Справа № 442/8612/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/469/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 442/8612/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

ОСОБА_6 визнаний винними у тому, що він близько 15 год. 30 хв. 16 квітня 2014 року на 66 км + 934 м. автодороги Турка-Пісочне між м. Трускавець та м. Дрогобич Львівської області, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-1102», д.н.з. « НОМЕР_1 », рухаючись в напрямку с. Пісочне, порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3, 10.1 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не надав дорогу автомобілю марки «PEUGEOT PARTNER», д.н.з. « НОМЕР_2 » під керування ОСОБА_8 , який рухався позаду по смузі зустрічного руху в попутному напрямку, та розпочав обгін, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На вирок суду прокурор Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання та засудити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 294 (двісті дев`яносто чотири) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 998 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання у виді штрафу в твердій грошовій сумі - 5 000 (п`ять тисяч) гривень, замість визначеної кримінальним законом кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання у виді 5000 грн. штрафу, який не є кратним неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, є неправильним застосуванням кримінального закону і може викликати труднощі при виконанні судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_8 , який поклався на розсуд суду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи апелянта про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Отже законодавцем визначено, що покарання у виді штрафу призначається у грошовій сумі в межах санкції відповідної статті (частини статті) Особливої частини КК України.

Санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить від 3400 грн. до 8500 грн.

Покарання у виді штрафу призначене ОСОБА_6 у грошовій сумі в розмірі 5000 грн., тобто в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України.

На думку колегії суддів, визначення розміру штрафу в грошовій сумі в межах, встановлених ч.2 ст. 53 КК України, та в межах санкції відповідної статті (частини статті) Особливої частини КК України відповідає положенням кримінального закону, який не містить категоричних вимог щодо кратності неоподатковуваному мінімуму доходів громадян при визначенні розміру штрафу у грошовому виразі.

Даний висновок випливає із системного аналізу норм кримінального закону.

Так, частиною 2 ст. 53 КК України встановлено, що за вчинення злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої злочином, або отриманого внаслідок вчинення злочину доходу.

Частина 5 ст. 53 КК України передбачає, що у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його сплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Виходячи з наведеного, було б логічним допустити, що розмір майнової шкоди, завданої злочином, як і розмір отриманого внаслідок вчинення злочину доходу або несплачена сума штрафу навряд чи будуть кратними неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

Тому доводи прокурора про те, що розмір штрафу повинен бути кратним неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, а недотримання цього правила при призначенні покарання у виді штрафу є неправильним застосуванням кримінального закону і може викликати труднощі при виконанні судового рішення, є надуманими і на нормах закону не ґрунтуються.

Покарання обвинуваченому призначене судом з дотриманням загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

При цьому вироком суду ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання у виді штрафу на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Тому твердити про будь-які труднощі виконання судового рішення у прокурора підстав немає.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .