УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2007 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого: Склярова
В.М. суддів: Язєва С.О.

Петюшевої Н.М.

за участю
прокурора: Бородіної І.Т.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 01
серпня 2007 року про відмову у задоволенні подання СВК - 102 про
умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
засудженого 21.08.2003 року Балаклавським районним судом м. Севастополя АР Крим
за ст.ст. 186 ч. 2, 296 ч. 1 КК України з застосуванням ст. 75 КК України к 4 рокам
позбавлення волі з іспитовим строком на З роки; за постановою Балаклавського
районного суду м. Севастополь АР Крим від 08.06.2004 р. ст. 75 КК України
скасована та направлений до міст позбавлення волі, початок строку - 13.07.2004 p., кінець строку- 13.07.2008р.,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Балаклавського районного суду м. Севастополя АР Крим від 21 серпня
2003 року ОСОБА_1засуджений за ст.ст. 186 ч. 2, 296 ч. 1 КК України з
застосуванням ст. 75 КК України к
4 рокам позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; за постановою
Балаклавського районного суду м. Севастополь АР Крим від 08.06.2004 р. ст. 75
КК України скасована та засуджений направлений до міст позбавлення волі.

У поданні СВК-102 ставиться питання щодо умовно-дострокового звільнення від
відбування покарання ОСОБА_1, який відбув більш ніж 2/3 строку призначеного

Справа №11-1548/2007р. Головуючий
у 1 інстанції:

Категория: умовно-дострокове
звільнення Гнусарєв
В.К.

Доповідач: Язєв С.О.

йому покарання, довів своє виправлення та, на думку адміністрації установи,
заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя АРК від 01 серпня
2007 року відмовлено у задоволенні подання СВК-102 щодо умовно-дострокового
звільнення з тих підстав, що адміністрацією СВК-102 не надано достатніх даних
про те, що ОСОБА_1сумлінною поведінкою та відношенням до праці довів своє
виправлення. Крім того він має 5 порушень режиму утримання і 3 заохочення.

В апеляційній скарзі засуджений просить постанову суду скасувати та
застосувати умовно-дострокове звільнення, або направити справу на новий розгляд
до місцевого суду, мотивуючи тим, що адміністрацією надано достатньо підстав
для застосування умовно-дострокового звільнення, крім того, він стверджує, що
має ще заохочення, але воно до матеріалів справи не додано у зв'язку з
находженням матеріалів на той момент в суді для розгляду подання про
застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню, а постанова суду скасуванню - не підлягають.

Судом першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно встановлено
відсутність достатніх та беззаперечних підстав для застосування до ОСОБА_1
умовно-дострокового звільнення.

ОСОБА_1вироком Балаклавського районного суду м. Севастополя АРК від
21.08.2003 року засуджений за скоєння тяжкого злочину проти власності. При
цьому суд призначив мінімальне покарання, передбачене Законом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1раніше засуджений 17.08.2000 р.
Балаклавським районним судом м. Севастополя АР Крим за скоєння злочинів проти
власності, 21 листопада 2001 року був умовно-достроково звільненим на 8 місяців
27 днів від відбування покарання. Скоїв новий злочин, маючи непогашену
судимість. Ухилявся від покладених на нього вироком Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 21.08.2003 року відповідно до ст. 76 КК України
зобов'язань, у зв'язку з чим був направлений до міст відбування покарання.

Перебуваючи у містах позбавлення волі, засуджений ОСОБА_1п'ять разів
порушив режим утримання і отримав лише три заохочення (а.с.4). З таких підстав
сумлінного ставлення до праці та відбуття 2/3 строку покарання не достатньо,
щоб робити висновки про бездоганну, зразкову поведінку засудженого та його
виправлення, і не може, на думку суду, розцінюватися як вагома обставина для
застосування умовно-дострокового звільнення.

Ствердження засудженого про наявність заохочення документально не
підтверджено ні адміністрацією СВК - 102, ні самим апелянтом.

Застосування умовно-дострокового звільнення є правом суду, а не його
обов'язком, як зазначено у постанові суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом
першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні подання СВК-102 щодо
застосування до ОСОБА_1 умовно-дострокового звільнення, як передчасне.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Сімферополя АРК
від 01 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1 - залишитиибез змін.