Справа № 1-5/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2010 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

суддів Бондаренка О.В., Колотієвського О.О.,

при секретарі Левицькій І.П.,

з участю прокурора Яременка О.І., потерпілого ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 11 вересня 2006 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.1 статті 122 КК України до одного року обмеження волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком на один рік, звільненого від покарання по закінченню іспитового строку постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2007 року, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 статті 187, ч.3 статті 289, ч.3 статті 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2006 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої органом досудового слідства виділені в окреме провадження до її розшуку, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прибув до зупинки громадського транспорту «Автопарк», на вулицю Київська у місті Кременчуці Полтавської області, де в салоні автомобіля «Опель-Астра», номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, чекав на нього за попередньою домовленістю чоловік, матеріали справи щодо якого виділені органом досудового слідства в окреме провадження, який у цей час почав застосовувати насильство, що є небезпечним для життя і здоров'я ОСОБА_1, напавши на останнього з ножем.

Уникаючи нападу та заподіяння йому тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_1 залишив автомобіль та вибіг на проїзджу частину дороги. Побачивши, що ОСОБА_1 намагається втекти, ОСОБА_3 несподівано для останнього підбіг до нього та, реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, почав наносити множинні удари руками в різні частини тіла, після чого, поваливши потерпілого на землю, разом з чоловіком, матеріали справи щодо якого виділені органом досудового слідства в окреме провадження, продовжив свої насильницькі дії, наносячи удари ногами в різні частини тіла ОСОБА_1 на протязі 10 хвилин.

Після цього, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого, ОСОБА_3, погрожуючи ножем, примусив ОСОБА_1 сісти за кермо автомобіля та рухатися в напрямку села Гориславці, Кременчуцького району.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства, небепечного для життя чи здоров'я потерпілого, діючи з корисливих спонукань, за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені органом досудового слідства в окреме провадження, ОСОБА_3, знаходячись на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, підставивши лезо ножа до тіла потерпілого, погрожуючи негайним його застосуванням, вимагав рухатися за вказаним маршрутом.

Прибувши до лісосмуги, розташованої поблизу села Гориславці, Кременчуцького району, ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якого виділені органом досудового слідства в окреме провадження, застосовуючи насильство, тримаючи за руки потерпілого, витяг його з автомобіля та, зваливши на землю, продовжив свої злочинні дії, наносячи йому удари руками і ногами в різні частині тіла на протязі трьох хвилин.

Після цього, перебуваючи у вказаному місці, у ОСОБА_3 виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном та особистими документами, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою з чоловіком, матеріали справи щодо якого виділені органом досудового слідства в окреме провадження, разом зв'язали руки та ноги потерпілого мотузкою і вдягли тряпчаний мішок йому на голову. Таким чином, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров'я потерпілого, примусив останнього повідомити про місце знаходження грошей та особистих документів. Отримавши відповідь, діючи відкрито, за попередньою змовою з вказаною особою, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу заволодів грошима в сумі 95 гривень, які знаходилися в куртці потерпілого, а також шкіряним портмоне вартістю 150 гривень з грошима в сумі 350 гривень, чим спричинив ОСОБА_1 матеріальні збитки на загальну суму 595 гривень.

Крім цього, реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на незаконне заволодіння особистими документами, ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою з вказаною вище особою, незаконно, шляхом вільного доступу відкрито заволодів паспортом серії КО №147333 на ім'я ОСОБА_1 та іншими важливими особистими документами, а саме: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №754576; посвідченням водія серії ІХА №216386; ліцензією на зайняття підприємницькою діяльністю.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, ОСОБА_3 разом з вище вказаним чоловіком, залишивши ОСОБА_1 зв'язаним у вказаній лісосмузі, незаконно заволодів належним останньому автомобілем «Опель-Астра», номерний знак НОМЕР_1, вартістю 81 018 гривень, чим спричинив останньому матеріальні збитки на вказану суму та тілесні ушкодження у вигляді: ран на голові, лівому колінному суглобі, правій вушній раковині, лівому передпліччі і лівій кисті; саднин на обличчі; кровопідпливів на обличчі і лівій кисті; крововиливів під слизову верхньої губи, травматичної екстракції ріжучої частини 2-го зуба справа на верхній щелепі, які утворилися від неодноразової дії гостро ріжучого предмета та від неодноразової дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею стискання, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2159 від 13.12.2006 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я.

Незаконно заволодівши вказаним автомобілем, з викраденим майном, паспортом та іншими важливими особистими документами, належними ОСОБА_1, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в пред'явленому за ч.2 статті 187, ч.3 статті 289, ч.3 статті 357 КК України обвинуваченні не визнав і пояснив, що цих злочинів не вчиняв, всі активні дії по заволодінню автомобілем, майном, документами потерпілого ОСОБА_1 проводив ОСОБА_4, матеріали справи щодо якого виділені досудовим слідством в окреме провадження до його розшуку і затримання, який не пояснював йому мотивів своєї поведінки, особисто він був заручником ситуації, яку створив ОСОБА_5, спільного умислу з останнім на вчинення вказаних злочинів у нього не було. Він на пропозицію ОСОБА_5 погодився поїхати для підстраховки у місто Кременчук забрати борг, який хтось був винен ОСОБА_5. Про дійсну мету ОСОБА_5 він нічого не знав. Визнає себе винним тільки в тому, що завдав шкоду ОСОБА_1 нанесенням удару та тим, що був там присутній, притримував руки ОСОБА_1, так як побоювався ОСОБА_5, який за характером є жорстокою людиною і погрожував йому.

Не дивлячись на те, що підсудний заперечує свою причетність до вказаних злочинів і своєї вини у їх вчиненні не визнав, його вина при вище викладених обставинах повністю підтверджується:

показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_1, що у вересні 2006 році у кредит він придбав новий автомобіль Опель-Астра, державний номер НОМЕР_2 та використовував його як таксі. 30 листопада 2006 року, приблизно о 17 годині він знаходився у місті Кременчуці, поблизу приміщення «Віком». В цей час до нього підійшов хлопець віком приблизно 25 років. Тепер йому відомо, що цього хлопця звуть ОСОБА_4. Останній попросив відвезти його на вулицю Київська, до тролейбусного управління. Домовилися, що ОСОБА_5 заплатить йому 15 гривень за поїздку. По дорозі ОСОБА_5 комусь телефонував по мобільному телефону і говорив, що під'їде до тролейбусного управління хвилин через 15. Приїхавши до тролейбусного управління на вулиці Київська, ОСОБА_4 кинув йому гроші в сумі 10 гривень. ОСОБА_5 заплатив за поїздку меншу суму, ніж домовлялися, він спробував його затримати. ОСОБА_6 витягнув ножа і хотів вставити йому у бока. На дії ОСОБА_6 він зреагував, схватив його за руку та за лезо ножа, відкрив двері автомобіля та намагався втікти. Пробігши метрів 5, його з ніг збив Корольов, після чого разом з ОСОБА_6 вдвох почали бити його руками і ногами по тулубу і голові. Це побиття на розподільчій смузі руху продовжувалося на протязі 10 хвилин. Потім вони вдвох підняли його з землі, завернули руки за спину та повели його до автомобіля. При цьому ОСОБА_6 підставив ножа до його шиї. Потім вони посадили його за кермо і наказали їхати в село ОСОБА_7. ОСОБА_3 сів на переднє пасажирське сидіння і приставив до його правого боку ножа, якого тримав у лівій руці, а ОСОБА_6 знаходився на задньому сидінні і тримав ножа біля його шиї. По дорозі ОСОБА_6 почав кричати на нього і бити кулаком по голові, наказував їхати швидше, а потім почав різати ножем вухо. Не доїхавши до села ОСОБА_7, нападники наказали повернути автомобіль вліво. Проїхавши приблизно один кілометр, наказали зупинити автомобіль біля лісопосадки. Коли автомобіль зупинився, то ОСОБА_6, тримаючи ножа біля його шиї, сказав ОСОБА_3, щоб той виходив і приймав водія. ОСОБА_3 вийшов з машини і, відчинивши двері водія, утримуючи його за руки, наказав вийти з автомобіля та віддати йому ключі. Одночасно з автомобіля вийшов і ОСОБА_6 та вдвох продовжили бити його руками в голову, після чого повалили на землю і стали бити ногами по тілу, щоб забрати машину. Цього разу побиття тривало приблизно 3 хвилини. Потім Корольов заламав йому руки за спину і утримував їх, а ОСОБА_6 зв'язував руки та надів йому на голову тряпчаний мішок і затягнув мотузку на шиї. Після цього нападники зв'язали йому ноги. Хто утримував, а хто в'язав ноги, сказати не може, але діяли нападники разом. Відтягли його від автомобіля до дерева і залишили там.

Після цього запитували скільки бензину в машині, чи є гроші, телефон і де документи. Він відповів, що у курточці та в «бардачку» автомобіля. ОСОБА_4 говорив ОСОБА_3, щоб той подивився у кишенях. У куртці була добова виручка 95 гривень, у «бардачку» знаходилися портмоне з грошима у сумі 350 гривень та документи: технічний паспорт на автомобіль, посвідчення водія, паспорт громадянина України, ліцензія на зайняття підприємницькою діяльністю. Потім нападники вдвох підійшли до нього, підклали його куртку під спину і запитали домашній телефон і поїхали на його автомобілі. Він чув, як перед цим відчинялися двері автомобіля і зрозумів, що вони шукають гроші, а коли повернули куртку, то зрозумів, що грошей в ній немає. Потім йому вдалося зняти з голови мішок і добратися до дороги, де зупинився чоловік і допоміг доїхати до Кременчука.

Наступного дня з працівниками міліції він приїхав на місце події і знайшли там його куртку, у якій грошей не було.

Коли знайшли автомобіль у Глобинському районі, його запросили оглянути автомобіль. Запасними ключами він відчинив двері автомобіля, які були замкнені. При огляді автомобіля він виявив зникнення шкіряного портмоне вартістю 150 гривень, в якому знаходилися гроші в сумі 350 гривень, його документів на автомобіль, водійського посвідчення, паспорта, ліцензії на зайняття підприємницькою діяльністю. Крім цього, з салону автомобіля зникли автомагнітола вартістю 1200 гривень, рація вартістю 450 гривень, антена для рації вартістю 198 гривень, шашка «Таксі» жовтого кольору вартістю 50 гривень. З багажника зникли джинсова куртка вартістю 350 гривень та светр вартістю 180 гривень. Сам автомобіль коштує 81 018 гривень. Адвокат від імені ОСОБА_3 відшкодував йому збитки в сумі 15 000 гривень;

показаннями свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні, що про обставини справи йому відомо зі слів сина ОСОБА_1 Йому відомо, що автомобіль викрали двоє, побили сина. Один з нападників порізав ножем вухо у сина, але різав інший з нападників, а не підсудний, на обличчі у сина були садна. Згодом розшукали того, хто викрав автомобіль;

показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7 на досудовому слідстві, що вони разом з товаришами 23 грудня 2006 року знаходилися в лісі, поблизу села Романівка Глобинського району та помітили в гущі дерев автомобіль чорного кольору. Так як нікого поруч не було і автомобіль не було видно з полів, вони подумали, що він міг бути угнаним, а тому викликали працівників міліції і були присутні в якості понятих під час огляду автомобіля (а.с.86,87 т.1);

оглядом місця пригоди поблизу села Гориславці Кременчуцького району, яким зафіксоване місце, де саме нападники залишили потерпілого зв'язаним, виявлено та вилучено куртку чорного кольору, мотузку, тряпчаний мішок з зав'язкою та два лоскути з плямами крові, що підтверджується протоколом від 01 грудня 2006 року та фототаблицею до нього (а.с.15, 17-23 т.1);

оглядом місця пригоди поблизу тролейбусного управління на вулиці Київській у місті Кременчуці, де на газоні виявлені сліди витолоченої трави та боротьби, що підтверджується протоколом від 30.11.2006 року (а.с.16 т.1);

відтворенням обстановки та обставин події з участю потерпілого ОСОБА_1, який докладно розповів та показав на місці про всі обставини вчинення щодо нього злочинів, роль кожного з двох нападників, які діяли узгоджено між собою, що підтверджується протоколом від 19.12.2006 року (а.с.64-67 т.1);

протоколом впізнання від 30 квітня 2008 року, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_1 впізнав ОСОБА_3, як особу, яка скоїла на нього напад (а.с.97 т.1);

висновком судово-медичної експертизи №2159 від 13 грудня 2006 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у виді: ран на голові, лівому колінному суглобі, правій вушній раковині, лівому передпліччі і лівій кисті; саднин на обличчі; кровопідпливів на обличчі і лівій кисті; крововиливів під слизову верхньої губи, травматичної екстракції ріжучої частини 2-го зуба справа на верхній щелепі.

Тілесні ушкодження у виді ран на праві вушній раковині, лівій кисті і лівому передпліччі утворилися від неодноразової дії гостро ріжучого предмета. Решта вищевказаних ушкоджень утворилася від неодноразової дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею дотику.

Всі тілесні ушкодження можуть відповідати вказаним підекспертним строку і вказаним ним обставинам, про що свідчить їх характер, локалізація і механізм утворення, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я (а.с.145-146 т.1) і іншими доказами у справі.

Таким чином, проаналізувавши і оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаних злочинів.

Заперечення підсудним ОСОБА_3 своєї вини у вчинених злочинах повністю спростовані зібраними у справі доказами, перевіреними судом, зокрема, його ж показаннями на досудовому слідстві, підтвердженими і в судовому засіданні про те, що він на прохання свого друга ОСОБА_6 погодився допомогти забрати грошовий борг і разом приїхали у місто Кременчук. Про наслідки він тоді нічого не знав, робив другу добре діло. ОСОБА_4 кудись пішов у своїх справах, а він пішов на базар, де у кіоску купив складальний ніж з довжиною леза приблизно 8 см. Десь о 17 годині ОСОБА_6 зателефонував йому і сказав, щоб чекав його на зупинці «Автокраз» на вулиці Київській. Тому він поїхав туди і чекав на ОСОБА_6 в обумовленому місці дві години. Потім він побачив на відстані 25 метрів від себе автомобіль чорного кольору і біля нього на острівку між розділяючими смугами руху побачив ОСОБА_4, який бився з невідомим чоловіком. Тоді він підбіг до них і вдарив ОСОБА_1 у груди та відштовхнув від ОСОБА_6. Після цього ОСОБА_4 сказав йому сідати на переднє пасажирське сидіння у вказаний автомобіль, а сам витягнув ножа, підставив його під горло ОСОБА_1, потягнув його до автомобіля і наказав сідати за кермо і їхати у напрямку села ОСОБА_7. По дорозі ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_1 та різав йому вухо ножем з довжиною леза 10 см.

Особисто він свого ножа у бік потерпілого не приставляв, а тільки тримав у руках і роздивлявся його.

У лісопосадці він допомагав ОСОБА_6 зв'язувати потерпілого мотузкою, але особисто більше його не бив. Погоджується, що своїми діями сприяв ОСОБА_6, але не думав, що можуть настати такі наслідки для потерпілого.

Твердження підсудного, що він боявся ОСОБА_6, а тому виконував накази останнього не можуть заслуговувати на увагу, оскільки зі слів самого підсудного він був за комлекцією значно більший, ніж ОСОБА_6, що також підтверджував і потерпілий, згідно характеристики з місця проживання (а.с.24 т.1) він є добре фізично розвинутий, займався спортом, у разі застосування до нього насильства, міг дати адекватну відповідь нападникам. Крім цього, ОСОБА_6 був його другом і він не повинен був в силу дружніх відносин боятися останнього.

Заперечення підсудним своєї вини спростовані також стабільними і докладними показаннями потерпілого ОСОБА_1 на досудовому слідстві і в судових засіданнях, що обидва нападники діяли за попередньою змовою узгоджено між собою, вчинивши щодо нього розбійний напад та заволодівши його автомобілем, паспортом та іншими важливими особистими документами. У суду немає жодних підстав не довіряти показанням потерпілого, які не суперечать іншим доказам у справі, являються правдивими і об'єктивними. Про активну участь ОСОБА_3 у вчиненні вказаних злочинів свідчить також заява потерпілого про застосування щодо нього заходів безпеки та постанова слідчого про забезпечення безпеки потерпілого (а.с.121,122 т.1).

Крім цього, ОСОБА_3 на досудовому слідстві писав явку з повинною про вчиинення ним злочину (а.с.94 т.1) та давав зізнавальні показання, що він разом з ОСОБА_4 наприкінці листопада 2006 року вирішили заволодіти автомобілем, якоюсь іномаркою для того, щоб заробити грошей. По домовленості з ОСОБА_4 останній повинен був найняти таксі, під'їхати до нього, а вже потім удвох вони хотіли заволодіти автомобілем. У Кременчуці в обумовленому місці він побачив автомобіль, а поруч нього був ОСОБА_6, який примушував хлопця сісти в автомобіль. Обличчя у хлопця вже було побите. Тоді він підбіг до них і також декілька разів вдарив хлопця в обличчя. Після цього вони сказали хлопцю, щоб він сідав за кермо. Сівши на переднє пасажирське сидіння, він розкрив ножа з метою злякати водія, щоб він виконував накази і змусив останнього їхати у напрямку села ОСОБА_7. У посадці перед селом вони зв'язали водію ноги та руки мотузком, що був у ОСОБА_6, зняли фішку таксі і кинули в багажник. Водія залишили, а він сам сів за кермо і з ОСОБА_4 поїхали у м.Глобино. Через декілька днів вони з ОСОБА_4 не придумавши, що робити з автомобілем, вирішили не розбирати його, а залишити у гущавині кущів. З автомобіля ще в ОСОБА_10 зняв магнітолу. Куди він її подів, не знає. Також у таксиста забрали десь до 300 гривень (а.с.95-96).

На досудовому слідстві та під час судового слідства ОСОБА_3 змінив свої показання та повідомив, що оговорив себе, зізнавальні показання він вимушений був дати під фізичним та психологічним тиском прцівників міліції.

Проте, по заяві ОСОБА_3 проводилася перевірка щодо недозволених методів розслідування, але вказані факти не підтвердилися, про що свідчить постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.272 т.1).

Тому не визнання своєї вини підсудним суд розцінює як обраний ним спосіб захисту від пред'явленого обвинувачення і бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 статті 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Також дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 статті 289 КК України, так як він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

Крім цього, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 статті 357 КК України, оскільки ним вчинено незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до статті 12 КК України за класифікацією є злочинами відповідно невеликої тяжкості, тяжким злочином та особливо тяжким, особу винного.

ОСОБА_3 раніше був судимий за вчинення злочину середньої тяжкості зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням. У період іспитового строку, через два місяці після його засудження за попереднім вироком суду, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд злочинів, серед яких тяжкий та особливо тяжкий, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. За місцем попередньої роботи та проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, за місцем перебування в умовах СІЗО посередньо.

Обставиною, яка пом'якшує його покарання є добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому у сумі 15 000 гривень.

Обставиною, яка обтяжує його покарання є рецидив злочинів.

За таких обставин ОСОБА_3 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі за правилами ч.1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів.

Керуючись ст.,ст. 323,324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 статті 187, ч.3 статті 289, ч.3 статті 357 КК України, призначивши йому покарання:

за ч.2 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч.3 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев'ять) років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч.3 статті 357 КК України у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ч.1 статті 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі на строк 9 (дев'ять) років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити раніше обраний взяття під варту.

У строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати час перебування його під вартою з 03 по 08 травня 2008 року та з 04 вересня 2008 року.

Речовий доказ: автомобіль «Опель Астра», державний номер НОМЕР_2, залишити потерпілому ОСОБА_1 за належністю (а.с.88 т.1).

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Полтавської області протягом 15 діб всіма учасниками процесу з моменту його проголошення через Кременчуцький районний суд, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя Степаненко Ю.І.

Судді: Бондаренко О.В.

ОСОБА_11