Справа № 1-43/2008 р.
В И Р О К

і м е н
е м У
к р а
ї н и

17 квітня 2008
року Теребовлянський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої:
судді Ромазан Л.С.,

при
секретарі Страхоцькій М.В.,Кузій Н.С.,

за участю
прокурора Миронова В.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Семенів Теребовлянського району, мешканця АДРЕСА_1, громадянина
України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, несудимого,

за ч.1 ст.122 КК
України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний
ОСОБА_1 11 листопада 2007 року о 23 год., знаходячись біля бару в с.Долина
Теребовлянського району Тернопільської області, зустрівся із потерпілим ОСОБА_2
, де між ними на грунті неприязних відносин виникла суперечка з приводу відмови
ОСОБА_1. у передачі потерпілому цигарок.

Під час
цієї суперечки, що супроводжувалась взаємними образами, у ОСОБА_1. виник намір
на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, реалізуючи який, він підійшов до
потерпілого та наніс йому декілька ударів рукою в обличчя, від яких останній
впав на землю. Далі, ОСОБА_1., продовжуючи свої протиправні дії, знову наніс
ОСОБА_2. удар ногою по голові. Після того, як знайомі ОСОБА_2. ОСОБА_3., ОСОБА_4.
та ОСОБА_5. розборонили їх, ОСОБА_1. припинив свої злочинні дії.

Згідно з
висновком судово-медичного експерта від 20.02.2008 року № 56 спричинене
ОСОБА_2. тілесне ушкодження у виді перелому виличної кістки відноситься до
середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров»я.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1.
повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК
України, і показав, що 11 листопада 2007 року
він перебував у барі, що в с.Долина Теребовлянського району, де зустрівся із потерпілим ОСОБА_2., котрий
обізвав його нецензурним словом. Через деякий час він вийшов на вулицю, а коли
повертався у бар, то біля нього побачив ОСОБА_2., котрий знову почав обзивати
його та вимагати надання йому цигарок. В цей час у нього виник намір заподіяти
потерпілому тілесні ушкодження, у зв”язку із чим він підійшов до нього та наніс
йому декілька ударів руками та ногами по обличчю. Припинив свої злочинні дії
тоді, коли знайомі ОСОБА_2. їх розборонили. У вчиненому щиро розкаюється,
примирився із потерпілим, погоджується з усіма доказами, зібраними органом
досудового слідства і які доводять його вину у вчиненні вказаного злочину,
відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

За таких
обставин, відповідно до ч.3 ст.299 КПК України, суд вважає визнати недоцільним
дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи та розміру цивільного
позову, які ніким не оспорюються.

Таким
чином, суд приходить до переконання про
доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні злочину, та кваліфікує його дії за
ознаками ч.1 ст.122 КК України як умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не
потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров”я.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1.
суд, відповідно до вимог ст.50, 65 КК
України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину,
особу винного, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом'якшують покарання, суд відносить
те, що підсудний щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам слідства та суду у розкритті
злочину, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, попросив
пробачення у потерпілого та примирився із ним.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Аналізуючи
в сукупності наведені обставини, враховуючи особу підсудного, який не судимий,
не працює, позитивно характеризується за місцем свого проживання, думку
потерпілого, котрий просить не позбавляти волі підсудного, суд приходить до
переконання, що у ОСОБА_1. є можливість
виправлення без відбування покарання у виді обмеження волі, призначеного йому
судом в межах санкції статті обвинувачення.
За таких обставин підсудний
підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись
ст.323,324 КПК України, суд, -

З А С У
Д И В:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити
йому покарання:

за ч.1
ст.122 КК України 2 (два) роки обмеження
волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1. від
відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк
тривалістю 1 (один) рік.

Покласти
на ОСОБА_1 обов”язки, передбачені п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, а саме не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишити попередній
- підписку про невиїзд.

На вирок
може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом
п”ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуюча: