Справа № 464/7858/14-к
пр.№ 1-кп/464/21/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2015 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000798 від 13.04.2014 р.про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаного, безробітного, одруженого,має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 12 квітня 2014 р. близько 23 год. знаходячись на пішохідній доріжці по вул.Пимоненка, 19 в м.Львові відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_4 , а саме: побачивши потерпілу, яка тримала в руках жіночу сумку, випередив останню та заховався в кущах, а коли ОСОБА_4 підійшла ближче, вибіг з кущів та вирвав з рук потерпілої жіночу сумку «Chanel» вартістю 500 грн., всередині якої знаходилось особисте майно потерпілої, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 5», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 6400 грн., у якому була сім-картка мобільного оператора «Лайф», вартістю 20 грн., на рахунку якої були грошові кошти у сумі 25 грн., мобільний телефон марки «Samsung Cordy ІІ», рожевого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 700 грн., в якому була сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , жіноча косметика «Yves Saint Laurent», вартістю 2000 грн., парасоля «Yves Saint Laurent», вартістю 200 грн., жіночий гаманець клітчастий кремового кольору вартістю 150 грн., всередині якого знаходились грошові кошти у сумі 100 грн., зарплатна пластикова картка «Приватбанк», зв`язка ключів в кількості шести штук, після чого з місця злочину втік, та таким чином заподіяв потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 10115 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та дав суду показання про те, що в період грабежу потерпілої ОСОБА_4 знаходився в іншому місці. Так, 12 квітня 2014 р. приблизно о 18 год. він поїхав на роботу до знайомого ОСОБА_8 , який працює в ресторані «Гопак» по вул.Науковій в м.Львові. Після цього він поїхав до своєї дівчини ОСОБА_9 , яка проживає по АДРЕСА_2 , а близько 20 год. разом з ОСОБА_9 приїхали на вул.Стрийську для того, щоб забрати з станції технічного обслуговування автомобіль ОСОБА_8 . Оскільки автомобіль був ще не відремонтований, то вони зайшли в кафе випити кави. Близько 21 год. 15 хв. вони забрали машину з ремонту та поїхали в кафе «Стожари», що знаходиться в районі Сихова в м.Львові, де планували весілля. Приблизно о 22 год. 10 хв. він завіз ОСОБА_9 додому ( АДРЕСА_2 ) та поїхав в ресторан «Гопак», що по вул.Науковій в м.Львові, де знаходився з 22 год 40 хв. по 24 год 00 хв. Перебуваючи в ресторані він сидів в альтанці та пив каву, під час чого дзвонив ОСОБА_8 , оскільки чекав поки ОСОБА_8 закінчить роботу. З 2012 р. до моменту вилучення (06.05.2014 р.) користувався мобільним телефоном з сім карткою номером НОМЕР_3 .
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:
показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , про те, що з обвинуваченим до інкримінованих подій знайома не була. 12 квітня 2014 р. близько 23 год. поверталась додому ( АДРЕСА_3 ). На доріжці по АДРЕСА_4 її випередив обвинувачений і сховався у кущах. Коли вона зрівнялась з тим місцем, де сховався обвинувачений, останній вибіг з кущів та вирвав з її рук жіночу сумку «Chanel» вартістю 500 грн., в середині якої знаходився мобільний телефон «Iphone 5», вартістю 6400 грн., з сім-карткою «Лайф», вартістю 20 грн., на рахунку якої були грошові кошти у сумі 25 грн., мобільний телефон «Samsung Cordy ІІ», рожевого кольору, вартістю 700 грн., з сім-карткою «Київстар», вартістю 20 грн., паспорт громадянина України, жіноча косметика «Yves Saint Laurent», вартістю 2000 грн., парасоля «Yves Saint Laurent», вартістю 200 грн., жіночий гаманець клітчастий кремового кольору вартістю 150 грн., всередині якого знаходились грошові кошти у сумі 100 грн., зарплатна пластикова картка «Приватбанк», зв`язка ключів в кількості шести штук. Після цього обвинувачений втік. Освітлення на вулиці було хороше, тому вона роздивилась обвинуваченого та запам`ятала його риси обличчя та одяг. Приблизно через тиждень після вчинення злочину, вона, переглядаючи фотографії ОСОБА_9 (з якою знайома близько 5 років) в соціальній мережі побачила фотографію обвинуваченого, в якому впізнала особу, яка її пограбувала. Згодом виявилось, що це ОСОБА_6 ;
даними товарного чеку від 09.09.2013 р. з якого вбачається, що вартість телефону Iphone 5 ( НОМЕР_1 ) становить 6400 грн. (т.3 а.с.206);

оглянутими в судовому засіданні речовими доказами, а саме: коробкою від мобільного телефону Iphone 5 на якій зазначений ІМЕІ даного телефону НОМЕР_1 та коробкою від мобільного телефону Samsung Cordy ІІ на якій зазначений ІМЕІ даного телефону НОМЕР_2 ;

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 6 травня 2014 р., складеному в присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 серед чотирьох осіб, які пред`являлися їй для впізнання, впізнала ОСОБА_6 за кольором волосся, зачіскою, формою носа, зростом, статурою, загальним зовнішнім виглядом, як особу, яка відкрито заволоділа її майном (т.2 а.с.27- 30);

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що він був понятим під час пред`явлення особи для впізнання 6 травня 2014 р. Так, під час проведення даної слідчої дії обвинувачений ОСОБА_6 пред`являвся для впізнання потерпілій, разом з трьома іншими чоловіками, якім були однакового зросту, тілобудови, кольору волосся, і не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. ОСОБА_6 у відсутності потерпілої було запропоновано зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються і він вибрав карточку з номером та зайняв відповідне місце на свій розсуд. Після цього, зайшла потерпіла і вказала на обвинуваченого ОСОБА_6 , як на особу, яка заволоділа її майном;
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що він працює слідчим СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області і 6 травня 2014 р., під час розслідування даного кримінального провадження, здійснював пред`явлення особи для впізнання. Дана слідча дія була проведена з дотриманням вимог КПК України. Обвинувачений ОСОБА_6 у відсутності потерпілої самостійно обрав місце серед інших трьох осіб, які пред`являлись для впізнання і взяв карточку з номером «3», оскільки стояв третім зліва на право, що і відображено в протоколі. Після цього, зайшла потерпіла і вказала на обвинуваченого ОСОБА_6 , як на особу, яка відкрито заволоділа її майном;
даними протоколу огляду місця події від 6 травня 2014 р., згідно з яким у службовому кабінеті Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області в присутності понятих в обвинуваченого ОСОБА_6 виявлено, оглянуто та вилучено мобільний телефон марки «Sony Ericsson Walkman» ІМЕІ НОМЕР_4 з sim-карткою оператора «Djuce» за номером НОМЕР_3 (т.2 а.с.38-40);
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 про те, що він працює в ресторані «Гопак» і в квітні 2014 р. користувався мобільним телефоном номером НОМЕР_5 ;
даними інформації мобільного оператора ПрАТ «Київстар» про вхідні-вихідні з`єднання за сім картою № НОМЕР_6 , з прив`язкою до базових станцій, з якої вбачається, що 12.04.2014 р. о 23 год. 02 хв. з належної обвинуваченому сім картки здійснювався вихідний дзвінок на номер НОМЕР_5 (що належить свідку ОСОБА_8 )в межах дії станції мобільного оператора, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Пасічна, 89, щогла на даху, а о 23 год 50 хв. на дану сім картку був здійснений вхідний дзвінок з номера НОМЕР_5 в межах дії станції мобільного оператора, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 186 (т.2 а.с. 68);
даними інформації мобільного оператора ПрАТ «Київстар» про вхідні-вихідні з`єднання за сім картою № НОМЕР_5 , з прив`язкою до базових станцій, з якої вбачається, що 12.04.2014 р. о 23 год 02 хв. та о 23 год. 50 хв. з належної свідку ОСОБА_8 сім картки здійснювався вхідний та вихідний дзвінок з номером НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_6 , а мобільний телефон ОСОБА_8 в цей час перебував в межах дії станції мобільного оператора, що знаходиться за адресою: м. Львів, від перехрестя вул. Наукової та Княгині Ольги в напрямку перехрестя вул. В. Великого та Стрийської (т.3 а.с. 164, 176-178).

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України повністю доведена.

У процесі розгляду справи суд при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу та в їх сукупності з точки зору достатності і взаємозв`язку, дійшов до переконання про наявність в діяннях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Суд не бере до уваги показань обвинуваченого щодо не вчинення ним інкримінованого і сприймає їх як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину.
Так, винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України підтверджується: показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка чітко вказала на обвинуваченого, як особу, яка 12 квітня 2014 р. о 23 год. по вул.Пимоненка, 19 в м.Львові відкрито викрала її майно; при цьому, суд не має підстав не вірити її показанням, оскільки не здобуто доказів чи підстав з яких вона може оговорювати обвинуваченого, а тим більше після попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань у відповідності до вимог ст.384 КК України; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та протоколу огляду місця події за участі понятих, зокрема свідки ОСОБА_10 (понятий) та ОСОБА_11 (слідчий), підтвердили проведення даної слідчої дії з дотриманням вимог КПК України; данимиінформації мобільного оператора ПрАТ «Київстар» про вхідні-вихідні з`єднання за сім картою № НОМЕР_6 , з прив`язкою до базових станцій, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 на час вчинення злочину (12.04.2014 р. близько 23 год.) міг перебувати на місці вчинення злочину ( АДРЕСА_4 ), оскільки у вказаний період скоєння злочину (12.04.2014 р. о 23 год. 02 хв.) сім картка, якою користувався обвинувачений, фіксувалась базовою станцією « АДРЕСА_4 , щогла на даху». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази обвинувачення є переконливими, об`єктивно відображають обставини справи та події; кожен доказ оцінений судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Жоден із доказів під час судового розгляду не спростований.
Покликання захисника ОСОБА_5 про те, що показання потерпілої ОСОБА_4 дані на досудовому розслідуванні в частині опису зовнішніх рис обвинуваченого (зріст 180-185 см., кругле обличчя) не відповідають дійсному росту (170 см) та формі обличчя, не спростовують вищезазначених висновків суду, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК Українисуд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім цього, посилання захисника на те, що в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 6 травня 2014 р. не зазначено факту використання карточок з номерами, не може бути підставою для визнання даного доказу недопустимим, оскільки як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання та показань свідків, дана слідча дія була проведена з дотриманням вимог ст.ст. 223, 228 КПК України, якими не передбачено обов`язку фіксувати використання карточок з номерами в протоколі.

Обвинувачений, заперечуючи свою вину на підтвердження невинуватості повідомив, що знаходився в період вчинення інкримінованого правопорушення (12 квітня 2014 р. з 22 год 40 хв. по 24 год 00 хв. ) в ресторані «Гопак», що по вул.Науковій, 2 в м.Львові, однак суд не приймає таке до уваги, виходячи з наступного.
Відповідно до даних, отриманих в результаті тимчасового доступу до інформації про вхідні-вихідні з`єднання абонентів мобільного зв`язку НОМЕР_6 ( ОСОБА_6 ) та НОМЕР_5 ( ОСОБА_8 ), такі під час з`єднання 12 квітня 2014 р. о 23 год. 02 хв. та о 23 год. 50 хв. фіксувалися різними базовими станціями. У судовому засіданні, під час дослідження даних доказів, спеціаліст ОСОБА_12 роз`яснив, що абонент ОСОБА_6 , який о 23 год. 02 хв. фіксувався базовою станцією «м.Львів, вул.Пасічна, 89, щогла на даху» LAC 10196 CID 8583, а о 23 год 50 хв. «м.Львів, вул.Зелена, 186» LAC 10196 CID 39612 та абонент ОСОБА_8 , який в цей час фіксувався базовою станцією «м. Львів, від перехрестя вул. Наукової та Княгині Ольги в напрямку перехрестя вул. В.Великого та Стрийської» LAC 10195 CID 8301 знаходилися в цей час в різних місцях, при цьому, неможливе отримання базовою станцією «м.Львів, вул.Пасічна, 89, щогла на даху» сигналу з Наукової, 2, та дія даної станції поширюється на вул.Пимоненка, 19.
Не узгоджується із поясненнями обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він забирав машину ОСОБА_8 12 квітня 2014 р. (субота) із станції технічного обслуговування, враховуючи показання в суді свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про те, що згідно з графіком роботи підприємства субота є вихідним днем, однак дійсно на автомобіль ВАЗ 2104, що належить ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_14 ставив сигналізацію, при цьому останній не може підтвердити, що саме це було 12 квітня 2014 р. і що саме дану машину віддав обвинуваченому ОСОБА_6 .
Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , які є працівниками ресторану «Гопак», про перебування обвинуваченого в ресторані «Гопак», жодним чином не підтверджують покази обвинуваченого, оскільки жоден з свідків не може пригадати дати, коли обвинувачений ОСОБА_6 знаходився в даному ресторані, а з показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що дійсно мала місце подія, що саме ОСОБА_6 забирав його машину із СТО, а в подальшому з 22 год. 30 хв. по 24 год. обвинувачений знаходився в ресторані «Гопак», однак про дату даної події 12 числа (місяця не пам`ятає) йому відомо лише зі слів обвинуваченого.
З показів в суді свідка ОСОБА_17 вбачається, що 12 квітня 2014 р. о 22 год. 30 хв. обвинувачений привіз її додому ( АДРЕСА_2 ), однак враховуючи час вчинення злочину (близько 23 год.) та незначну відстань від місця проживання свідка до місця вчинення злочину, дані показання також не можуть розцінюватися судом як доказ непричетності обвинуваченого до вчиненого.
Відтак, доводи ОСОБА_6 щодо невинуватості та непричетності жодним чином не підтверджені, є голослівними та спростовуються доказами, наданими стороною обвинувачення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме вчинення злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який судимості немає, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, безробітний, за місцем проживання характеризується як такий, що скарг від сусідів щодо нього не поступало, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та приходить до висновку, що йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за інкримінований злочин.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу підсудного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди слід залишити без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України в зв`язку з поданням цивільним позивачем заяви про залишення даного позову без розгляду.

Речові докази у справі, а саме:

· мобільний телефон «Sony Ericsson Walkman» ІМЕІ НОМЕР_4 з sim-карткою НОМЕР_3 , які передані на зберігання обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити у власності останнього;

· коробку від мобільного телефону Iphone 5, ІМЕІ НОМЕР_1 та коробку від мобільного телефону Samsung Cordy ІІ, ІМЕІ НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

· CD-R диски із інформацією мобільного оператора ПрАТ «Київстар» залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, с у д , -
з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю два роки шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази у справі, а саме:

· мобільний телефон «Sony Ericsson Walkman» ІМЕІ НОМЕР_4 з sim-карткою НОМЕР_3 , які передані на зберігання обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити у власності останнього;

· коробку від мобільного телефону Iphone 5, ІМЕІ НОМЕР_1 та коробку від мобільного телефону Samsung Cordy ІІ, ІМЕІ НОМЕР_2 , повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

· CD-R диски із інформацією мобільного оператора ПрАТ «Київстар», залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1