Справа № 11-669 2007р. Головуючий у 1-й
інстанції - Міщенко В.М.
121 ч. 1 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року вересня 27 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Безверхого О.М. ,

суддів -
Гончарова М.
В., Олійника В.Б.,

з участю

прокурора - Ворфоломеєвої Н.П.,

засуджених - ОСОБА_1,
ОСОБА_2.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу
за апеляціями засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2. та прокурора, який
затвердив обвинувальний висновок на вирок Буринського районного суду від 2
квітня 2007р.

яким, ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, в силу ст. 89 КК України не судимий

засуджений
за ст.
121 ч.1 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, за ст.
309 ч.1 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, за
ст. 162 ч.1 КК України на 2 роки
обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів
остаточно йому визначено до відбування 7 років 6 місяців позбавлення волі.

За ст.
310 ч.1 КК України його виправдано за недоведеністю його участі у
вчиненні даного злочину.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, раніше не судима,

засуджена
за ст.
119 ч.1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за
ст. 194 ч.2 КК України на 7 років
позбавлення волі, за ст. 162 ч.1 КК України на 2 роки обмеження
волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів
остаточно їй визначено до відбування 7 (сім) років позбавлення волі.

2

Постановлено
стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 349 грн. 74 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди і 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з ОСОБА_2. 349 грн. 74 коп. матеріальної
шкоди і 1000 грн. моральної шкоди.

Постановлено
стягнути на користь експертної установи витрати на проведення експертиз з
ОСОБА_1 і ОСОБА_2. по 852 грн. 63 коп.3 кожного.

ВСТАНОВИЛА :

У
відповідності з вироком суду ОСОБА_1.
і ОСОБА_2 визнані винними і засуджені за вчинення слідуючих злочинів.

21 листопада 2006 року, після 21
години ОСОБА_1. і ОСОБА_2, перебуваючи в
стані алкогольного сп"яніння, а
ОСОБА_1. до того ж і наркотичного сп"яніння, з метою запозичення грошових коштів пішли до
мешканки с. Вікторинівка Буринського району ОСОБА_41926 року народження, де незаконно проникли до її житла.

В ході
розмови з ОСОБА_4ОСОБА_1., діючи на
грунті раптово виниклих неприязних стосунків,
наніс їй удари кулаками і ногами в різні частини тіла, а також молотком по голові, спричинивши потерпілій тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в
момент заподіяння.

Під час
побиття ОСОБА_1. ОСОБА_4ОСОБА_2,
побачивши останню непритомною,
скориставшись цим, діючи з метою
заволодіння майном потерпілої, зайшла до
іншої кімнати та викрала належні ОСОБА_4грошові кошти, після цього,
діючи з метою приховування вчинених злочинів, вважаючи,
що ОСОБА_4померла від отриманих тілесних ушкоджень і не пересвідчившись
в цьому, використовуючи наявну в будинку
паливну суміш, здійснила підпал будинку
та тіла ОСОБА_4

Крім
того, ОСОБА_1. за місцем свого
проживання зберігав канабіс (марихуану),
що є наркотичним засобом, який
був виявлений 24-25 листопада 2006 року в ході проведення відтворення
обстановки та обставин події та обшуку.

В апеляціях та
доповненнях до них:

- засуджений
ОСОБА_1. посилається на незаконність його засудження, вказує на те,
що він цих злочинів не скоював, а
визнавальні покази дав під впливом працівників міліції, тому просить вирок скасувати, а справу повернути на додаткове
розслідування;

з

засуджена
ОСОБА_2 просить вирок скасувати, а
справу направити на додаткове розслідування. Мотивує тим, що інкриміновані злочини вона не скоювала.

Зазначає
про те, що до неї під час досудового
слідства застосовувались недозволен!
методи слідства і судом були порушені норми кримінально-процесуального
закону, що призвело до її
необгрунтованого засудження;

прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій
засуджених вважає, що ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. призначене м"яке покарання. Просить врахувати те, що злочини вони вчинили в стані алкогольного
сп"яніння, шкоду не
відшкодували, і призначити ОСОБА_1.
за ст.
ст. 121 ч.1, 162 ч.1,
309 ч.1 КК України 10 років позбавлення волі, ОСОБА_2 за
ст. ст. 119 ч.1,
194 ч.2, 162 ч.1 КК України 10
років позбавлення волі, постановивши
новий вирок.

До початку розгляду справи в апеляційному суді прокурор змінив апеляцію і
просив вирок щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2. скасувати за м"якістю призначеного
покарання, а щодо ОСОБА_1 ще і
допущенними процесуальними порушеннями,
а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді про обставини справи і зміст апеляцій, засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2., які підтримали апеляції, думку прокурора про скасування вироку щодо
засуджених і направлення справи на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що вони підлягають частковому
задоволенню.

Вирок, який постановлюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя у
кримінальних справах і повинен відповідати вимогам ст.
ст. 321-339 КПК України.

У даній
справі вирок містить істотні недоліки, у
зв"язку з цим його не можна визнати законним і обгрунтованим.

Так, відповідно до вимог ст. 334 КПК України та роз"яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п.15
постанови від 29 червня 1990 року № 15 "Про виконання судами України
законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового
розгляду кримінальних справ і постановления
вироку" мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед
формулювання обвинувачення, визнаного
судом доведеним, із зазначенням
місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів останнього. У цій
частині вироку необхідно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, навести докази, на яких грунтуються висновки суду щодо
підсудних.

4

Суд
формулюючи в мотивувальній частині вироку обвинувачення ОСОБА_2. за ст. 194 ч.2,
119 ч.1 КК України і ОСОБА_1. за
ст. 309 ч.1 КК України, всупереч
вимогам ст. 334 КПК України, його не конкретизував, тобто не зазначив, що внаслідок підпалу будинку погибла потерпіла
ОСОБА_4та не зазначив вид необережної вини ОСОБА_2. при вбивстві ОСОБА_4, також не зазначив час, місце,
спосіб виробництва ОСОБА_1. наркотичного засобу та кількість виявленого
та вилученого у нього канабісу (марихуани).

Кваліфікуючи
дії ОСОБА_2. за ст. 194 ч.2 КК України суд у вироку вказав, що вона здійснила підпал будинку та тіла
ОСОБА_4В той же час суд не зазначив у формулюванні обвинувачення що цей підпал
будинку знищив чи пошкодив майно і це спричинило загибель потерпілої ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи,
суд визнав ОСОБА_2. винною у вбивстві ОСОБА_4через необережність.

Згідно
зі ст.
25 КК України необережність поділяється на два види: злочинну самовпевненість, за якою особа передбачає можливість настання
суспільно-небезпечних наслідків свого діяння і легковажно розраховує на їх
відвернення, і злочинну недбалість, за якою особа не передбачає можливості
настання небезпечних наслідків свого діяння,
хоча повинна була й могла їх передбачити.

Отже, суд визнаючи ОСОБА_2. винною у вчиненні
вбивства ОСОБА_4через необережність,
повинен був зазначити у вироку її вид: самовпевненість чи недбалість та
обгрунтувати свій висновок із цього питання.

Як убачається зі
змісту вироку, суд цього не зробив.

Органи
досудового слідства пред"явили ОСОБА_1. обвинувачення за ч.1 ст. 309 КК України, тобто в незаконному виробництві, виготовленні,
придбанні, зберіганні
наркотичного засобу (марихуани) вагою 151, 405 г, без мети збуту.

Суд же у
мотивувальній частині вироку формулюючи обвинувачення ОСОБА_1. зазначив тільки
про те, що ОСОБА_1. незаконно зберігав
наркотичний засіб і при цьому не вказав,
яку ж кількість наркотичного засобу він зберігав і зовсім не зазначив
про те, що ОСОБА_1. виробляв наркотичний
засіб.

Крім
цього, не навів мотивів виключення із
обвинувачення ОСОБА_1 інших незаконних дій,
пов"язаних з наркотичним засобом.

Приймаючи
рішення про виправдання ОСОБА_1 за ч.1
ст. 310 КК України суд у вироку зазначив, що не доведено, що саме із тих рослин, що

5

росли у ОСОБА_1 на огороді були
виготовлені наркотичні засоби, як і
зберігалися та були вилучені із його господарства.

Таким
чином, суд поставив під сумнів
доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 309 ч.1 КК України, оскільки досудовим слідством було
пред"явлено ОСОБА_1. обвинувачення,
що саме із вирощуваних рослин конопель він виготовляв наркотичний засіб
та зберігав у власному господарстві.

Із
матеріалів кримінальної справи (а.с. 139-140 т.З) вбачається, що матеріали досудового слідства у справі
щодо ОСОБА_2. за ознаками ст. 185 ч.1 КК України провадженням закриті у
зв"язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Суд же у вироку зазначив, що ОСОБА_2
побачивши потерпілу ОСОБА_4непритомною,
діючи з метою протиправного таємного заволодіння її майном, зайшла до кімнати та викрала належні
потерпілій грошові кошти.

Суд вийшов за
межі пред"явленого ОСОБА_2. обвинувачення.

Поклавши
в основу вироку покази ОСОБА_1 і ОСОБА_2.,
які вони давали на досудовому слідстві та визнавали себе винними у
вчиненні зазначених злочинів, суд першої
інстанції не дав належної оцінки доводам ОСОБА_1 і ОСОБА_2. про те, що відносно них на досудовому слідстві
застосовувались недозволені методи слідства та не навів у вироку мотиви
спростування цих доводів, які наводилися
засудженими на свій захи ст.

Прийнявши
рішення про задоволення цивільного позову ОСОБА_3 суд на порушення вимог
ч.5 ст. 334 КПК України, докладно не сформулював у мотивувальній
частині вироку підстави для задоволення цивільного позову не обгрунтував своїх
висновків у цій частині і не навів розрахунків сум, що підлягають стягненню із засуджених на
користь потерпілої на відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Про
необхідність мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній
справі також зазначено і в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов
Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і
постановления вироку".

Відповідно
до вимог ст. 335 КПК України резолютивна
частина обвинувального вироку повинна бути викладена чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникло ніяких
сумнівів щодо призначеного покарання.

Постановляючи
обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_1 суд не дотримався цих вимог закону.

Так, у резолютивній частині вироку щодо ОСОБА_1
суд визнав його винним у вчиненні злочину,
відповідальність за який передбачено ч.1

6

ст. 221 КК України, а покарання у виді 7 років 6 місяців
позбавлення волі призначив за ст. 121 ч.1 КК України.

За таких
обставин вирок суду не можна визнати законним та обгрунтованим. Внаслідок невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи та істотного порушення судом вимог
кримінально-процесуального закону при складанні вироку, на підставі
ст. ст. 369-370 КПК України вирок підлягає скасуванню
з направленням справи на новий судовий розгляд.

Що
стосується доводів прокурора про те, що
засудженим ОСОБА_1. і ОСОБА_2. призначено м"яке покарання, то це питання повинно вирішуватися судом при
новому розгляді справи з урахуванням всіх обставин справи.

При новому розгляді справи необхідно усунути зазначені недоліки, всебічно,
повно й об"єктивно дослідити обставини справи, дати належну оцінку зібраним і дослідженим
доказам у їх сукупності та ухвалити належне рішення.

При
перевірці при новому розгляді справи підлягають доводи ОСОБА_2. і ОСОБА_1 про
застосування до них під час досудового слідства недозволених методів слідства
та обставини підпалу будинку, що
спричинило загибель потерпілої ОСОБА_4

Керуючись ст.
ст. 362, 366,
369, 370, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляції
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2. та змінену
апеляцію прокурора, який затвердив
обвинувальний висновок задовольнити частково.

Вирок
Буринського районного суду від 2 квітня 2007 року відносно ОСОБА_1, та ОСОБА_2скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в
той же суд іншим складом суду.

Запобіжний
захід ОСОБА_1. і ОСОБА_2. залишити утримання під вартою.

Головуючий -
Безверхий О.М.

Судді - Гончаров
М. В., Олійник В.Б.