Справа № 738/8/15-к
№ провадження 1-в/738/12/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

головуючого - суддi ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Менського району Чернігівської області в режимі відеоконференціїспiльне подання адмiнiстрацiї Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської районної державної адмiнiстрацiї Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ягодинка Червоноармійського району Житомирської області,

В С Т А Н О В И В:
Адмiнiстрацiя Менської виправної колонії № 91 та спостережна комісія Менської райдержадміністрації звернулися до суду із спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі, засудженому ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 1/2частину призначеного строку покарання.

Представник спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явивсь.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Відповідно до ст. 336 КПК України судове засідання здійснювалось в режимі відеоконференції під час трансляції з Менської виправної колонії Управління ДПтС України у Чернігівській області № 91.

В судовому засіданні представник адміністрації Менської виправної колонії № 91 підтримав подання, прокурор вважає, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Засуджений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення подання,обґрунтовуючи тим, що на даний час він відбуває покарання в Менській виправній колонії №91, де працевлаштований, має облаштоване місце проживання, зручне розташування колонії дає можливість приїжджати його родині на побачення. Вважає, що заміна йому невідбутої частини покарання на обмеження волі призведе до погіршення його становища. Просить в задоволенні спільного подання відмовити.

Заслухавши пояснення представника адміністрації Менської виправної колонії №91, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали подання та вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що дане подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року за ч.2 ст. 127, ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року змінено. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 127 КК України і застосуванням ч.1 ст. 69 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 365 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки; за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки. В решті вирок залишено без змін.

Строк вiдбування покарання рахується з 29 травня 2012 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Заслухавши думку засудженого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що доводи засудженого ОСОБА_5 про погіршення його становища є недоречними з огляду на наступне.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_5 з 27 грудня 2012 року по 10 травня 2013 року за власним бажанням без оплати праці виконував обов`язки старшого днювального відділення, приймав активну участь у роботах з благоустрою установи та поліпшенню житлово-побутових умов відділення, працював робітником швейної дільниці. На даний час працевлаштований за власним бажанням без оплати праці по заготівлі дров.

На думку суду, застосування судом пільги передбаченої ст. 82 КК України не погіршить становище засудженого ОСОБА_5 , оскільки його бажання та прагнення постійно працювати надасть йому можливість без перешкод працевлаштуватись і в подальшому.

Чинним кримінальним та кримінально процесуальним законодавством , розділом 6 «Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08. 06. 2012 р. № 847/5 , не передбачена обов`язкова згода засудженого на заміну невідбутого покарання більш м`яким.

Відповідно до ст. 59 КВК України засуджені, які відбувають покарання у вигляді обмеження волі , мають значно більші права порівняно з особами , що відбувають покарання у виді позбавлення волі. Крім того , вони мають більші можливості спілкування із соціальним середовищем , носити цивільний одяг і не носити розпізнавальні нагрудні знаки, а у вільний від роботи час перебувати за межами гуртожитку , мати при собі гроші, а при певних обставинах , проживати разом із сім`ями за межами виправного центру.

Крім того, суд звертає увагу засудженого, на те, що його право на застосування статті 81 КК України, тобто умовно-дострокового звільнення, настане після фактичного відбуття 2/3 частини строку покарання, а саме після 29 вересня 2015 року. Згідно ч.5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінено більш м`яким, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення за правилами передбаченими ст. 81 КК України, тобто засуджений ОСОБА_5 в разі заміни йому невідбутого покарання більш м`яким не втрачає права на умовно дострокове звільнення за правилами передбаченими ст. 81 КК України. Якщо суд відмовить установі виконання покарань у заміні засудженому покарання більш м`яким, то на підставі ст. 154 ч. 7 КВК України , повторне подання з цього питання ( в тому числі і про умовно дострокове звільнення) щодо осіб , засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років може бути внесено не раніше як через рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

За таких обставин, враховуючи характеризуючи дані засудженого, рішення спостережної комісії Менської райдержадміністрації, суд прийшов до висновку про заміну засудженому ОСОБА_5 покарання більш м`яким, а саме: позбавленняволі на обмеження волі, оскiльки він став на шлях виправлення та вiдбув більше 1/2частини призначеного строку покарання.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 82 КК України, п.3 ч.1 ст. 537, ст.539 КПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року із змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року, позбавлення волі на обмеження волі, відносно основної міри покарання, на невідбутий строк покарання 2 (два) роки 4 (чотири) місяці 8 днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.6 ст. 82 КК України, у разі вчинення нового злочину, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у ст. 71, ст. 72 КК України.

Засудженого ОСОБА_5 етапувати до виправного центру в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1