Справа № 438/119/15-к
провадження №1-кп/457/46/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року м. Трускавець
Трускавецький міський суд Львівської області

в складі колегії суддів:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375 від 29.05.2013 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, не одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 29.03.2013 року близько 03 год. 00 хв. за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_11 , одягнуті в чорні маски із вирізами для очей, шляхом підбору ключа вхідних дверей, проникли у квартиру АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 , тримаючи в руці ніж та приставляючи його до шиї неповнолітнього ОСОБА_8 , погрожував йому застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яку ОСОБА_8 сприйняв за реальну, та тим самим шантажував батьків останнього, а ОСОБА_11 , тримаючи у руці пістолет та приставляючи його до лоба потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , погрожував їм застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

У період часу з 03 год. 00 хв. до 03 год. 45 хв. 29.03.2015 року ОСОБА_6 у групі осіб з ОСОБА_11 своїх злочинних дій не припиняли та відкрито заволоділи майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а саме: двома золотими обручками загальною вартістю 800 гривень, срібним кільцем із надписом «Спаси и сохрани» вартістю 8 гривень, вживаним плазмовим телевізором марки «LG» чорного кольору з діагоналлю екрану 32 дюйми вартістю

1800 гривень, вживаним ноутбуком марки «НР» чорного та сірого кольорів вартістю 2700 гривень, вживаним мобільним телефоном марки «Nокіа Х2-02» вартістю 600 гривень, вживаним мобільним телефоном марки «Nокіа 6070» вартістю 350 гривень, вживаним мобільним телефоном марки «Nокіа Х6» вартістю 1000 гривень, вживаним мобільним телефоном марки «Samsung khamp» вартістю 500 гривень, вживаним мобільним телефоном марки «LG chocolate» вартістю 600 гривень, вживаним мобільним телефоном марки «LG» вартістю 210 гривень, вживаним мобільним телефоном марки «FlyV100» вартістю 320 гривень, вживаним кухонним комбайном марки «Moulinex FР656» вартістю 1000 гривень, вживаною акумуляторною батареєю до автомобіля марки «Varta» вартістю 400 гривень, пляшкою лікеру марки «Sheridan's» вартістю 194 гривні та грошовими коштами у сумі 1000 гривень, чим заподіяли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 11482 гривні.

Обвинувачений у судовому засіданні не визнав себе винним у скоєному злочині, а по суті пред`явленого йому обвинувачення пояснив, що 28.03.2013 року о 18.00 годині він йшов на роботу і по дорозі зустрів своїх друзів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Запросив останніх йти разом, оскільки працював на шахті нічним сторожем. Вони купили пиво, чіпси і пішли на роботу. Там вони всю ніч грали в карти, дивились телевізор. Він відлучався на вулицю щогодини на 5 хв. для обходу території. Коли робив обходи, то від снігу його штани і взуття намокли. В 5 год. ранку вони всі пішли додому. Вдома він перевдягнувся, а о 6.00 год. прийшли працівники міліції, здійснили обшук в квартирі, забрали його мокрі штани та взуття, а його в кайданках привезли у відділення міліції. При здійсненні впізнання на досудовому розслідуванні всі статисти були низького зросту, тому потерпілі вказали на нього. ОСОБА_11 вказав на нього, так як працівники міліції застосовували до нього фізичне насильство. Переховувався від правоохоронних органів, бо боявся заміни запобіжного заходу на тримання під вартою.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні розбою з проникненням у житло потерпілих ОСОБА_14 підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_10 даними в судовому засіданні, про те, що в ніч з 28 на 29 березня 2013 року о 3.00 год., він почув та побачив, що дві невідомі особи ходять у його помешканні з капюшонами на голові та в масках на обличчі. В одного в руках був пістолет, яким він погрожував йому, а інший мав в руках ніж. Невідомі особи наказали йому та дружині зв`язати один одного, що вони і зробили. Особа з пістолетом наносила удари йому по ногах, погрожувала пістолетом. Дані погрози він сприймав як реальні. Вони вимагали віддати все золото та гроші, інакше погрожували фізичною розправою над сином. Злочинці розмовляли на російській мові з українським акцентом. Вони обшукали всю квартиру, забрали зарплатню дружини в розмірі 900 гривень та у сина в кімнаті знайшли ще 200 гривень, які також забрали. Винесли з хати все що змогли: телевізор, комп`ютер, телефони, обручки, акумулятор. Обличь нападників він не бачив, оскільки вони були закриті масками. По структурі тілобудови обвинувачений ОСОБА_6 схожий на нападника з ножем.

Показами потерпілої ОСОБА_9 даними в судовому засіданні, про те, що в ніч з 28 на 29 березня 2013 року о 3.00 год. вона прокинулася та побачила в кімнаті невідому особу в капюшоні, масці на обличчі з ліхтариком та пістолетом в руці, розбудила чоловіка. Потім в кімнаті з"явився інший чоловік також в масці та капюшоні. Він мав в руках ніж, який приставив до шиї її сина та погрожував вбити його, якщо вони не віддадуть золото та гроші. Вона сприйняла погрози як реальні. Вона віддала нападникам 900 гривень та ще 200 гривень вони знайшли у кімнаті сина, які також забрали. Потім вони обшукали всю хату, забрали обручки, телефони, телевізор, комп"ютер, акумулятор. На досудовому розслідуванні потерпіла вказала на ОСОБА_6 , бо їй здалося, що він серед інших статистів найбільше був схожий по статурі на нападника з ножем. Зараз вона не може впізнати обвинуваченого ні по голосу, ні по обличчі, ні по статурі тіла.

Показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 даними в судовому засіданні, про те, що в ніч з четверга на п"ятницю 2013 року він прокинувся від відчуття холоду на шиї. Прокинувшись, він побачив чоловіка, який був в чорній куртці, чорних штанах та масці, який приставив йому ножа до шиї. Інший чоловік був у кімнаті батьків також в масці, вимагав у них гроші та коштовності. Тембр голосу обвинуваченого схожий на голос особи, що була з ножем.

Чоловік був спортивної тілобудови, тілесних ушкоджень йому не наносив, казав що дітей не ображає.

Показами свідка ОСОБА_15 даними в судовому засіданні, про те, що він був у складі слідчо-оперативної групи Бориславського МВ ГУМВС України у Львіській області. За викликом група виїхала за адресою: АДРЕСА_3 . Біля будинку потерпілий ОСОБА_8 вказав в яку сторону втекли нападники. Він з напарником побігли за ними. Біля гаражів побачили ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , останній тримав в руках телевізор, а побачивши працівників міліції, викинув його. ОСОБА_11 затримали, а ОСОБА_6 втік. Цієї ж ночі його затримали біля його будинку. Він був переодягнений в інший одяг з пакетом у руках. В пакеті був мокрий одяг ОСОБА_6 , у який він був одягнутий, коли його переслідували.

Показами свідка ОСОБА_16 даними в судовому засіданні, про те, що в 2013 році він навчався в ПТУ м. Борислава. Його запросили працівники міліції бути понятим при впізнанні. Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 впізнали обвинуваченого ОСОБА_6 серед 4 осіб, які були вдягнені в чорні дуті куртки та маски.

Показами свідка ОСОБА_17 даними в судовому засіданні, про те, що він в 2013 році брав участь як статист у слідчій дії впізнання. Всі впізнавані вдягнули чорні панчохи на обличчя та чорні дуті зимові куртки. Голоси осіб, яких впізнавали різнилися між собою, один з них картавив. Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 впізнали обвинуваченого ОСОБА_6 .

Показами свідка ОСОБА_18 , даними в судовому засіданні, про те, що він був понятим при впізнанні. Впізнавали потерпілі серед 4 осіб, які були однаково вдягнені, з масками на обличчі, мали схожі голоси. Всі потерпілі впізнали обвинуваченого ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він є товаришем обвинуваченого. 28.03.2013 року він з обвинуваченим та ОСОБА_19 зустрілися в ценрі м. Борислава близько 17-19 години і пішли на шахту, де нічним сторожем працював ОСОБА_6 . Там вони були всі разом до п"ятої години ранку. ОСОБА_6 відлучався на 5-10 хвилин для обходу території. Додому вони пішли разом близько 5 години ранку.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні дав аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що з 28 на 29 березня 2013 року вчинив злочин, за який відбуває покарання в місцях позбавлення волі разом з ОСОБА_20 , з яким познайомився в розважальному клубі «Міленіум», знає лише що він живе біля Дрогобича. Він разом з ОСОБА_20 зайшли в будинок до потерпілих, він мав з собою пістолет. За 30-40 хвилин з хати винесли все що змогли: телевізор, ноутбук, 2-3 телефони, акумулятор, 1000 гривень. Були одягнуті в темні спортивні костюми, без курток, на обличчя вдягнули чорні панчохи. ОСОБА_6 з ними не було. На досудовому розслідуванні вказував на ОСОБА_6 , оскільки працівники міліції застосовували до нього фізичне насильство.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом обвинуваченого. З відстані 50 метрів бачив як о 6.00 год. 29.03.2013 року двоє чоловіків в цивільному одязі виводили ОСОБА_6 з його квартири. Він здогадався, що це був саме ОСОБА_6 , бо через 2-3 дні люди почали говорити, що працівники міліції затримали ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що живе на першому поверсі в будинку навпроти ОСОБА_6 28-29 березня 2013 року о 5.30 годині бачила як в квартиру до ОСОБА_6 зайшли двоє чоловіків, вдягнені в темний цивільний одяг. Через 10-15 хвилин чоловіки вийшли разом з ОСОБА_6 , один з них мав в руках кульок, в якому щось було. ОСОБА_6 йшов першим, а чоловіки за ним. В такий ранній час свідок ніколи не бачила ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом обвинуваченого. З його вікон йому не видно входу в під"їзд ОСОБА_6 29 березня 2013 року приблизно о 5.55 годині він бачив, як двоє чоловіків з проходу між будинками виводили обвинуваченого. Він був пристебнутий наручниками до одного з них, інший ніс кульок. Чоловіки були вдягнені в темний цивільний одяг. Всі вони сіли в цивільну машину світлого кольору та поїхали. Все це він чітко бачив з вікна своєї квартири з відстані 5-10 метрів. В цю пору доби було ще темно,

але територія добре освітлювалася ліхтарями. О 6.00 годині ранку ніколи він не бачив обвинуваченого біля його будинку.

Крім цього вина ОСОБА_6 підтверджується наступними письмовими доказами:

копією витягу із ЄРДР № 0000271 від 29.03.2013 (а.с. 5, т. 1);

- рапортом оперативного чергового Бориславського МВ про вчинення злочину у приміщенні квартири АДРЕСА_2 від 29.03.2013 (ЄО № 574 від 29.03.2013) (а.с. 12, т. 1);

- заявою ОСОБА_9 від 29.03.2013 року про те, що вона не заперечує проти проведення працівниками міліції огляду її житла та іншого домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15, т.1)

- протоколом огляду місця події від 29.03.2013 року оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 (а.с. 16-45, т. 1);

постановою про визнання речових доказів, квитанція, розписки (а.с. 46-53, т. 1);

протоколом затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України від 29.03.2013 року (а.с. 54-58, т. 1);

- висновком судово-медичного експерта № 164 від 29.03.2013 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_24 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, які виникли внаслідок взаємодії із тупим твердим предметом чи предметами, що мали обмежену діючу поверхню, давністю до однієї доби до огляду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 181, т. 1);

- висновком судово-трасологічної експертизи № 19 від 10.04.2013 року, відповідно до якого два сліди низу взуття зафіксовані у двох гіпсових зліпках № 2, вилучений при вході у приміщення кв. АДРЕСА_4 , вилучений з приміщення дерев`яної шопки по вул. Шевченка, придатні для групової приналежності слідоутворюючих поверхонь, залишені взуттям з таким же візерунком, як і взуття із візерунком на праву ногу, вилученим у підозрюваного ОСОБА_6 (а.с. 188-198, т. 1);

- висновком судово-трасологічної експертизи № 23 від 16.04.2013 року, згідно до якого слід візерунку матеріалу, відкопійований на відрізку липкої стрічки загальними розмірами 172х83 мм, вилучений при огляді місця події по факту розбійного нападу на сім"ю Бурмич по АДРЕСА_3 придатний для ідентифікації слідоутворюючої поверхні та залишений рукавичками, виготовленими з матеріалу типу «шкіра» та залишений фрагментом шкіряної рукавички на ліву руку вилученої у підозрюваного ОСОБА_6 (а.с. 207-215, т. 1);

- постановою про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 від 08.04.2013 року, згідно якої оголошено розшук ОСОБА_6 , оскільки він не зважаючи на встановлені йому ухвалою Бориславського міського суду Львівської області обов"язки, 05.04.2013 року покинув своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до слідчого СВ Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області не з"являється, його місце перебування не відоме (а.с. 76-77, т.2);

- ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 13.12.2014 року, згідно якої до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.147-148, т. 3);

- вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 23.01.2014 року відносно ОСОБА_11 , де на а.с. 161 т. 3 викладені пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні вказала, що в ніч вчинення злочину, при виході на кухню за ліками, при світлі, по одягу і голосу впізнала ОСОБА_6 , так як з ним колись працювала ( а.с. 159-163 т. 3);

- ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 25.07.2014 року, якою вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 23.01.2014 року відносно ОСОБА_11 залишено без змін (а.с.164-168 т. 3).

Оцінюючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, а невизнання ним своєї вини, на думку суду, являється способом його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене. Суд критично оцінює покази обвинуваченого

ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , дані ними в судовому засіданні, оскільки вони не послідовні і суперечать поясненням свідків та здобутим по справі доказам. Суд вірить показам потерпілих, свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, чітко та послідовно виклав обставини затримання ОСОБА_11 , з яким був ОСОБА_6 , який втікав та був затриманий. Покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 також підтверджують те, що потерпілі на досудовому розслідуванні беззаперечно та без вагань впізнали ОСОБА_6 як особу, що вчинила відносно них розбійний напад.

З огляду на вказане, суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 щодо непричетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, оскільки вони є друзями обвинуваченого ОСОБА_6 та надали покази, на думку суду, з метою ухилення обвинуваченого від відповідальності.

Суд не надає віри показам свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які були надані детально незважаючи на те, що подія мала місце в темну пору доби та зі спливом значного проміжку часу - після спливу 2-х років. Крім того, свідки є сусідами обвинуваченого ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_23 вказав, що не бачив як працівники міліції виводили обвинуваченого ОСОБА_6 з його квартири.

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння.

З огляду на вказане, суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров"я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності ОСОБА_6 у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілими.

При призначенні покарання суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. При цьому суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілих, щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме те, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, його матеріальне та сімейне становище, стан здоров`я, думку потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України та стягнути з обвинуваченого витрати в користь держави за проведення у кримінальному провадженні експертиз. Оскільки ОСОБА_6 в провину ставиться вчинення злочину у співучасті з іншою особою, а тому судові витрати підлягають стягненню пропорційно його участі у вчиненні дій, визнаних судом доведеними (половину від вартості).

Так як обвинувачений засуджується до покарання у виді позбавлення волі, обраний йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили - тримання під вартою необхідно залишити без змін, зарахувавши у строк відбуття покарання весь строк його перебування під вартою, початок якого слід рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 12 грудня 2014 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком вісім років із конфіскацією майна.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз:

- № 19 від 10.04.2013 року в сумі 459,00 грн. (том 1 а.с. 189);

- № 23 від 16.04.2013 року в сумі 550,80 грн. (том 1 а.с. 208);

Речові докази грошові кошти у сумі 107.00 грн. купюрами по 1 грн. дві штуки серія ВБ 0540340, ЄА 0822666, по 5 грн. 1 штука КЕ 1074857, по 100 грн. 1 штука КТ 6222043, які передані на депозитний рахунок у головне управління державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_6 .

Речові докази - телефон мобільний «Нокіа С2» із сім картою оператора мобільного зв"язку «Лайф» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , штани чорного кольору джинсові із ременем, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області - повернути ОСОБА_6 .

Речові докази - жіночу панчоху чорного кольору, пару шкіряних рукавиць чорного кольору, зимове чоловіче взуття марки «Columbia», які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області - знищити.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою, а відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 12 грудня 2014 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3