Справа № 521/7204/13-к
Пр. № 1-кп/521/565/15

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2015 рокум. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

захисника-адвоката - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Згудії, Грузії, грузина, громадянина Грузії, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, без реєстрації та постійного місця проживання на території України, раніше судимого: 1) 16.10.2003 року, вироком Суворовського р/с м. Одеси, за ст. ст. 15-186 ч. 1 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 2) 21.12.2006 року, вироком Приморського р/с м. Одеси, за ст. ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців; 3) 19.05.2009 року, вироком Суворовського р/с м. Одеси, за ст. ст. 71, 186 ч. 2 КК України, до 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
09.10.2012 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 44 по вул. Північній в м. Одесі, реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем «LEXUS GS 300» д/н НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , впевнившись, що його дії залишаться непоміченими, підійшов до вказаного автомобіля, шляхом вільного доступу, через відкриті двері, проник в салон вищевказаного автомобіля, привів двигун у робочій стан за допомогою ключа запалення, що знаходились в салоні транспортного засобу та спробував здійснити рух на ньому, однак, довести свій злочинний намір до кінця ОСОБА_7 не зміг, по причинам, що від нього не залежали, оскільки був затриманий потерпілою на місці скоєння ним злочину. Однак, після скоєного, ОСОБА_7 вдалося зникнути з місця скоєння злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що на початку жовтня 2012 року, більш точної дати не пам`ятає, він йшов по своїм справам по вул. Північній в м. Одесі, де біля одного з будинків стояв припаркований автомобіль «Лексус». Коли він проходячи повз вказаний автомобіль, він помітив, що на одному з чобіт в нього розв`язався шнурок і, відійшовши при цьому від автомобіля десь на два метри, він присів, щоб зав`язати його. Підійнявшись, він почав рушати далі, однак ззаду до нього підбігла потерпіла, схопила його за куртку і почала його таскати по сторонах. Навіщо вона це робила, він не розумів, оскільки, тримаючи його за куртку потерпіла нічого йому особисто не казала, а лише кликала когось на допомогу. В якийсь момент, потерпіла стягнула з нього куртку і він в цей момент втік. Після чого, десь через півроку, його затримали співробітники міліції та пред`явили йому звинувачення в намаганні угнати автомобіль.

Суд вважає, що повне не визнання вини ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України, слід розцінювати, як обрану останнім позицію захисту, яка протирічить, однак, фактичним обставинам кримінального провадження, так як його вина повністю підтверджується зібраними доказами по справі, а саме.

Показання потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засідання пояснила, що 09.10.2012 року, зранку, вона, знаходячись вдома за адресою: АДРЕСА_1 , збиралась на роботу. Вийшовши з будинку, вона вигнала свій автомобіль «LEXUS GS 300» з двору на вулицю, заглушила двигун, залишивши ключі від автомобіля в замку запалювання, та повернулась у двір, щоб закрити ворота. Зачинивши ворота, вона випустила з вольєру собаку та попрямувала до свого автомобіля. Підходячи до автомобіля, вона побачила, що в салоні транспортного засобу, за кермом, сидить ОСОБА_7 , при цьому, двигун автомобіля вже був приведений у робочий стан, і ОСОБА_7 намагається на ньому від`їхати. Вона одразу ж підбігла до автомобіля та витягнула ОСОБА_7 з автомобіля, після чого між ними зав`язалась боротьба. В якийсь момент ОСОБА_8 жбурнув її на асфальт і втік. Вона не стала наздоганяти його оскільки була на високих підборах. Після сутички, вона помітила, що в салоні автомобіля залишилась куртка ОСОБА_7 в кармані якої вона знайшла копію паспорту на ім`я громадянина ОСОБА_7 . Після чого вона викликала міліцію.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- повідомленням оператора «102» від 09.10.2012 року об 11:30 годин, згідно якого, ОСОБА_9 повідомила, що по АДРЕСА_1 , невідомий їй чоловік вдарив її та втік /т. 1 а.с. 3/;

- заявою ОСОБА_9 від 09.10.2012 року, в якій остання просить прийняти міри до невідомого їй чоловіка, який 09.10.2012 року, незаконно проник до її автомобілю «LEXUS GS 300», та намагався викрасти вказаний транспортний засіб /т. 1 а.с. 4/;

- протоколом огляду місця події від 09.10.2012 року, згідно якого, співробітниками ХВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України, 09.10.2012 року, був оглянутий автомобіль «LEXUS GS 300» д/н НОМЕР_1 . На момент огляду, в салоні автомобіля, були виявлені та вилучені: куртка чоловіча, чорного кольору; ксерокопія закордонного паспорту на ім`я ОСОБА_10 13 FEB 1981; чотири сліди пальців рук, один слід підошви /т. 1 а.с. 6-9/;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2013 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 , на фотознімку № 2 ( ОСОБА_7 ), за рисами обличчя, довжиною, формою та кольором волосся, впізнала особу, яка 09.10.2012 року намагалась викрасти її автомобіль /т. 1 а.с. 51-53/.

- рапортом інспектора ПС ОСОБА_11 від 09.10.2012 року, згідно якого, останній, прибувши за викликом на адресу: м. Одеса, вул. Північна 44, виявив гр. ОСОБА_9 , яка розповіла, що невідомий чоловік, який згодом втік, намагався викрасти її автомобіль /т. 1 а.с. 5/;

- речовими доказами, долученими до кримінального провадження: куртка чоловіча, чорного кольору; ксерокопія закордонного паспорту на ім`я ОСОБА_10 13 FEB 1981 /т. 1 а.с. 19-20/;

- висновком експерта № 66 від 04.03.2013 року (висновок: два сліди долонь, а також слід пальця руки, розміром 25х23 мм, на відрізку липкої стрічки, розміром 93х46 мм, пред`явлені на дослідження, придатні для ідентифікації. Сліди папілярних узорів на відрізку липкої стрічки, розміром 54х43 мм та 45х45 мм, а також сліди папілярного узору № 2 на відрізку ліпкої стрічки, розміром 93х46 мм, представлені на дослідження, не придатні для ідентифікації), який, хоч і напряму не доводить вину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте, цілком не виключає причетність останнього до скоєного злочину /т. 1 а.с. 33-38/.

Аналізуючи заслухані покази, співставивши їх з іншими доказами вини обвинувачених, залученими до матеріалів кримінального провадження, суд приходить до висновку, що повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 є ніщо інше, як спроба ввести суд в оману, з метою ухилення від кримінального переслідування, та уникнути справедливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, на стадії судового розгляду по кримінальному провадженню потерпіла ОСОБА_5 допитувалась двічі, при цьому, допитана в судовому засіданні 29.08.2013 року, остання пояснила, що не має жодних претензій до ОСОБА_7 і, що він не намагався незаконно заволодіти її автомобілем. Проте, повторно допитана в судому засіданні 01.07.2015 року, потерпіла ОСОБА_5 спростувала свої свідчення та пояснила суду, що на той момент (2013 рік) їй та її близьким родичам постійно погрожували невідомі особи, шляхом особистих зустрічей та телефонних дзвінків, з метою надання неправдивих свідчень щодо обставин скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення в суді. При цьому, потерпіла наголосила, що саме ОСОБА_7 являється тим чоловіком, який 09.10.2012 року намагався викрасти в неї автомобіль. І навіть зараз, їй продовжують погрожувати невідомі особи, докучаючи телефонними дзвінками.

Такі свідчення, надані потерпілою 01.07.2015 року, суд визнає логічними, послідовними та такими, що не викликають сумнівів, оскільки повністю співпадають з усіма іншими доказами вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Разом з тим, під час повторного допиту ОСОБА_5 в судовому засіданні, потерпіла відмовилась повідомити своє постійне місце мешкання в м. Одесі, вказуючи лише адресу реєстрації, що також свідчить про намагання останньої забезпечити безпеку собі та своїм родичам, шляхом приховування своїх особистих даних і не виключає можливості незаконно тиску на неї з боку осіб, які якимось чином пов`язані з ОСОБА_7 .

При цьому, суд також відхиляє можливість обговорення потерпілою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки, встановлено, що до моменту скоєння останнім кримінального правопорушення, вони між собою не були знайомі, не мали ніяких стосунків, що могли б стати причиною будь-яких конфліктів та неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Крім того, свідчення потерпілої ОСОБА_5 знайшли своє повне відображення на стадії досудового розслідування, під час проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2013 року, де остання чітко та однозначно вказує на ОСОБА_7 як на особу, яка намагалась викрасти її автомобіль, при цьому, вказуючи ті прикмети особи обвинуваченого, які закарбувались в її пам`яті, а саме: риси (форма) обличчя, довжина, форма та колір волосся.

Разом з тим, обрана позиція ОСОБА_7 , стосовно непричетності його до скоєного кримінального правопорушення також спростовується тим фактом, що саме в салоні автомобілю «LEXUS GS 300» д/н НОМЕР_1 (між передніми сидіннями), який належить потерпілій ОСОБА_5 була виявлена та вилучена, згідно протоколу огляду місця події від 09.10.2012 року, чоловіча куртка, чорного кольору, в кармані якої знаходилась ксерокопія закордонного паспорту на ім`я CHAKHAI LEVAN 13 FEB 1981 (Чахая Левані). При цьому, ОСОБА_7 наголошує, що потерпіла стягнула з нього куртку за межами салону автомобілю, однак, такі свідчення обвинуваченого судом визнані необґрунтованими, оскільки аналіз та оцінка показам потерпілої ОСОБА_5 вже була надана судом і, свідчення останньої цілковито спростували позицію ОСОБА_7 .

Крім того, суд приймає до уваги і той факт, що з 15.04.2014 року до 25.02.2015 року (до моменту затримання), після зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, знаходився у розшуку, при цьому, порушив встановлені йому обмеження, безпідставно, на протязі тривалого проміжку часу скривався від суду. Метою такого вчинку ОСОБА_7 , на думку суду, було уникнення справедливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, шляхом переховування від суду.

Разом з тим, оцінюючи висновок експерта № 66 від 04.03.2013 року згідно якого, два сліди долонь, а також слід пальця руки, розміром 25х23 мм, на відрізку липкої стрічки, розміром 93х46 мм, пред`явлені на дослідження, придатні для ідентифікації. Сліди папілярних узорів на відрізку липкої стрічки, розміром 54х43 мм та 45х45 мм, а також сліди папілярного узору № 2 на відрізку ліпкої стрічки, розміром 93х46 мм, представлені на дослідження, не придатні для ідентифікації), який, хоч і напряму не доводить вину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте, на думку суду, цілком не виключає причетність останнього до скоєного злочину, оскільки ті сліди папілярних узорів, які згідно експертного дослідження не придатні для ідентифікації, не виключено, залишені саме ОСОБА_7 .

При цьому, суд не визнає одним з доказів вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, висновок експерта № 80 від 26.03.2013 року, оскільки, експертні зразки слідів пальців руки та два сліди долоні, надані на дослідження, згідно висновку, залишені не ОСОБА_7 , являються саме тими слідами, які згідно висновку експерта № 66 від 04.03.2013 року, можливо було ідентифікувати.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. ст. 15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України за кваліфікуючими ознаками: замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає обставин, які могли б пом`якшувати покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому рецидив злочину.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим до покарань у вигляді позбавлення волі за вчинення навмисних злочинів, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив, знову намагався скоїти навмисний злочин проти власності, суд вважає, що попередження скоєння ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити покарання, необхідне та достатнє для його виправлення, у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.

При цьому, приймаючи до уваги той факт, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не завдало потерпілій матеріальних збитків, сама потерпіла не наполягала на максимальному строку покарання за вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, суд вважає необхідним, призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі у мінімальній межі санкції ст. 289 ч. 2 КК України, без конфіскації майна.

Вирішуючи долю речових доказів по кримінальному провадженню, суд керується вимогами ст. 100 КПК України, на підставі чого, вважає необхідним речові докази по кримінальному провадженню: куртку чоловічу, чорного кольору, ксерокопію закордонного паспорту на ім`я CHAKHAI LEVAN 13 FEB 1981 повернути ОСОБА_7 /т. 1 а.с. 19-20/.

Вирішуючи питання про стягнення процесуальних витрат, суд керується нормами ст. 124 КПК України.

Згідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, загальна вартість проведених експертних досліджень № 66 та № 80, складає 1470 гривень /т. 1 а.с. 32, 44/. Вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави (на підставі „Інструкції про порядок і розміри компенсації витрат... , затвердженої постановою КМУ № 710 від 01.07.1996 року, із змінами та доповненнями).

Цивільний позов не заявлений.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`яти/ років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25.02.2015 року. В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк його тримання під вартою, тобто з 22.03.2013 року по 01.11.2013 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, до набрання вироком чинності.

Речові докази по кримінальному провадженню: куртку чоловічу, чорного кольору, ксерокопію закордонного паспорту на ім`я CHAKHAI LEVAN 13 FEB 1981 повернути ОСОБА_7 /т. 1 а.с. 19-20/.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування у сумі 1470 /одна тисяча чотириста сімдесят/ гривень /т. 1 а.с. 32, 44/

Цивільний позов не заявлений.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1