КПК, яка вимагає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому суд звертає увагу на позицію , яка викладена в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 10.02.2015 року де зазначено, що на думку колегії суддів даний обвинувальний акт відповідає вимогам закону, але вказані вище порушення не дають суду можливості призначити дану справу до розгляду без повернення обвинувального акту прокурору.

Оскільки, перевірений судом, обвинувальний акт разом з додатками не відповідає вимогам КПК України та допущені такі істотні його порушення, що можуть перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а тому він повинен бути повернутий прокурору, оскільки будь-які зміни до нього в процесі судового розгляду, що стосується обвинувального акту, чинним Кодексом не передбачено.

Як раніше зазначав суд, що в разі ухвалення судом ухвали про призначення справи до судового розгляду, без повернення обвинувального акта прокурору, суд фактично узаконить порушення вимог процесуального Кодексу, що були допущені органом розслідування та процесуальним прокурором при проведенні досудового розслідування, що може призвести до непередбачуваних наслідків та можливості ухвалити по справі законне та справедливе рішення.

Що стосується заявленого прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке було обрано йому раніше ухвалою слідчого судді 31.10.2014 року та в даний час термін його дії закінчився на момент розгляду справи в підготовчому засіданні, не навівши при цьому відповідних ризиків та підстав, враховуючи ту обставину, що обвинувачений постійно являється на судові засідання, то таку міру запобіжного заходу на думку суду можливо і не визначати

Керуючись ст. ст.2,9,290,291,293, 314,315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повернути прокурору разом з додатками, як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України для усунення недоліків, викладених в описовій частині ухвали.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1