Справа № 1кп-245/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2013 року Ленінський
районний суд міста Луганська у складі:

головуючого судді Коліуша О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання
Столбової Х.О.,

прокурора Белоусової К.О.,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Ленінського районного суду міста
Луганська кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Луганська, українця, громадянина
України, який має середню освіту, не
одруженого, не працюючого, маючого
неповнолітнього сина - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судимого:

19.03.2010 р. Жовтневим районним судом м.
Луганська за ст. 185 ч. 1 КК України до
позбавлення волі строком 2 роки,
звільнений 02.06.2011 р. відповідно до п. Б
ст. 3 Закону України «Про амністію», не
відбутий термін 2 місяця 17 днів,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15
ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1 епізод. 29.01.2013 року, приблизно о 13
годині 00 хвилин, знаходячись на вулиці
Оборонній м. Луганська зайшов до ЛНУ ім.
Т.Г. Шевченко.

Піднявшись на третій поверх, ОСОБА_1
побачив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка стояла
спиною до нього. На руці у неї була
жіноча сумка, яка була відкрита.

Помітивши, що сумка потерпілої ОСОБА_4
відкрита, ОСОБА_1 пішов у напрямку
ОСОБА_4 Коли він проходив біля дівчини,
то побачив, що у неї в сумці знаходиться
темно-червоний гаманець. В цей час у
ОСОБА_1 виник злочинний умисел,
спрямований на таємне викрадення
чужого майна.

Після чого ОСОБА_1, реалізуючи свій
злочинний намір, переконавшись, що за
його діями ніхто не стежить і нема
перешкод для доведення його злочинних
дій до кінця, викрав з жіночої сумки
ОСОБА_4 гаманець, вартістю 30 гривень 00
копійок, в якому знаходилися грошові
кошти у розмірі 500 гривень 00 копійок,
банківську картку банку «Київська
Русь», студентський квіток та
читацький квіток ЛНУ ім. Т.Г. Шевченко
на її ім'я.

Далі, ОСОБА_1, утримуючи при собі
викрадене майно, з місця скоєння
злочину зник, чим спричинив ОСОБА_4
матеріальну шкоду загальною вартістю
530 гривень 00 копійок.

2 епізод. Крім того, 09.02.2013 року,
приблизно о 10 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 у
той момент, коли маршрутне таксі № 111 м.
Луганська від'їхало від зупинки
«Таксопарк» в напрямку зупинки « 5-я
Школа», побачив ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6,
яка, стоячи на зупинці, перераховувала
свої грошові кошти, де в ОСОБА_1 виник
злочинний намір, спрямований на таємне
викрадення чужого майна.

Далі ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний
умисел, почав слідкувати за ОСОБА_6, з
метою таємного викрадення гаманця
ОСОБА_6, в якому знаходилися її грошові
кошти.

Так, ОСОБА_1, скориставшись моментом,
коли ОСОБА_6 проходила близько від
нього та переконавшись, що за його
діями ніхто не стежить і нема перешкод
для доведення його злочинних дії до
кінця, з метою відволікти увагу ОСОБА_6,
а також з метою створення умов, для
скоєння темного викрадення майна,
лівим плечем штовхнув ОСОБА_6, після
чого правої рукою заліз в лівий
зовнішній карман пуховика, в який вона
була вдягнута, з метою викрасти
гаманець останньої, в якому
знаходились грошові кошти.

Однак ОСОБА_6, відчувши, що сторонній
предмет знаходиться у неї в кишені,
побачила, що сторонній чоловік заліз
правою рукою в карман пуховика, в який
вона була одягнена.

Тим самим діяння ОСОБА_1 перестало бути
таємним і останній усвідомлюючи, що
його дії стали відкритими для
потерпілої відмовився від доведення
своїх злочинних дій до кінця, тим самим
скоїв незакінчений замах на крадіжку
чужого майна. Після чого з метою
уникнення покарання ОСОБА_1 з місця
злочину втік. Матеріальна шкода ОСОБА_6
не завдана.

3 епізод. 17.02.2013 року, приблизно о 16
годині 30 хвилин, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
той момент коли маршрутне таксі № 170 м.
Луганська від'їхало від зупинки
«Автовокзал» в напрямку зупинки « 5-я
Школа», побачив ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, на
руці у якій знаходилась жіноча сумку,
яка була закрита.

Побачивши сумку ОСОБА_7, у ОСОБА_1 виник
злочинний умисел, направлений на
таємне викрадення чужого майна.

Далі ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний
намір, почав слідкувати за ОСОБА_7 з
метою при зручному випадку таємно
викрасти її речі.

Так, ОСОБА_1, скориставшись моментом,
коли ОСОБА_7 дивилась в інший бік,
переконавшись, що за його діями ніхто
не стежить і нема перешкод для
доведення його злочинних дії до кінця,
непомітно для потерпілої та оточуючих,
відкрив замок її сумки, в якій побачив
гаманець останньої. Після чого,
продовжуючи реалізовувати свій
злочинний умисел, викрав з сумки ОСОБА_7
її гаманець, який цінності для ОСОБА_7
не представляє, в якому знаходились
грошові кошти останньої у розмірі 300
гривень, паспорт громадянки України і
ідентифікаційний код на її ім'я. Далі,
ОСОБА_1, утримуючи при собі викрадене
майно з місця скоєння злочину зник, чим
завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на
суму 300 гривень 00 копійок.

Органом досудового розслідування дії
обвинуваченого було кваліфіковано за
ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками
таємного викрадення чужого майна
вчиненого повторно. В судовому
засіданні прокурором було змінено
обвинувачення, пред'явлене ОСОБА_1 на
досудовому слідстві з ч. 2 ст. 185 КК
України на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України
за ознаками закінченого замаху на
таємне викрадення чужого майна
вчиненого повторно та ч. 2 ст. 185 КК
України за ознаками таємного
викрадення чужого майна вчиненого
повторно.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 вину в пред'явленому йому
обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2
ст. 185 КК України визнав у повному
обсязі і пояснив, що він 29.01.2013 року,
приблизно о 13 годині 00 хвилин,
знаходячись на вулиці Оборонній м.
Луганська зайшов до ЛНУ ім. Т.Г.
Шевченко, побачив ОСОБА_3 в руці у якої
була жіноча сумка, у якій знаходився
гаманець, після чого вказаний гаманець
він викрав та з місця скоєння злочину
зник. 09.02.2013 року, приблизно о 10 годині 50
хвилин, він, на зупинці «Таксопарк»,
побачив ОСОБА_6, яка перераховувала
грошові кошти, та коли ОСОБА_6,
проходила близько він лівим плечем
штовхнув ОСОБА_6, після чого правої
рукою заліз в лівий карман її пуховика,
але ОСОБА_6 побачила це та він припинив
свої дії та зник з місця злочину. 17.02.2013
року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, він
на зупинці «Автовокзал» побачив
ОСОБА_7, яка тримала жіночу сумку, він
почав слідкувати за ОСОБА_7, та
непомітно для останньої, відкрив замок
її сумки, та викрав її гаманець та з
місця скоєння злочину зник.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3
показала, що 29.01.2013 року вона
знаходилась в ЛНУ ім. Т.Г. Шевченко,
приблизно о 13-40 год., вона з банкомату,
який розташований у приміщені
університету, зняла грошові кошти у
сумі 500 гривень, після чого поклала їх у
гаманець, який знаходився у неї в сумці
та пішла коридором університету, через
деякий час відчула, що її сумка за щось
зачепилась, вона почала перевіряти чи
не зникли її речі та помітила, що зник
гаманець з грошима.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6
показала, що 09.02.2013 року вона зайшла до
маршрутного таксі № 111 у м. Луганську,
на автобусній зупинці «Таксопарк» та
попрямувала у напрямку зупинки « 5-я
Школа», раптово вона відчула як
хлопець, який стояв поруч, намагається
вкрасти грошові кошти з карману її
пуховика, після чого вона схопила
вказаного хлопця за руку та почала
кричати, через деякий час хлопець
вийшов з маршрутного таксі та
попрямував у невідомому напрямку.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7
показала, що 17.02.2013 року вона,
знаходячись на зупинці «Автовокзал»,
зайшла у маршрутне таксі № 170 у м.
Луганську, доїхала до зупинки « 5-я
Школа», вийшла з маршрутного таксі та
побачила, що замок її сумки відкритий
та з сумки зник гаманець і паспорт на її
ім'я, після чого звернулася до міліції.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України,
визнав недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються. Учасники судового
провадження проти цього не
заперечували. Суд, з'ясував, що
обвинувачений та інші учасники
судового провадження правильно
розуміють зміст цих обставин та немає
сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд роз'яснив учасникам судового
провадження, що у цьому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому
діянь доведеною.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_1
правильно слід кваліфікувати за
першим, третім епізодами за ч. 2 ст. 185 КК
України, за ознаками таємного
викрадення чужого майна вчиненого
повторно, за другим епізодом за ч. 2 ст. 15
ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками
закінченого замаху на таємне
викрадення чужого майна вчиненого
повторно.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд,
відповідно до вимог ст. 65 КК України,
враховує ступінь тяжкості вчинених
злочинів, дані про особу
обвинуваченого, пом'якшуючі та
обтяжуючі покарання обставини.

Вчинені обвинуваченим злочини
належить до злочинів середньої
тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий. За
місцем проживання характеризуються
позитивно.

Обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання
обвинуваченому, судом не встановлено.

Виходячи із зазначених обставин,
відповідно до ст. 70 КК України, з
урахуванням відношення обвинуваченого
до скоєного, щирого каяття
обвинуваченого, усвідомлення їм своєї
провини, суд вважає за можливе
призначити обвинуваченому покарання
без реального його відбування, шляхом
звільнення від відбування покарання з
встановленням випробування і
покладанням на обвинуваченого ряду
обов'язків із застосуванням ст. ст. 75, 76
КК України, яке, на думку суду, є
необхідним і достатнім для виправлення
обвинуваченого та попередження нових
злочинів.

Процесуальні витрати по кримінальному
провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні не заявлений.

Питання про речові докази слід
вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК
України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 370, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у
скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15
ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та
призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у
вигляді 1 (одного) року позбавлення
волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох)
років позбавлення волі,

призначивши остаточне покарання
відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України
шляхом поглинання більш м'якого
покарання більш суворим - у вигляді 2
(двох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1
від відбування покарання з
випробуванням, встановивши йому
іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України
зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу органів
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, роботи або
навчання, періодично з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили
запобіжний захід, обраний ОСОБА_1, у
вигляді особистого зобов'язання -
залишити без змін.

Речові докази: гаманець шкіряний
бузкового кольору - залишити ОСОБА_7

Вирок суду набирає законної сили після
спливу строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Луганської
області протягом 30 днів з дня його
проголошення через Ленінський
районний суд міста Луганська.

Головуючий: