Єдиний унікальний номер 741/342/14-к
Провадження № 1-кп/741/5/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Носівка 04 червня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000364 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який ніде не працює, на утриманні нікого не має, раніше судимого: 18 серпня 1993 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з відстрочкою виконання вироку два роки; 17 грудня 1997 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці; 27 червня 2000 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; 9 грудня 2003 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; 12 вересня 2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік; 4 грудня 2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; 11 вересня 2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки; затриманого 7 лютого 2014 року, якому 10 лютого 2014 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою,

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
В період не знятої та не погашеної судимості ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин при наступних обставинах:

12 грудня 2013 року близько 17 години 25 хвилин в м. Носівка Чернігівської області ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою, досудове розслідування стосовно якої здійснюється в окремому кримінальному провадженні, знаходячись у приміщенні магазину «Мала кишеня», який розташований в АДРЕСА_2 , та належить ФОП ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю продавця, таємно викрав гроші в сумі 1 277 грн., 3 картки поповнення рахунку мобільного оператора «Київстар», закупівельною вартістю 40,60 грн. кожна, 5 карток поповнення рахунку мобільного оператора «МТС», закупівельною вартістю 41 грн. кожна, 5 карток поповнення рахунку мобільного оператора «Лайф», закупівельною вартістю 40,60 грн. кожна, 2 картки поповнення рахунку мобільного оператора «Лайф», закупівельною вартістю 25,60 грн. кожна, 8 карток поповнення рахунку мобільного оператора «Лайф», закупівельною вартістю 10,60 грн. кожна, а всього на загальну суму 1 942,80 грн., після чого, утримуючи при собі викрадене, залишив магазин, отримавши реальну можливість розпорядитися цим майном на свій розсуд.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину та позовні вимоги потерпілого не визнав повністю, дав показання, що ОСОБА_9 вчинив крадіжку грошей та карток поповнення з магазину потерпілого ОСОБА_4 .

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, його винуватість в інкримінованому діянні підтверджується дослідженими по справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який під час судового провадження пояснив, що 12 грудня 2013 року він працював на власній станції технічного обслуговування. Близько 17 години до нього (потерпілого) приїхала дружина та подружжя ОСОБА_10 . Жінки пішли в магазин ОСОБА_11 , який розташований навпроти станції технічного обслуговування та його власного магазину «Мала кишеня». Він (потерпілий) розмовляв з ОСОБА_10 , який сидів за кермом власного автомобіля. Жигун ОСОБА_12 вийшла з магазину ОСОБА_11 , стала кричати: «Чого в магазині чужі люди?». Він (потерпілий) не бачив, як під`їхав автомобіль, в якому були ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , не бачив, як вони заходили до його магазину через те, що цьому заважав автомобіль ОСОБА_14 . Він (потерпілий) знає зі слів дружини та ОСОБА_15 , що ОСОБА_13 вийшов з магазину першим, а слідом за ним ОСОБА_16 . Коли його дружина зайшла в магазин, то виявила відсутність грошей, які знаходилися у пластиковій коробці за вітриною. Жінки запам`ятали автомобіль, на якому поїхали ОСОБА_13 та ОСОБА_17 центрі міста він помітив автомобіль, який стояв біля магазину «Нептун». В салоні автомобіля ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не було. Коли він (потерпілий) та ОСОБА_10 зайшли в магазин «Нептун», то зчинився гвалт, кричали і ОСОБА_9 , і ОСОБА_13 , були кинуті гроші з коробкою та картками поповнення. ОСОБА_13 і ОСОБА_9 просили, щоб їх відпустили, обіцяли розрахуватися за заподіяну шкоду, намагалися вийти з приміщення магазину, але він (потерпілий) та ОСОБА_10 завадили цьому. Через деякий час приїхав наряд міліції, забрав ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до райвідділу, де ОСОБА_13 зізнався у вчиненні крадіжки грошей. В присутності ОСОБА_18 були перераховані та повернуті йому (потерпілому) гроші в сумі 1 017 грн. та картки поповнення. Під час проведення слідчого експеременту ОСОБА_13 розповів та показав звідки вчиняв крадіжку. ОСОБА_13 вів себе зухвало, рекомендував дружині надійніше ховати гроші, розмовляв по телефону з особою, яка на момент розмови перебувала в місті Києві;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка під час судового провадження пояснила, що 12 грудня 2013 року близько 17 години вона приїхала з міста Києва на автомобілі, яким керував ОСОБА_10 . ОСОБА_21 відкрив двері магазину «Мала кишеня», розвантажили товар та занесли його до приміщення магазину. Вона (свідок) та ОСОБА_22 пішли через дорогу в магазин ОСОБА_11 по тюльку. По дорозі до магазину зустріли двох підозрілих людей. Її (свідка) увагу привернуло те, що незнайомий чоловік мав чорні окуляри, особливу ухмилку на обличчі. Тюльки в магазині ОСОБА_11 не було, а тому одразу вони вийшли з магазину ОСОБА_11 . Коли вона (свідок) вийшла з магазину, то побачила, що в магазині її чоловіка горіло світло, були відчинені двері, виходило тепло, а тому вона (свідок) стала кричати: «Чому відкриті двері?». В цей час вона побачила незнайомих людей, які один за одним виходили з магазину «Мала кишеня». Першим вийшов ОСОБА_13 , відразу за ним йшов ОСОБА_9 в окулярах та з пакетом в руці. Зайшовши в магазин «Мала кишеня» вона виявила, що відсутній лоток з грошима та картками поповнення. ОСОБА_21 та ОСОБА_10 поїхали за автомобілем, в який сідали ОСОБА_13 та ОСОБА_16 . Під час проведення сідчого експеременту ОСОБА_13 в нахабній формі звертався до неї, рекомендував краще ховати гроші, показував місце де стояв лоток;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка під час судового провадження дала пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_20 , про події, які відбувалися 12 грудня 2013 року близько 17 години біля магазину «Мала кишеня», стверджувала, що в магазині «Нептун» ОСОБА_13 та ОСОБА_9 витягували гаманці, пропонували їм гроші, просили відпустити, не викликати працівників міліції, запевняли, що відшкодують збитки, заподіяні крадіжкою. Вона (свідок) відмовлялася брати в руки гроші, які пропоновував ОСОБА_9 , купюри падали на вітрину;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який під час судового провадження пояснив, що 12 грудня 2013 року він приїхав з міста Києва, привіз та заніс товар в магазин «Мала кишеня», після чого сидів за кермом власного автомобіля та розмовляв з ОСОБА_23 . Коли жінки вийшли з магазину ОСОБА_11 , то стали кричати. Він (свідок) звернув увагу на незнайомих людей, які сіли в автомобіль та поїхали в напрямку центру міста. Коли з`ясувалося, що з магазину «Мала кишеня» зникли гроші, він (свідок), ОСОБА_21 та ОСОБА_22 поїхали до центру міста Носівка. Біля магазину «Нептун» він помітив автомобіль, якого бачив біля магазину «Мала кишеня». Затримані ним незнайомі особи просили не викликати міліцію, запевняли, що владнають всі питання, обидва витягли гаманці та пропонували взяти гроші. Його (свідка) дружина відмовилася брати гроші в руки. ОСОБА_9 намагався непомітно вийти з магазину, але йому не дозволили цього зробити;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який під час судового провадження пояснив, що 12 грудня 2013 року у вечірній час він був в центрі міста, йому зателефонували та повідомили, що в магазині «Нептун» затримали злодіїв. Коли він (свідок) зайшов у магазин, то ОСОБА_13 та ОСОБА_9 просили відпустити їх, говорили, що вони «попали», обіцяли заплатити, якщо їх відпустять. На вітрині в магазині лежали розкидані грошові купюри. Між затриманими та потерпілим відбувався діалог, всі говорили на перебій. ОСОБА_22 перешкоджала ОСОБА_25 вийти з магазину. Через деякий час підійшли інші працівники міліції, які допомогли доставити ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до райвідділу міліції. Під час встановлення особи ОСОБА_18 , останній надав паспорт на інше прізвище. При перевірці виявилося, що ОСОБА_13 надав паспорт померлого громадянина;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який під час судового провадження пояснив, що 14 грудня 2013 року він (свідок) перебував у магазині ОСОБА_11 , був запрошений в якості понятого для проведення слідчого експеременту. ОСОБА_27 ремонтував власний автомобіль на СТО у ОСОБА_4 і також був запрошений понятим. ОСОБА_13 розказував, як заходив до магазину «Мала кишеня», де побачив касу (розмінні гроші), як їх забирав. ОСОБА_13 розповідав впевнено та нахабно. З його ( ОСОБА_18 ) поведінки під час слідчого експеременту він (свідок) зробив висновок, що ОСОБА_28 було байдуже, що підписувати. У діях ОСОБА_18 відчувалася впевненість у безкарності;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який під час судового провадження пояснив, що 14 грудня 2013 року він був на СТО у ОСОБА_4 , ремонтував пробите колесо. Працівники міліції запропонували йому бути понятим. В його (свідка) присутності ОСОБА_13 розповів та показав як заиходив та звідки викрадав коробку з грошима. ОСОБА_13 говорив, що в магазин заходив сам, коробку з грошима сховав за пазуху. Під час проведення слідчого експеременту ОСОБА_13 не заявляв будь-яких претензій, ОСОБА_29 говорив: « ОСОБА_30 , надо деньги лучше прятать»;

- показаннями свідка ОСОБА_31 , який під час судового провадження пояснив, що 12 грудня 2013 року він виїжджав до магазину «Нептун» на виклик. Коли він зайшов до магазину «Нептун», то ОСОБА_18 та ОСОБА_19 там вже не було. В зв`язку з тим, що з того часу, коли відбулася подія затримання, пройшло багато часу, він не пригадує всіх деталей, але пам`ятає, що були розмови і затримані просили не викликати працівників міліції;

- показаннями свідка ОСОБА_32 , який під час судового провадження пояснив, що 12 грудня 2013 року в приміщенні райвіділу міліції він спілкувався з ОСОБА_33 , який говорив, що він та його товариш виїхали з міста Києва, заїхали в Носівку, взяли касу, поїхали скуплятися в магазин «Нептун», де були затримані. ОСОБА_13 зазначав, що викрадали гроші з магазину «Мала кишеня» разом із ОСОБА_34 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який під час судового провадження пояснив, що 12 грудня 2013 року він та ОСОБА_13 їхали з міста Києва в місто Ніжин говорити з людьми. В м. Носівка він та ОСОБА_13 заходили в магазин, назву якого та інтер`єр якого описати не може, з тим, щоб купити пива. В магазині пива не було. Коли виходив з магазину, то викрав коробку з грошима, які поклав до свого карману;

- показаннями свідка ОСОБА_35 , який під час судового провадження пояснив, що він працював слідчим Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області, проводив слідчий експеремент з участю ОСОБА_18 , який дав згоду на участь у слідчій дії. ОСОБА_13 в присутності понятих, які були запрошені безпосередньо на місці проведення слідчого експеременту, розказав про обставини заволодіння грошима та картками поповнення. Протокол слідчої дії складався на місці її проведення. ОСОБА_13 зізнавався у вчиненні крадіжки, добровільно давав показання. 12 грудня 2013 року після доставки ОСОБА_18 до райвідділу, обвинувачений пред`являв паспорт з прізвищем громадянина, як виявилося пізніше, померлого більше двох років тому. Після перевірки анкетних даних ОСОБА_13 повідомив дійсне прізвище, зізнався у вчиненні крадіжки. В ході перевірки стало відомо, що ОСОБА_13 притягується до відповідальності по ст. 307 КК України. 14 грудня 2013 року після проведення слідчого експеременту ОСОБА_18 було передано оперативним працівникам міліції з м. Запоріжжя для провелення досудового розслідування злочинів, які вчинені ОСОБА_33 в м. Запоріжжя;

- протоколом проведення слідчого експеременту (кримінальне провадження а.с. 52-57), з якого вбачається, що ОСОБА_5 в присутності понятих добровільно розповів та показав про обставини вчинення крадіжки грошей та карток поповнення з приміщення магазину «Мала кишеня».

Не внесення до протоколу слідчого експеременту прізвища дружини потерпілого не вплинуло на достовірність інформації, яка в ньому викладена, а тому на думку суду відсутні підстави для визнання цього доказу недопустимим.

Зазначені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони добуті відповідно до чинного законодавства, узгоджуються між собою та повністю викривають ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки.

Показання свідка ОСОБА_36 суд визнає недопустимим доказом у зв`язку з тим, що свідок в судовому засіданні стверджувала, що вона не давала свідчень слідчому ОСОБА_37 , а лише підписала виготовлений слідчим протокол.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він боявся п`яних оперативних працівників з міста Запоріжжя, і в зв`язку з цим змушений був погодитися на проведення слідчого експеременту, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_5 добровільно згодився на проведення слідчого експеременту, вільно поводився під час його проведення, мав можливість та спілкувався по мобільному телефону із своїми знайомими, після закінчення слідчої дії підписав кожний аркуш протоколу, не зробив будь-яких зауважень, був відпущений працівниками міліції Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області та поїхав в м. Запоріжжя в машині свого товариша.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв крадіжку; що він повірив обіцянкам працівників міліції відпустити його і через це давав визнавальні показання; що його виправдали по обвинуваченню, пред`явленому за ст. 307 КК України; що 12 грудня 2013 року було порушено його право на захист; що його поставили перед вибором, або він прогоджується на проведення слідчого експеременту, або його повезуть в посадку, не заслуговують на увагу виходячи з наступного:

ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, користувався послугами адвоката, йому відомі права та обов`язки затриманого. 7 лютого 2014 року ОСОБА_5 було затримано, призначено адвоката ОСОБА_8 , якого уповноважили надати затриманому безоплатну правову допомогу, цього ж дня ОСОБА_5 просив залучити до участі у справі адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими він відповідно 17 грудня 2013 року та 8 лютого 2014 року уклав договори про правову допомогу. Дані факти вказують на те, що ОСОБА_5 добре відомі його права і він використовує їх належним чином.

12 грудня 2013 року ОСОБА_5 дійсно доставлявся до Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області у зв`язку із крадіжкою, давав пояснення працівникам міліції, пред`являв їм паспорт із своїм фото, але на інше прізвище, ім`я та по-батькові. В ході спілкування ОСОБА_5 повідомив працівникам міліції своє правильне прізвище та ім`я, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_38 .

З 12 по 14 грудня 2013 року ОСОБА_5 не просив призначити йому адвоката.

Доводи ОСОБА_5 про те, що працівники міліції чинили на нього тиск, вимагали гроші, що він їм перераховував гроші на банківські картки суд не приймає до уваги та відкидає їх через те, що вони не знайшли підтвердження добутими доказами у даному кримінальному провадженні.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_5 в тій частині, що його незаконно притягнули до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 307 КК України, а потім виправдали, так як в матеріалах судового провадження (том 1 а.с. 62) міститься ухвала Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 4 лютого 2014 року, яка набрала чинності, з якої видно, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, визнав свою вину повністю та був звільнений від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, як особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і почала лікування від наркоманії.

Оцінюючи показання ОСОБА_9 в тій частині, що він одноособово вчинив крадіжку грошей та карток поповнення з магазину потерпілого ОСОБА_4 , суд вважає, що до них потрібно поставитися критично, адже цей свідок підтримував дружні стосунки з обвинуваченим, разом з ним відбував покарання в місцях позбавлення волі, стверджував, що ОСОБА_5 першив вийшов з магазину потерпілого, після чого в нього виник умисел заволодіти грошима, але відмовився описати деталі інтер`єру магазину «Мала кишеня». Відносно ОСОБА_9 відкрито кримінальне провадження за фактом крадіжки майна з магазину потерпілого ОСОБА_4 , яка розслідується в окремому провадженні. На думку суду свідок ОСОБА_9 своїми показаннями має намір допомогти ОСОБА_5 ухилитися від кримінальної відповідальності. Зокрема, в поясненнях ОСОБА_9 від 12 грудня 2013 року, зазначено, що ОСОБА_39 дістав з кишені куртки гроші та віддав їх. Йому не відомо було яка була сума грошей. Про те, що ОСОБА_39 здійснив крадіжку грошей з магазина, ОСОБА_40 йому не розповідав.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 про те, що вони їхали в м. Ніжин вести розмову, в м. Носівка ходили по магазинах в пошуках пива, а потім поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 в магазині «Мала кишеня» та під час його затримання в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », пропозиція вирішити питання та не повідомляти працівників міліції, репліки під час проведення слідчого експеременту, на думку суду свідчать про те, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_9 були об`єднані єдиним умислом, направленим на заволодіння майном.

Своїми діями під час досудового розслідування та в ході судового розгляду ОСОБА_5 намагається уникнути кримінальної відповідальності.

Аналізуючи зібрані і досліджені в судовому провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 винуватий у вчиненні даного кримінального правопорушення, оскільки усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

ОСОБА_5 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .

Суд визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , рецидив злочинів.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейне положення, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги його характеризуючі дані і приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, необхідно частково приєднати не відбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2012 року.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальних збитків в сумі 260 грн., які йому до цього часу не відшкодовано, та моральної шкоди, розмір якої в ході розгляду справи було збільшено до 4 000 грн.

ОСОБА_4 мотивував вимоги про відшкодування моральної шкоди тим, що злочинними діями ОСОБА_5 йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в перенесенні ним душевних страждань, пов`язаних з втратою належного йому майна та неможливістю користуватися цим майном. Після вчинення крадіжки він (потерпілий) постійно відчуває стан тривоги, не може спокійно спати вночі, внаслідок чого його стан здоров`я погіршився.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового провадження встановлено, що потерпілому ОСОБА_4 майнова шкода відшкодована частково, а саме в сумі 1 682,80 грн.

Таким чином, вимоги потерпілого в частині стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Врахувавши всі обставини по справі суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 500 грн.

Стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди необхідно проводити в солідарному порядку, оскільки злочин скоєно за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. за вимогу про стягнення матеріальних збитків та в сумі 243,60 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

З метою забезпечення виконання вироку запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили необхідно залишити без зміни тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комунарського районого суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2012 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк п`ять років один місяць.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою з утриманням в Чернігівському СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 7 лютого 2014 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлений, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти в сумі 260 (двісті шістдесят) грн. на відшкодування матеріальних збитків та 500 (п`ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілому надіслати.

Суддя ОСОБА_1