АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №11/796/146/2015 Категорія: ч. 2 ст. 345 КК України
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мельники, Канівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який одружений, працює водієм в ТОВ «Торговий дім «Кодацька вода», ідентифікаційний номер , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Згідно з вироком суду, заступником начальника відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та старшим прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , якого призначено на посаду відповідно до наказу №420 від 15.03.11 за адресою: АДРЕСА_3 , 22.04.2011 року відповідно до Плану роботи прокуратури міста Києва на перше півріччя 2011 року проводилася планова перевірка додержання вимог водного законодавства ФОП « ОСОБА_11 » при виробництві та реалізації питної бутильованої води «Кодацька вода».

Так, 22.04.2011 року підсудний ОСОБА_8 приблизно об 11 год. 00 хв., разом зі своїм співробітником ОСОБА_12 на автомобілі «Фіат Добло», д.н.з НОМЕР_1 , прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_11 » та де ОСОБА_8 орендує приміщення під офіс.

В цей час до них підійшов старший прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , представився працівником прокуратури міста Києва, пред`явив в розгорнутому вигляді посвідчення співробітника прокуратури та повідомив, що він прибув на перевірку діяльності ФОП « ОСОБА_11 » щодо видобування та реалізації останнім питної бутильованої води «Кодацька вода» та вказав на необхідність надання пояснення з даного приводу.

Надавши пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_12 поїхали у своїх справах.

Після цього, підсудний ОСОБА_8 приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де до нього повторно підійшов старший прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 та запропонував у приміщенні адміністративної будівлі ФОП « ОСОБА_11 » додатково надати пояснення щодо видобування та реалізації питної бутильованої води «Кодацька вода». Підсудний ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що працівниками прокуратури міста Києва проводиться перевірка ФОП « ОСОБА_11 » з цього приводу, з метою перешкоджання проведення такої перевірки, став ухилятися від надання пояснень щодо його господарських взаємовідносин із вказаною ФОП. При цьому, підсудний ОСОБА_8 , нічого не пояснюючи, став здійснювати відеозапис процесу проведення перевірки на власний мобільний телефон. Старший прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , приймаючи участь у проведенні прокурорської перевірки та виконуючи свої службові обов`язки, зробив зауваження ОСОБА_8 щодо здійснення такого відеозапису і попросив припинити його проведення.

У ході вказаної розмови ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 виконує свої службові обов`язки, пов`язані з проведенням перевірки діяльності ФОП « ОСОБА_11 », умисно, з метою заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, схопив останнього за руку, потягнув на себе і одночасно наніс удар ліктем в область обличчя, після чого повалив ОСОБА_10 на асфальт та став утримувати.

Під час утримання ОСОБА_10 на землі, підсудний ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс останньому руками декілька ударів по тулубу.

Подальші протиправні дії ОСОБА_8 було зупинено оперуповноваженим ВДСБЕЗ Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13 та заступником начальника відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, подав апеляцію, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавленні волі, в іншому вирок залишити без змін.

Вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину, а саме те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, законодавством віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Крім того, судом в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин проти працівника прокуратури, завдав йому тілесні ушкодження, перешкоджав виконанню службових обов`язків, будучи повідомленим, що потерпілий ОСОБА_10 є працівником прокуратури. Разом з тим, ОСОБА_8 вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Вважає, що необхідною для перевиховання та виправлення засудженого ОСОБА_8 є міра покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В запереченнях з доповненнями на апеляційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_8 просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, зазначені прокурором обставини були враховані судом при призначенні покарання. Зазначає, що на момент оголошення вироку пройшло майже 4 роки з моменту вчинення злочину, а тому він втратив суспільну небезпеку, злочин він скоїв вперше, прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень працівникові прокуратури він не мав. Крім того, в матеріалах кримінальної справи відсутні докази, які б давали право і підстави прокуратурі Голосіївського району м. Києва проводити перевірку водного законодавства 22.04.2011 року ФОП « ОСОБА_11 » при виробництві та реалізації питної води.

Засуджений також вказує, що після скоєння злочину він щиро розкаявся в скоєному, надавав правдиві свідчення, активно сприяв та допомагав органам досудового слідства, не заподіяв матеріального збитку потерпілому. Зазначає, що він працює та трудовий колектив неодноразово звертався з клопотанням про передачу його на поруки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, провівши судове слідство, судові дебати, заслухавши останнє слово засудженого, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 323 КПК України (1960 р.) вирок суду має бути законним та обґрунтованим, підтвердженим перевіреними в судовому засіданні доказами, ґрунтуватись на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин та доказів по справі в їх сукупності і відповідати вимогам закону.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджена зібраними у справі доказами, якими суд першої інстанції обґрунтував висновки, викладені у вироку суду, та ніким не оспорюються, у зв`язку з чим не досліджуються при апеляційному розгляді справи.

Судом першої інстанції при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінально-процесуального законодавства дотримані, керуючись законом суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи і зібрані у справі докази в їх сукупності, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання кваліфікував дії засудженого і з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи засудженого, його відношення до скоєного, врахував обставини, що пом`якшують покарання, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням засудженого від відбування покарання з випробуванням, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляції прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині призначеного покарання та постановлення нового вироку з призначенням ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на законі, оскільки вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України проти працівника прокуратури не може бути визнано обставиною, що обтяжує покарання у відповідності з ч. 4 ст. 67 КК України, оскільки ця обставина є ознакою злочину, що впливає на його кваліфікацію, а вчинення засудженим злочину в стані алкогольного сп`яніння враховано судом, як обтяжуюча обставина при призначенні покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував ст. 75 КК України до засудженого ОСОБА_8 , який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні матір похилого віку, під час розгляду кримінальної справи, який триває майже чотири роки, нових злочинів не вчиняв, що свідчить про те, що він не є соціально небезпечним, потерпілий не має претензій до засудженого.

Доводи апеляції прокурора не спростовують законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду колегією суддів не встановлено, він відповідає обставинам справи і здобутим доказам, яким суд дав належну оцінку, тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, а тому апеляція прокурора задоволенню не підлягає, оскільки її доводи спростовуються зібраними у справі доказами в їх сукупності і суперечать повно і об`єктивно встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 р.), п. п. 11, 13, 15 Розділу XI (Перехідних положень) КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України без зміни.

Судді:

__________________ ______________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4