Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-в/644/21/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова

у складі -головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

представникаХВК№ ОСОБА_4 ,

засудженого- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові подання адміністрації Харківської виправної колонії №43 та спостережної комісії Орджонікідзевської районної адміністрації Харківської міської ради про умовно-дострокове звільнення:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, раніше судимого:

1)
30.10.1984 року Ленінським райсудом м. Харкова за ст. 215-3 ч. 2, 140 ч. 2, 141 ч. 2, 42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

2) 13.11.1989 року Ленінським райсудом м. Харкова за ст. 141 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

3) 29.03.1995 року Ленінським райсудом м. Харкова за ст. 189-4 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

4) 27.12.1995 року Ленінським райсудом м. Харкова за ст. 86-1, 42 ч. 3 КК України до 9 років позбавлення волі.

5) 29.11.2004 року Ленінським райсудом м. Харкова за ст. 185 ч. 3, 122 ч. 1, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

6) 23.05.2007 року за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.11.2009 р. умовно достроково на 9 місяців 19 днів.
Засудженого 13.04.2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 3 КК України до 6 років позбавлення волі.

Початок строку-20.11.2010 р.

Кінець строку-20.11.2016 р.

Відбув - 4 роки 2 місяці 3 дні, невідбутий строк -1 рік 9 місяців 27 днів.

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація виправної колонії і спостережної комісії внесли подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 посилаючись на те, що він відбув 2/3 частини призначеного судом строку покарання, характеризується позитивно, своїм відношенням до праці довів своє виправлення.

Суд заслухав прокурора, який вважав необхідним відмовити в задоволенні подання, оскільки з урахуванням особи засудженого, який упродовж усього періоду відбуття покарання допускав серйозні порушення, за які накладалися стягнення, його характеристики, з цього вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення; представника адміністрації, пояснив, що подання на умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 було підготовлене виходячи з відбутого терміну покарання засудженого, що надає право застосування УДЗ та враховуючи його відношення до праці, яке наразі є правом, а не обов*язком засудженого.

Вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_6 , перевіривши його особисту справу, суд вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 є передчасним і відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного:

Згідно ст.81ч.2 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`якшою" головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі. А добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи і так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Як встановлено судом, право на внесення подання на умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 виникло за відбуте ним не менше 2/3 терміну покарання. На підставі цього і було підготовлено подання на умовно-дострокове звільнення засудженого на такий тривалий термін - 1 рік 9 місяців 27 днів.

Адміністрація і сам засуджений не змогли пояснити суду і привести вагомі підстави до умовно-дострокового звільнення його на такий великий термін.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений наполегливо не ставав на шлях виправлення, допускав грубі порушення режиму утримання, за які підданий до 1 стягнення.

Досліджуючи особову справу засудженого встановлено, що довідка про стягнення та заохочення засудженого, надана ХВК №43 до суду, не в повній мірі відповідає дійсності в частині стягнень засудженого.

Як встановлено судом, після винесеної засудженому подяки 21.10.2014 року безпосередньо перед направлення подання про умовно-дострокове звільнення, 27.10.2014 року він знову допустив порушення режиму утримання, а саме самовільно не вийшов на масове мироприємство, чим порушив р.7 п.31 Правил внутрішнього розпорядку, та згідно виписки з протоколу №65 від 28.10.2014 року було порушено клопотання перед адміністрацією колонії про покарання ОСОБА_6 , яке з ним провело виховну бесіду.

Це говорить про те, що відомості, викладені в позитивній характеристиці засудженого, наданій до подання, про те, що засуджений після проведеної виховної роботи став на шлях виправлення та дотримується норм, що визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, не відповідає дійсності.

Протягом всього часу відбування покарання у цій колонії ОСОБА_6 характеризувався з негативного боку, як такий, що є нещирим, не приймає участі в культурно-масових заходах, не робить для себе належних висновків з заходів виховного характеру, у скоєному не визнав своєї вини, у зв`язку з чим 29.11.2012 року, 28..11.2013 року були зроблені висновки адміністрацією про те, що він не став на шлях виправлення.

Які саме позитивні зміни сталися за період, що пройшов з цього часу до внесення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, ні адміністрація, ні засуджений, не змогли привести та довести їх наявність.

Суд ретельно перевіряв відношення до праці засудженого і встановив, що тільки за два місяці перед направлення подання про умовно-дострокове звільнення в жовтні та листопаді 2014 року він виконав норми виробітку, а до цього його норми виробітку були занадто низькими, не дивлячись на відпрацьований час ( а.с.17).

Наприклад, в липні 2014 року він відпрацював 20 робочих дня, але відсоток виконання норм вироблення 5,7%, в вересні 2014 року відпрацьоване 20 робочих дня, але норма выработки- 9,3%, до цього взагалі на оплачувані роботи не виводився, що говорить про низьку продуктивність праці засудженого і відповідно про його несумлінне відношення до праці.

Доводи адміністрації в характеристиці засудженого про те, що він має позитивні плани на майбутнє є формальною фразою і нічим не підтверджені.

Доводи представника адміністрації та самого засудженого про те, що він бажає скорішого звільнення для проживання разом з сім*єю є істотним природнім наміром кожної людини.

Висловлений намір на працевлаштування також ніякими конкретними доводами не підтверджений, так як засуджений тривалий час до здійснення попередніх злочинів і під час здійснення останнього не працював.

Участі в самодіяльних організаціях ХВК, громадському житті не бере, особливих досягнень в праці не досяг.

Таким чином, на даний момент у суду немає доказів тому, що засуджений ОСОБА_6 своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення, а умовно-дострокове звільнення цього засудженого на даний момент на такий великий термін є передчасним.

Керуючись ст. 537-539 КПК України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні подання адміністрації Харківській виправній колонії і спостережної комісії Орджонікідзевської районної адміністрації Харківської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , 1967 року народження - відмовити.

На Ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області протягом 7 діб.

Суддя: