Справа № 507/1641/13-к
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2015 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорві ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, громадянина України; місце проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,
в скоєні злочинів передбачених ч.1 ст.127, ч.2 ст.127, ч.2 ст.365 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 призначений на посаду начальника Ширяївського виправного центру Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 111) наказом голови Державної пенітенціарної служби України № 80о/с від 07.08.2012. Згідно вказаного наказу ОСОБА_5 присвоєно первинне спеціальне звання начальницького складу - майора внутрішньої служби. Таким чином, ОСОБА_5 займав посаду в органах системи виконавчої влади, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто являється службовою особою.
Крім того, статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та статтею 6 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» органи і установи виконання покарань віднесені до правоохоронних органів, тобто ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника Ширяївського виправного центру Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№111), являвся працівником правоохоронного органу.
Статтею 3 Конституції України визначено: «...Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю...
Стаття 28 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Главою 12 Наказу №275 Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» встановлена заборона нанесення ударів гумовим кийком по голові, шиї, ключичній ділянці, животу та статевих органах…
03 жовтня 2012 року, ОСОБА_5 діючи умисно, з метою покарання та залякування засуджених, під час ранкової гімнастичної зарядки засуджених, яка проводилась на території установи Ширяївського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 111), розташованого в Одеській області, Ширяївського району, с. Орджонікідзе, навмисно, примушував засудженого ОСОБА_12 , в супереч його волі, виконувати гімнастичні вправи.
Після відмови засудженого ОСОБА_12 виконувати гімнастичні вправи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, ОСОБА_5 , діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, без наявних правових підстав, з метою покарати ОСОБА_12 за відмову виконувати гімнастичні вправи, з метою примусити його виконувати фізичні вправи, а також з метою залякати його та інших засуджених, підриваючи авторитет держави та державних правоохоронних органів в цілому, спричинив насильницькі дії засудженому ОСОБА_12 , у вигляді нанесення ударів спецзасобом ПР-73 (гумовий кийок) в область ніг, спини та голови, спричинивши останньому сильний фізичний біль та тілесні ушкодження (згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.08.2013р. у ОСОБА_12 на момент дослідження наявне тілесне ушкодження у вигляді рубця розміром 2.0x3.0 см. волосистої частини голови тім`яної області... данні тілесні ушкодження могли бути спричинені дією предмета який має обмежену поверхню (резинова палиця описана в обставинах справи) та судячи по властивостям вказаного ушкодження, воно могло виникнути в період часу вересень-жовтень 2012 року... вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень).
Начальник виправного центру ОСОБА_5 , застосовуючи до засудженого ОСОБА_12 спецзасіб гумовий кийок ПР-73, перевищив наданні йому службові повноваження, в зв`язку з тим, що достовірно знав про незаконність застосування ним вказаного спецзасобу, а також про пряму законодавчу заборону нанесення вказаним спецзасобом ударів в область голови, завдавши тим самим істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам.
Таким чином, начальник Ширяївського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 111) ОСОБА_5 , перевищуючи свої службові повноваження, з метою покарання ОСОБА_12 , примушення вчинити дії, що суперечили його волі, та з метою залякування його та засуджених, підриваючи авторитет держави та державних правоохоронних органів в цілому, нехтуючи завданнями пенітенціарної системи та вимогам законодавства щодо забезпечення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, скоїв катування засудженого ОСОБА_12 .
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що в той період він був у відпустці, але на роботу приїхав, на зарядку він прийшов, коли зарядка вже ішла, від зарядки відмовилося 7-8 чоловік, в зв`язку із чим проводилося службове розслідування. Згідно рапортів ОСОБА_13 категорично відмовився від виконання зарядки, все є в матеріалах службового розслідування. Він не наносив ОСОБА_12 гумовим кийком удари.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.127 ч.1, ст.365 ч.2 КК України, суд вважає, що його вина повністю доведена сукупністю належних та допустимих доказів досліджених безпосередньо в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілого, свідків, матеріалами кримінального провадження.
Так, потерпілий ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснив, що 3 жовтня 2012 року він відбував покарання в ШВЦ-111, вранці їх вивели на зарядку, він відмовився виконувати зарядку, оскільки в нього боліли нирки, думав, що його зрозуміють. ОСОБА_5 сказав, що заставить його робити і взяв резиновий кийок у начальника КБО по господарській частині та наніс декілька ударів в область ніг, сідниць, спини та удар по голові у верхню частину. Із голови пішла кров, він упав на коліна. Йому сказали іти до чергової частини, там були ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , його побачив заступник начальника ОСОБА_17 , який сказав помити голову. Його помістили в ДІЗО, за що саме він не знає. За медичною допомогою він звертався, але йому сказали, що фельдшер зайнята. На слідуючий день ввечері, до нього приходила фельдшер, але медичної допомоги не надала.
Возіяна боялися всі працівники та засуджені.
З його боку не було таких дій, щоб до нього був застосований спецзасіб, на запитання ОСОБА_18 відповів, що не буде робити зарядку, бо в нього болять нирки. Від нанесених ударів він відчував фізичний біль. Удари ОСОБА_18 наніс показово, щоб інші так не робили. В ДІЗО в нього не проходив фізичний біль і він почував себе приниженим.
Також в судовому засіданні пояснив, що 26 травня 2014 року він дав неправдиві покази, бо був заляканий людиною, яка пояснила, що краще для нього дати неправдиві пояснення, що ОСОБА_18 його не бив. Він це сприйняв як погрозу. В зв`язку із чим , пояснення потерпілого ОСОБА_13 , які він давав 26.06.2014 р. суд не приймає до уваги, як недопустимий доказ.
Потерпілий ОСОБА_12 просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 розглядати у його відсутність, що підтверджується його заявою та телефонограмою. Враховуючи те, що ОСОБА_13 не має визначеного місця проживання, про судові засідання був повідомлений в телефонному режимі. /а.к.п.112-113, 104, 105, 125 том 5/
Допитана в судовому засіданні 14 липня 2014 року свідок ОСОБА_19 , яка працювала фельдшером, пояснила, що її визвали в ШВЦ, вона спочатку дала довідку, що ОСОБА_13 може сидіти в Дізо, але вона тоді його не бачила, а з обіду вона його оглянула, але під тиском ОСОБА_18 дала довідку, що ОСОБА_13 може знаходитися в Дізо. На голові, на потилиці в нього була рублена рана, продовгуватої форми, медичну допомогу вона не надавала, бо рекомендувала повезти його в лікарню. Її пояснили, що ОСОБА_13 не хотів виконувати зарядку і йому дали по голові. На голові треба було накласти шов, про це вона говорила черговому. В такому стані він не міг знаходитися в Дізо.
Просила не приймати до уваги її свідчення які вона давала в судовому засіданні 26.05.2014 р., про те, що не пам`ятає такого випадку, щоб її викликали до ОСОБА_13 з приводу отриманої ним травми, вказуючи на те, що вказані свідчення вона давала внаслідок тиску ОСОБА_5 .
Свідчення свідка ОСОБА_19 , які вона давала 14 липня 2014 р. суд вважає допустимим доказом по даному кримінальному провадженню, істотних порушень передбачених ст.87 КПК України при допиті свідка допущено не було. По факту примушування ОСОБА_20 щодо надання нею неправдивих свідчень проводиться досудове розслідування. З огляду на зазначене, клопотання захисника адвоката Хрульової щодо недопустимості доказу є необґрунтованим. /а.к.п.54-55, 101-102 т.5/.
Свідок ОСОБА_21 , який відбував покарання в ШВЦ-111, в судовому засіданні пояснив, що на вимогу ОСОБА_18 була проведена ранкова зарядка, на якій був присутній ОСОБА_18 , ОСОБА_22 та чергова зміна. Возіян взяв у ОСОБА_22 дубинку та бив тих засуджених, які не виконували зарядку, бив ОСОБА_23 , ОСОБА_13 .
Свідок ОСОБА_24 , в судовому засіданні пояснив, що відбуває покарання в ШВЦ -111. Восени 2012 року всіх засуджених вивели на зарядку, на якій були присутні ОСОБА_18 , ОСОБА_25 і ОСОБА_22 . Деякі засуджені зарядку не виконували. Возіян сказав ОСОБА_13 виконувати зарядку, але він відмовився, сказав, що хворіє нирками. Возіян взяв у ОСОБА_22 дубинку та почав нею бити по спині ОСОБА_13 , потім ударив по голові і розбив голову, після чого ОСОБА_13 завели в штаб.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні теж пояснив, що він відбував покарання в ШВЦ-111, на ранковій зарядці ОСОБА_18 взяв у ОСОБА_22 палку, якою ударив по голові та руці ОСОБА_13 , бо він не хотів робити зарядку. Після чого, ОСОБА_13 направили в ДІЗО.
Свідок ОСОБА_27 , працівник ШВЦ-111, в судовому засіданні пояснив, що зарядка передбачена графіком, проводилася, коли засудженні не на роботі, якось була зарядка на його зміні, на якій він весь час присутній не був. 3 чи 4 засуджених відмовилися робити зарядку, їх помістили в ДІЗО за порушення порядку. Він оформляв документи про те, що засуджені відмовилися проводити зарядку, вказівку давав ОСОБА_18 , засудженні йому підтвердили, що відмовилися робити зарядку. ОСОБА_13 він не пам`ятає. Медпрацівник, при поміщенні засуджених в ДІЗО, надає довідку, що вони можуть бути в ДІЗО.
Свідок ОСОБА_28 , заступник начальника з нагляду безпеки та оперативної роботи ШВЦ пояснив, що проводив службову перевірку щодо ОСОБА_13 , згідно зібраних матеріалів. Він встановив, що ОСОБА_13 на зарядці здійснив непокору і підбурював інших. Під час доставляння його до чергової частини, чергові змушенні були застосувати спец заходи. Чи був присутній при цьому ОСОБА_18 не знає , бо його там не було, перевірку робив на підставі матеріалів. ОСОБА_13 йому пояснив, що все зрозумів, усвідомив. Чергові були ОСОБА_25 та ОСОБА_29 . ОСОБА_13 не виконував вказівку адміністрації виконувати зарядку та підбурював інших.
Крім того, ОСОБА_9 , ОСОБА_30 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 які були допитані в судовому засіданні в якості потерпілих по іншому епізоду та були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснювали, що теж були на ранковій зарядці.
Так, ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що бачив, як на ранковій зарядці ОСОБА_13 стояв, а ОСОБА_18 підійшов і ударив резиновим кийком по голові, в нього із голови пішла кров. ОСОБА_13 забрали в чергову частину і посадили в ДІЗО. Возіян так зробив, щоб його боялися люди, щоб принизити.
Також, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_30 пояснив, що 3 жовтня 2012 р. о 6 годині ранку всіх вивели на зарядку до футбольного поля, де була чергова зміна, присутній був ОСОБА_18 і ОСОБА_22 , який займав багато посад, яку саме на той час він не пам`ятає. Возіян сказав вартовому проводити зарядку. Вартовий почав казати, що їм треба робити. Після того, як ОСОБА_18 побачив, що засуджені не роблять зарядку, взяв у ОСОБА_22 резинову палицю і пішов по заднім рядам, бив тих, хто не робив зарядку. Вдаривши декілька людей, він дійшов до ОСОБА_13 і ударив його по спині і по голові. Возіян наносив удари, мабуть, щоб змусити робити зарядку.
Потерпілий ОСОБА_8 також пояснив, що на ранковій зарядці, яка проводилася один раз, бачив, що ОСОБА_18 ударив по голові ОСОБА_13 , і він упав. Що сталося не знає, бо знаходився далеко.
Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, під час ранкової зарядки, ОСОБА_18 спитав ОСОБА_13 , чому він не робить зарядку, на що ОСОБА_13 відповів, що в нього хворі нирки. Возіян тричі дубинкою вдарив ОСОБА_13 , від чого він упав на коліна і після цього сидів в ДІЗО із побитою головою.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується:
- рапортом старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_33 про виявлення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_12 , яке мало місце 03 жовтня 2012 р. /а.к.п.42-44 том 3/;
- висновком судово-медичної експертизи від 16.08.2013 р. , згідно якого у ОСОБА_12 на момент дослідження наявне тілесне ушкодження у вигляді рубця розміром 2.0x3.0 см. волосистої частини голови тім`яної області ... данні тілесні ушкодження могли бути спричинені дією предмета який має обмежену поверхню (резинова палиця описана в обставинах справи) та судячи по властивостям вказаного ушкодження, воно могло виникнути в період часу вересень-жовтень 2012 року. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень) /а.к.п. 100 т.4/;
Висновок судово-медичної експертизи є належним та допустимим доказом по справі, а клопотання захисту щодо недопустимості вказаного доказу є необґрунтованим, оскільки істотних порушень прав та свобод людини і основоположних свобод, як-то передбачено ст.87 КПК України, при отримані висновку судово-медичного експерта встановлено не було, зазначена експертиза проведена відповідно до постанови слідчого, у якій зазначено номер провадження, стисла фабула та питання, які необхідно дослідити. /а.к.п.97 т.4/. Посилання на те, що експерт не провів повне дослідження та ним наданий необґрунтований висновок з чисельними порушеннями норм КПК України, Закону України «Про судову експертизу», відомчих нормативних актів, регламентуючих експерту діяльність, суд не приймає до уваги, оскільки у висновку зазначено підставу проведення експертизи, місце і час її проведення, особу щодо якої проводиться експертиза, місце її мешкання, обставини справи, зазначено, що проводився огляд самого підекспертного ОСОБА_13 та експертом зроблено відповідно висновки щодо поставлених питань. Що стосується медичної документації стосовно ОСОБА_34 , то експерт не мав можливості дослідити медичну документацію, оскільки як було встановлено ОСОБА_35 після отримання тілесних ушкоджень на лікуванні не перебував, зазначений факт підтверджується довідкою Ширяївської ЦРЛ /а.к.п.127 том 4/;
Так, в судовому засіданні експерт ОСОБА_36 , пояснював, що він проводив огляд ОСОБА_34 , висновок зробив на підставі огляду рубця на голові ОСОБА_34 та його пояснень. Даний рубець міг утворитися із розбігом від 7 до 17 місяців з моменту огляду, від удару тупим предметом, яким міг бути резиновий кийок.
- висновком службового розслідування по факту застосування спецзасобів від 04.10.2012 року, з якого вбачається, що засудженого ОСОБА_12 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та поміщено в ДІЗО на 3 доби без виведення на роботу. Застосування спецзасобів співробітниками ШВЦ-111 стосовно засудженого ОСОБА_13 визнані правомірним /а.к.п.103-104 т.4/,
- матеріалами службової перевірки, зокрема пояснювальною ОСОБА_12 , з якої вбачається, що він відмовився виконувати зарядку за станом здоров`я , постановою про поміщення засудженого ОСОБА_12 3.10.2012 року в ДІЗО, рапортами ОСОБА_29 , ОСОБА_25 та актом комісії про те, що ОСОБА_12 в категоричній формі відмовився від зарядки /а.к.п.105-109, 111 т.4/;
Із зазначених матеріалів видно, що проводилася перевірка стосовно застосування спецзасобів черговими ОСОБА_25 та ОСОБА_29 , а перевірка щодо застосування спецзасобу ОСОБА_18 не проводилася, тому суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_18 та захисту про те, що не скасований висновок службового розслідування по факту застосування спецзасобів до ОСОБА_13 підтверджує його невинуватість.
- вироком від 26 квітня 2010 року з якого видно, що ОСОБА_12 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 4-х років позбавлення волі /а.к.п.123-125 т.4/,
- постановою суду від 02.04.2012 р. згідно якої засудженому ОСОБА_12 замінено не відбуте покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі /а.к.п.219 т.3/,
- інформацією ШВЦ-111 від 15.08.2013 р., згідно якого на добове чергування 02.10.2012 року ОСОБА_5 спецзасіб не отримував, ОСОБА_37 отримав ПР-73 і газовий балончик /а.с.к.130-132 т.4/.
При цьому, суд звертає увагу на те, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_38 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 та потерпілий ОСОБА_13 вказували, що ОСОБА_5 взяв спецзасіб резиновий кийок саме у ОСОБА_39 .
Свідчення працівників ШВЦ-111 ОСОБА_22 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та свідків захисту ОСОБА_42 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 які були допитані під час судового розгляду справи, та пояснили, що вони не бачили, щоб ОСОБА_18 наносив удари по ОСОБА_13 , не спростовують досліджені інші докази щодо винуватості ОСОБА_18 по факту нанесення побоїв ОСОБА_13 .
Заперечення захисту про те, що свідчення осіб, які відбували покарання в ШВЦ-111 не можуть бути прийняті, як докази вини ОСОБА_5 у спричиненні ним легких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 03 жовтня 2012 року є необґрунтованими, безпідставними, необ`єктивними та спростовуються іншими доказами.
Покази потерпілого та вище зазначених свідків обвинувачення є послідовними, не суперечать один одному, узгоджуються між собою та дослідженими в судовому засіданні доказами, а їх покази не суперечать висновку судово-медичної експертизи і показам потерпілого ОСОБА_13 .
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не наносив удари гумовим кийком по ОСОБА_12 , суд вважає надуманими та розцінює як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності та покарання.
Відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_5 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають. Даних, які свідчили б про те, що потерпілий ОСОБА_12 міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин та від іншої особи не встановлено.
При кваліфікації дій ОСОБА_5 , суд враховує, що згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року, який набрав чинності 28 лютого 2014 року, були внесені зміни до Кримінального кодексу України, на підставі чого в статтю 365 внесені зміни.
За ч. 1 ст.5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Санкція ч. 2 ст.365 КК України, в редакції Закону N 746-VII від 21.02.2014 року передбачає покарання, у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Додаткового покарання у вигляді штрафу санкція зазначеної норми закону не передбачає, на відміну від попередньої .
Оскільки, Законом N 746-VII від 21.02.2014 року змінена редакція ст.365 КК України, в тому числі і санкція частини другої зазначеної норми і з неї виключено додаткове покарання у вигляді штрафу, тому він має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, з огляду на вказане суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 ч. 2 ст.365 КК України в зазначеній редакції, так як вона покращує становище особи, в даному випадку ОСОБА_5 .
Дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.127 КК України за ознакою катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного чи морального страждання шляхом мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі з метою покарання його за дії, скоєні ним, а також з метою залякування та ч. 2 ст. 365 КК України, за ознакою перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень з застосуванням спеціальних засобів, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян та державним інтересам.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачують в тому, що він, будучи начальником Ширяївського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 111), перевищуючи свої службові повноваження, діючи умисно, повторно, з метою покарання засуджених за вчинені дисциплінарні проступки та з метою залякування інших засуджених, в порушення п. 92 Наказу №275 Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» у колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, відповідно до якого «...для засуджених створюються необхідні житлово-побутові умови. У холодну пору року температура в жилих приміщеннях установ виконання покарань підтримується на рівні не нижче плюс 18 градусів за Цельсієм...», в період лютого-квітня 2013 року надавав усний наказ співробітникам виправного центру про опалення приміщення дисциплінарного ізолятору (надалі ДІЗО) з 17:00 по 03:00 годин щодобово, достовірно знаючи про те, що температура в приміщеннях ДІЗО в такому режимі опалення буде становити близько 10-12 градусів за шкалою Цельсія.
В період лютого-квітня 2013 року за вчинення дисциплінарних проступків на підставі наказів начальника установи ОСОБА_5 в ДІЗО виправного центру поміщені засуджені ОСОБА_10 , (знаходився в ДІЗО в період 26.02.-07.03, 01.04.-05.04.2013р.), ОСОБА_8 (знаходився в ДІЗО в період 13.02.-22.02.2013р.), ОСОБА_44 знаходився в ДІЗО в період 16.04.-25.04.2013р.), ОСОБА_11 (знаходився в ДІЗО в період 23.02.-28.02.2013р.).
ОСОБА_5 , у зазначений період часу, щоденно отримуючи від підлеглих працівників інформацію про низьку температуру та нелюдські умови утримання засуджених в приміщеннях ДІЗО виправного центру, навмисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, повторно, продовжуючи реалізовувати свій намір на катування засуджених, особисто або через керівний склад працівників виправного центру, надавав накази відповідальним за опалення особам здійснювати опалення приміщення ДІЗО з 17:00 по 03:00 годин щодобово, незважаючи на достатню кількість твердого палива, яка необхідна для опалення приміщень згідно встановлених законодавством санітарних норм. В результаті навмисного, штучно створеного режиму опалювання, у приміщеннях ДІЗО протягом вказаного періоду температура повітря становила близько плюс 10-12 градусів за Цельсієм, тим самим позбавляючи вказаних засуджених тепла тривалий час.
В результаті навмисних дій начальника виправного центру ОСОБА_5 , направлених на катування засуджених, в період лютого-квітня 2013 року засуджені ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_44 , ОСОБА_11 знаходилися в приміщенні ДІЗО в нелюдських умовах, відчуваючи при цьому мучення, нестерпні фізичні страждання та приниження людської гідності.
Кримінальним законодавством України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки, системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності, нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань. Виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання - режим. Органи державної пенітенціарної служби України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечують реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. Основними завданнями органів державної пенітенціарної служби є: реалізація державної політики у сфері виконання кримінальних покарань; організація та контроль виконання вироків суду та інших судових рішень і застосування передбачених законом засобів виправлення засуджених; забезпечення дотримання вимог законодавства в органах і установах органів державної пенітенціарної служби.
Начальник Ширяївського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 111) ОСОБА_5 , перевищуючи свої службові повноваження, умисно, підриваючи авторитет держави та державних правоохоронних органів в цілому, нехтуючи завданнями пенітенціарної системи та вимогами законодавства щодо забезпечення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, з метою покарання та залякування засуджених, повторно, скоїв катування засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_44 , ОСОБА_11 , завдавши тим самим істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян та державним інтересам.
Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.127 КК України щодо катування засуджених, які перебували в ДІЗО, орган досудового слідства надав суду наступні докази, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:
- витяг із ЄРДР від 03.03.2013 року, про те, що під час перевірки законності та умов тримання засуджених у дисциплінарному ізоляторі ШВЦ-111, засуджений ОСОБА_45 повідомив, що він поміщений адміністрацією в ДІЗО, з метою залякування і в камері, якій він утримується дуже холодно, камери не отоплюються, що призводить до замерзання та заподіює фізичне і моральне страждання. Правова кваліфікація ч.1 ст.127 КК України /а.к.п.39 т.3/,
- заява ОСОБА_46 про те, що його помісти в ДІЗО з метою залякування, в камері холодно, не більше + 12 С° /а.к.п.40/
- заяву ОСОБА_48 про те, що він знаходиться в ДІЗО ШВЦ-111 із 28.03.2013 р. по 08.04.2013 р. , в камері , в якій він знаходиться холодно, камера не опалюється /а.к.п. 49 т.3/
- заяву ОСОБА_49 про те, що він із 28.03.2013 року відбуває дисциплінарне стягнення та камера, в якій він знаходиться не опалюється /а.к.п.51 т.3/
- акт санітарно-епідеміологічної служби України від 03.04.2013 року, з якого вбачається, що проводилася перевірка дотримання санітарного законодавства в ШВЦ-111 та виявлено, що при замірі температури повітря в камерах утримання та в службових приміщеннях, температурний режим не дотримується /а.к.п.53 т.3/,
- протокол проведення досліджень метеорологічних факторів від 03.04.2013 року, згідно якого в ШВЦ-111, в кімнаті молодшого інспектора ДІЗО + 12 С°, камера № 3 теж + 12 С°, в камері №5 + 11 С°. Висновок: температура в приміщеннях не дотримується при нормі +18 С° згідно ДСН 3.3.6.042-99 «Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень» /а.к.п.54-55 т.3/,
- протокол огляду місця події від 03.04.2013 року, згідно якого з 11 год. 30 хв. по 11 год.50 хв. проводився огляд в приміщенні дисциплінарного ізолятору ШВЦ-111, який розташований в с.Орджонікідзе Ширяївського району. Оглядом приміщення встановлено, що в кімнаті молодшого інспектора ДІЗО, де був розміщений термометр спеціалістом ОСОБА_50 встановлено, що температура в приміщенні становить + 12 С°. Батареї в приміщенні холодні. Також в камері ДІЗО №5 + 11 С°, батареї в холодному стані. Також в камері ДІЗО № 3, в якій перебуває ОСОБА_45 заміром температури в приміщенні спеціалістом ОСОБА_50 встановлено температуру + 12 С° /а.к.п.56-57/,
- протокол огляду місця події від 03.04.2013 р. згідно якого з 13 год. 25 хв. по 13 год. 30 хв. Слідчим прокуратури Борбелою із участю заступника ЧПНУ ШВЦ-111 ст.прапорщика ОСОБА_27 проводився огляд в приміщенні котельної, яка розташована на території житлової зони ШВЦ-111 за адресою с.Орджонікідзе Ширяївського району. Оглядом приміщення встановлено, що опалення не здійснюється. Температура води в трубах, які забезпечують опалення приміщень установи становить близько + 15 С°. /а.с.к.59-60 т.3/,
- посадову інструкцію № 26 начальника установи ШВЦ № 111 /а.к.п.66/,
- посадову інструкцію № 11-29 інженеру (з енерго- та комунального забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення /а.к.п.69 т.3/
- посадову інструкцію чергового помічника начальника ШВЦ № 111 70-72 т.3/;
- посадову інструкцію № 3-25 молодшого інспектора з нагляду та безпеки /а.к.п73
- посадову інструкцію №3-24 заступника чергового помічника
- постанову про поміщення 24 березня 2013 року засудженого ОСОБА_46 в Дізо строком на 10 діб /а.к.п.81/
- рапорт про застосування спецзасобів 24.03.2013 року до ОСОБА_46 /А.К.П.82 Т.
- матеріали про притягнення Мосура до дисциплінарної відповідальності / в т.ч. акт, рапорт, пояснювальна Мосура, акт, медична довідка, рапорт та висновок за фактом порушення правил поведінки ОСОБА_51 /, з яких вбачається, що за порушення правил поведінки Мосура притягнено до дисциплінарної відповідальності і його 25 березня 2013 р. поміщено в ДІЗО на 10 діб /а.к.п.83-90 т.3/
- інформацію ШВЦ-111 від 15.05.2013 р. про те, що відповідальною особою за тепло та енергозабезпечення відділу І та ГЗ ШВЦ-111 капітан внутрішньої служби ОСОБА_37 /а.к.п.92 т.3/,
- інформацію ШВЦ-11 від 16.04.2013 р. ,з якого вбачається, що опалювальний сезон 2012-2013 р. згідно розпорядження управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області було розпочато 07.11.2012 р. відповідно до книги обліку і контролю добових витрат твердого палива /а.к.п.94 т.3/,
- акт від 10.10.2012 р. , з якого видно, що комісією ШВЦ проведено обстеження тепломереж та котельні на території житлової зони та комісія прийшла до висновку, що для підтримання в житлових приміщеннях температури не менше +18 С° , в зв`язку із кліматичними умовами добова норма витрат дров в котельні житлової зони повинна становити 7,5 складометри дров /а.к.п.96 т.3/,
- книгу обліку контролю добових витрат твердого палива , з якої видно в якій кількості в період з 03.11.2012 року по 13 січня 2013 р. було отримано та витрачено палива за кожну добу /а.к.п.98-100/,
- книгу обліку обладнання, роботи та витрат твердого палива в котельні житлової зони № 1, з якої видно, що в лютому місяці 2013 року витрачено палива на опалювання 7,5 куб.м, а іноді 7 куб.м на добу; в березні 6 - 7,5 куб. метрів на добу та чотири дні в березні місяці було витрачено по 4 -5 куб. метрів на добу, в квітні місяці витрачено 4 м. куб. на добу /а.к.п. 101-109 т.3/,
- накладну щодо закупівлі палива /а.к.п.111-118/
- акти списання палива /а.к.п.119-127 т.3/,
- інформацію про те, що відсутня схема теплопостачання на території ШВЦ /а.к.п.129 т.3
- документи про поміщення протягом листопада 2012-квітня 2013 р. засуджених до дисциплінарного ізолятору ШВЦ-111 /а.к.п.130-140 т.3/,
- матеріали про притягнення ОСОБА_10 до дисциплінарної відповідальності та поміщення його в ДІЗО 26.02.2013 р строком на 10 діб та 01.01.2013 р. строком на 5 діб/а.к.п.144-156/,
- довідку Ширяївської ЦРЛ про те, що ОСОБА_52 звертався за медичною допомогою до лікаря терапевта з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень в стадії повної ремісії, до лікаря хірурга з діагнозом: поліатріт, до травматолога з діагнозом: інфікована рана ІV пальця лівої кисті, лімфонгоіт, підпахвений лівобічний лімфаденіт /а.к.п.158/,
- заяву ОСОБА_9 від 15.04.2013 р. про те, що його морально та психологічно переслідують, принижують та ображають /а.к.п.160 т.3/,
- характеристику ОСОБА_53 , який характеризується задовільно /а.к.п.162 т.3/
- список засуджених, які у період з 01.11.2012 по 20.04.2013 р. були поміщені до дисциплінарного ізолятору ШВЦ № 111, всього зазначено 59 засуджених /а.к.п.163-164/,
- інформацію ШВЦ-111 від 04 липня 2013 року про те, що ремонт котельні проводиться в установлені терміни в неопалювальний сезон, згідно журналу роботи котельні ремонтних робіт, регламентних робіт в період березня-квітня 2013 р. не проводилось; у зв`язку із тим, що теплові мережі на житловій зоні установлені у 80-х роках минулого сторіччя, на даний час коштів на заміну їх не має, тож прориви автомагістралей теплопроводів мають місце, у березні-квітні 2013 р. мали місце декілька проривів на теплових мережах житлової зони установи, що усовувалося негайно, при цьому котельня працювала згідно графіку , роботи по ліквідації проривів не фіксувалися, так як це не передбачено керівними документами/ а.к.п.172/,
- довідки про засуджених осіб, які були звільненні із ШВЦ, із зазначенням адреси вибуття /а.кп.174-199/,
- списки осіб, які перебували в ДІЗО в період з 01.10.2012р. по 16.04.2013 Р., із зазначенням строку , всього 114 записів про осіб, які перебували в ДІЗО /а.к.п.200-208 т.3/,
- положення про ШВЦ Державної пенітенціарної служби України в Одеській області /а.к.п.210/
- вироки та постанови суду відносно ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_8 , ОСОБА_49 , ОСОБА_56 , ОСОБА_9 , ОСОБА_57 /а.к.п.220-250/.
Також в судовому засіданні були допитані потерпілі:
Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що відбуває покарання в ШВЦ, сидів в ДІЗО в 2013 році, там було холодно, більше 11 градусів не було. В ШВЦ централізована котельня, але котельню треба міняти, треба вирізати котли і все викидати, він це знає як сварщик. Він не чув, щоб штучно виключали опалення в ДІЗО. Після Дізо , десь весною він лежав в лікарні, бо в нього було запалення простати.
Потерпілий ОСОБА_8 просив кримінальне провадження в подальшому розглядати у його відсутність, що підтверджується його заявою та телефонограмою /а.к.п.98, 117, 133, том 5/.
Потерпілий ОСОБА_10 , який відбував покарання в ШВЦ-111, пояснив , що попав на 10 діб в ДІЗО, де температура повітря була + 5 С°, коли вийшов із Дізо , то в нього ще довго не розгиналися пальці. Коли він був в ДІЗО, Возіян туди не приходив, опаленням не цікавився, з приводу температури повітря працівники ДІЗО пожимали плечима, котельня ледве працювала. Після ДІЗО в нього погіршилося здоров`я, підвищилася температура тіла.
Потерпілий ОСОБА_10 вибув із ШВЦ-111 до Автономної Республіки Крим , згідно листа Укрпошти, починаючи із 27.03.2014 року пошта з материкової частини України, кримською стороною не приймається і повертається у зворотному напрямку, у зв`язку із чим, УДППЗ «Украпошта» припинила приймання всіх видів відправлень до Автономної Республіки Крим. В той же час, прокурором в судовому засіданні надано доказ про відправлення із поштового відділення Республіки Крим на адресу ОСОБА_58 поштового відправлення із судовою повісткою, яка була вручена прокурору в суді. /а.к.п.135-136 том 5/.
Потерпілий ОСОБА_9 , який відбував покарання в ШВЦ-111, в судовому засіданні пояснив, що знаходився в ДІЗО в зимовий період часу, там було дуже холодно, він був лише в брезентовій сорочці, в ДІЗО не топилося по наказу Возіяна, це він знає від чергового. Помістили в ДІЗО його не правильно. В ДІЗО його катували, бо там було холодно і не давали їсти
Потерпілий ОСОБА_9 просив кримінальне провадження в подальшому розглядати у його відсутність, що підтверджується його заявою /а.к.п.109-110,118, 130 том 5/
Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що в ШВЦ Возіян створив такі умови, в яких не можна було знаходитися, його поміщали в ДІЗО тричі, де було + 8-10 С°. Контролери знімали весь одяг і давали брезентовий. Їжа була погана, все це було зроблено, щоб всі боялися ОСОБА_18 . Возіян казав на перевірці, що будете робити те, що я вам скажу, а ні - будете в таких умовах. Тобто голод, холод і фізичні страждання. В жилій кімнаті, де вони жили було + 12 С°, а тепло було лише в лазні. Лягали спати в светрах і шапках. В ШВЦ він був із 08.12.2012 по 09.10.2013 р. Возіян на перевірці сказав черговому, щоб відключили опалення в Дізо, щоб вони боялися туди попадати.
В ДІЗО він захворів, в нього була температура 39.
В ДІЗО постійно холодно і голодно, що спричинило йому моральні страждання.
Потерпілий ОСОБА_11 просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_18 розглядати у його відсутність, що підтверджується його заявою та телефонограмою /а.к.п.106-107,115, 134 том 5/
Крім того, в судовому засіданні були допитані в якості потерпілих
ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 та ОСОБА_55 , які на досудовому слідстві були визнані потерпілими, а в подальшому в судовому засіданні пояснили, що потерпілими себе не вважають та звернулися до суду із відповідними заявами /а.к.п.213, 247, 248, 249 том 1/.
Так, в судовому засіданні ОСОБА_62 , в якості потерпілого пояснив, що відбуває покарання в ШВЦ -111, до Возіяна претензій не має, в нього було порушення, за що у березні місяці отримав 3 дні в ДІЗО. В ДІЗО йому дали робу, він її одягнув, тричі на день кормили, виводили в двір 1 раз у день. Температура повітря в ДІЗО майже така як і в кімнатах де, вони сплять, можливо на якийсь градус нижча. В ДІЗО він відпочив від роботи, ніяких моральних і фізичних страждань він не почував. В ході досудового розслідування, його запитували чи він сидів в ДІЗО, на що він розповів, що сидів і за що сидів. Йому дали документи і він їх підписав, не читаючи, так як йому пояснили, що ознайомиться в суді.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_61 , який в якості потерпілого пояснив, що він відбуває покарання в ШВЦ -111, він не згоден із тим, що він потерпілий по справі, бо в цьому закладі звичайне життя. Він вчинив 5 порушень, у зв`язку із чим сидів у Дізо у вересні 2012 року 7 діб, потім в листопаді, третій раз у квітні місяці і потім в травні. Умови в ДІЗО нормальні, його переодягли в робу, місце розташування ДІЗО таке, що не позволяє його обігріти, там прохолодно. Щоб обігріти ДІЗО, треба поміняти опалення. В жовтні 2013 року він був у ДІЗО, температура повітря в ДІЗО була нижча норми, бо вона не може бути вища, було зябко. Дізо в підвальному приміщені і там сиро, мерзли також і працівники ШВЦ. Слідчий допитував його в якості свідка, а потім його перевели в потерпілого, на його питання чому він потерпілий, слідчий відповів, що ти ж мерз.
Потерпілий ОСОБА_55 теж в судовому засіданні пояснив, що відбуває покарання в ШВЦ, в Дізо був багато раз, зимою, весною та восени. Возіян ніколи не кричав, не погрожував, казав, що якщо будете порушувати, то будете сидіти в Дізо, але ніколи не казав, що там будуть якісь особливі умови. В ДІЗО були нормальні людські умови, виводили на прогулянку, провітрювали, не скільки там холодно, як сиро. Вважає, що там була нормальна температура повітря, топили цілодобово, за виключенням поломок.
Потерпілий ОСОБА_60 в судовому засіданні пояснив, що відбував покарання в ШВЦ-111, потерпілим себе по справі не вважає. Він сидів в ДІЗО, там було нормально, прохолодно. Батарея там є широка, котельня стара, топилося до 2-ї години ночі, економили дрова, доки вистигне, то в 6 ранку знову топили, бо засудженим, які топили теж треба спати. В ДІЗО йому дали робу, яку він надів на свій одяг, тричі кормили, топили батареї, там підвал, вікна зачиненні, але провітрювали часто. Вранці кожна зміна питала, як здоров`я чи є скарги.
Також в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_37 , ОСОБА_67 , ОСОБА_26 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_28 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_27 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 .
Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що він в січні 2013 року 5 діб був в ДІЗО, температура повітря була не більше + 10 С° . В кімнатах і тепер + 12 С°, тоді і тепер топлять періодично, що в кімнатах і ДІЗО;
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що відбуває покарання в ШВЦ-111, він не чув, що ОСОБА_18 давав вказівку не топити, але коли він сидів у ДІЗО, то там було холодно. На теперішній час температура повітря в жилому приміщені 12 градусів, він спить в шапці і теплих носках, а в ДІЗО і ще гірше;
Свідок ОСОБА_74 , який працює в ШВЦ на посаді заступника чергового, пояснив, що мінімальна температура повітря повинна бути + 18-19 градусів. Котельня в ШВЦ опалює всі приміщення одночасно, по графіку котельня працює цілодобово, може зупинятися на 20-30 хвилин для того, що почистити котел. Температура в приміщеннях могла знизитися на пару градусів, коли провітрюється приміщення. В журналі про температуру ставиться відмітка, йому скарг на температуру не надходило.
Свідок ОСОБА_72 , молодший інспектора ШВЦ-111, пояснив , що котельня працює цілодобово, були збої в опалені, коли треба чистити котел. В ДІЗО температура повітря + 19 С°, а в камері 20. За тепло відповідальний ОСОБА_22 . В них є градусник, в журналі зафіксована температура.
Свідок ОСОБА_73 , яка працює молодшим інспектором в ШВЦ-111 пояснила, що в 2013 році керівником ШВЦ був ОСОБА_5 на інструктажі Возіян з приводу опалення нічого не говорив. Мосура затримали біля огорожі, його привезли до чергової частини, потім помістили в ДІЗО. Скарг від нього не було. На коридорі в ДІЗО є градусник, в камерах температура вища. Дізо розташоване в підвальному приміщенні і якщо на дворі холодно, то в Дізо може бути холодніше. На той час відповідальний за тепло був ОСОБА_22 . Не було такого, що температура повітря була 14 градусів. При прийманні зміни працівники дивляться на градусник. В ДІЗО сирість. Якби опалювалося цілодобово, то було б тепліше, в камерах на 4-5 градусів тепліше, ніж в коридорі. Коли до неї зверталися засуджені, що їм холодно, їм давали одяг. Температура в ДІЗО була 18 градусів. Прокурор приїжджав 1-2 рази на місяць, все записано в журналі. Вона не чула, щоб ОСОБА_18 давав вказівку не опалювати чи застосовувати насилля;
Свідок ОСОБА_71 , яка працює молодшим інспектором , пояснила, що в камерах було тепло до 20 градусів. Коли приїхала перевірка , то міряли температуру в коридорі ДІЗО, а в камерах ні. В них саме були відчинені двері для провітрювання. За опалювання відповідальний ОСОБА_22 . Мосур хвора людина, він може казати, що холодно, а то вже тепло. Як саме працює котельня невідомо, траплялися випадки, що батереї були холодні, бо виключали котел для очищення. Скарг на ОСОБА_18 не було. Лише від ОСОБА_84 була скарга, що холодно, а тут уже він відмовляється. Чергові коли приймають зміну, ДІЗО провітрюють. В неї на зміні приїхали працівники прокуратури , диктували Мосуру і він писав. Були і раніше перевірки, все записано в журналі. В ДІЗО ведеться журнал обліку відвідування ДІЗО адміністрацією установи та журнал технічного огляду камер та приміщень ДІЗО;
Свідок ОСОБА_64 , який працює в ШВЦ-111 на посаді заступника чергового помічника начальника установи, пояснив, що ОСОБА_5 був начальником ШВЦ. В ДІЗО, де трималися засудженні , температура була однакова, а коли засуджених виводили на прогуляну, залишали двері відчиненими на провітрювання , то температура могла падати. Котельня працює одна на всі приміщення, на гуртожиток і ДІЗО. В камерах тепліше , ніж у коридорі . Що стосується температури 12 градусів в ДІЗО, то це могло бути лише, коли засуджених виводили на прогулянку.
Свідок ОСОБА_78 , молодший інспектор, який здійснює нагляд за засудженими в ДІЗО, пояснила, що ОСОБА_84 в ДІЗО поміщали не один раз. Під час її чергування скарг від нього не було. ДІЗО знаходиться в підвальному приміщенні. Батареї днем більш-менш тепліші, а вночі гарячіші. Коли приїхала перевірка, показали градусник, де було + 12 С° , але на їхньому градуснику була більша температура. Раніше теж були перевірки, але порушень не було. Її невідомо такого факту, щоб ОСОБА_18 дав вказівку не опалювати;
Свідок ОСОБА_27 , пояснив, що опалювання здійснювалося цілодобово, могли виключити на лише на кілька годин, постійно приїжджав прокурор , який здійснював перевірку, зауважень не було;
Свідок ОСОБА_79 молодший інспектор ШВЦ-111, пояснила, що вона чергова по ДІЗО, Мосур поміщався в ДІЗО не на її зміні, на її зміні скарг від нього не було. Умови тримання засуджених в ДІЗО дотримувалися. Температура в ДІЗО була 17-18 градусів, могла бути температура нижча, коли провітрювалися камери і виводилися засуджені на одну годину на прогулянку. В кімнаті молодшого інспектора є градусник, в неї на зміні труби були теплі. При молодших інспекторах ОСОБА_18 питання з приводу опалення не піднімав. Якщо комусь холодно, то по інструкції вони повинні дати куртку, светр. Вона працює 7,5 років, але не знає, щоб була така можливість перекрити труби по опаленню в ДІЗО. Про роботу котельні її нічого не відомо;
Свідок ОСОБА_37 , інженер із тепло-енергозабезпечення ШВЦ-111, пояснив, що котельня працює згідно графіку опалювального сезону, тобто, якщо протягом 3-х діб температура повітря нижча 0, то починається опалювальний сезон . Саме головне, що у кімнатах температура була + 18 градусів. За роботу котельні він відповідальний. В ДІЗО, в коридорі є термометр, він дивився, скарг з приводу того, що холодно в ДІЗО не було. ОСОБА_85 та ОСОБА_86 його підлеглі, він кожен день перевіряв роботу котельні, ОСОБА_18 як начальник контролювавав. Опалення одне на всі приміщення , які є в ШВЦ, відключити окремо ДІЗО від опалення не можливо. Перевірку прокурор проводив часто, більше ніж 1 раз у місяць, зауважень не було.
Свідок ОСОБА_67 пояснив, що відбуває покарання в ШВЦ та працював у котельні, топили цілодобово, траплялося, що двигуни ламалися, система опалення стара і двигуни старі, не така подача води. Бувало, що скаржилися, що холодно.
Свідок ОСОБА_83 , молодший інспектор ШВЦ, пояснив, що котельня працювала цілодобово.
Свідок ОСОБА_65 , черговий помічника начальника ШВЦ, який пояснив, що в ДІЗО є градусник, в коридорі, в кімнаті молодшого інспектора. Раніше провіряли ДІЗО прокурор, санстанція, недоліків не було, значить в камерах було 18 градусів. Лише у випадку аварії могла виключатися котельня, а після усунення котельня працювала знову. Система опалення стара. Возіян вказівок палити по годинам не давав.
Свідок ОСОБА_66 , заступник чергового ШВЦ, здійснював нагляд за засудженими, щоб не порушували порядок, з приводу опалення пояснив, що невідомо про те, чи були проблеми по температурному режиму в ДІЗО.
Свідок ОСОБА_28 , заступник начальника з нагляду безпеки та оперативної роботи ШВЦ, пояснив, що приїхала перевірка із своїм градусником, все було швидко, спонтанно, на їхньому градуснику була зовсім інша температура, ніж на градуснику в Дізо. Крім того, потрібно було , щоб градусник постояв, щоб набігла температура. Двері в ДІЗО були відчинені. Раніше не один раз була перевірка, але зауважень не було. В ДІЗО є градусники, в коридорі та кімнаті молодшого інспектора, за температурою слідкують чергові.
Свідок ОСОБА_87 , молодший інспектор ШВЦ, пояснив, що здійснює нагляд за засудженими на виробничому об`єкті, на фермі. Не чув, щоб ОСОБА_18 давав вказівки як опалювати, не чув , що були скарги від засуджених, що холодно. Котельня палилася, батареї були теплі. Як саме працювала котельня йому не відомо, бо він знаходиться на виробничому об`єкті, який за 5 км від котельні, від котельні до Дізо метрів 500. В ДІЗО він не був.
Свідок ОСОБА_77 , молодший інспектор ШВЦ-111, пояснив, що він чергував на фермі або в жилій зоні, декілька раз був в ДІЗО. Хто відповідальний за теплопостачання та чи було холодно в ДІЗО не знає, до нього із скаргою ніхто не звертався;
Свідок ОСОБА_68 , пояснив, що опалювання здійснюється через котельню, графік роботи йому не відомий. Відповідальний за роботу котельні ОСОБА_22 , чи надавав накази ОСОБА_18 щодо опалення йому не відомо.
За таких обставин, орган досудового слідства кваліфікував дії: обвинуваченого ОСОБА_5 (по епізоду відносно осіб, які перебували в ДІЗО ) за ч. 2 ст. 127 КК України, як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного чи морального страждання шляхом мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі з метою покарання його за дії, скоєні ним, а також з метою залякування, вчинене повторно.
Разом з тим, дослідивши докази, надані прокурором, стороною захисту, на думку суду вказане обвинувачення в судовому засіданні прокурором не доведене виходячи з наступного.
В судовому засіданні безспірно встановлено, що котельня опалює всі приміщення ШВЦ № 111, окремої котельні, яка б опалювала ДІЗО не має, що вказує на те, що ОСОБА_18 не міг створити якісь-особливі умови щодо температурного режиму для засуджених, які вчинили дисциплінарні проступки та знаходилися в ДІЗО на відміну від інших засуджених, які перебували на території ШВЦ.
Так, допитані у судовому засіданні в якості свідків працівники ШВЦ № 111 : ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_66 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_69 , ОСОБА_28 , ОСОБА_70 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_79 , ОСОБА_77 , ОСОБА_76 , ОСОБА_27 повідомили суд, що опалювання приміщень у ШВЦ № 111 є центральне: одна загальна система опалювання, одна котельна на всі приміщення ШВЦ № 111, таким чином взагалі не можливо відключити одне окреме приміщення. Від ОСОБА_95 наказів про опалення приміщення ДІЗО з 17:00 по 03:00 годин не було.
Обвинувачення висунуто не конкретно, в обвинуваченні не зазначено від яких саме підлеглих ОСОБА_18 отримував інформацію про низьку температуру в ДІЗО, не зазначено прізвища, імена та по-батькові відповідальних за опалення осіб, яким ОСОБА_18 особисто або через керівний склад виправного центру надавав накази здійснювати опалення із 17 до 03 години.
Зазначені особи не були встановлені і в судовому засіданні, жоден свідок обвинувачення не підтвердив, щоб ОСОБА_18 надавав усний наказ про опалення із 17.00 години до 03 години.
Пояснення потерпілого ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_18 на перевірці сказав черговому, щоб відключили опалення в Дізо, щоб засуджені боялися туди попадати, суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні його покази жоден свідок не підтвердив, а також ОСОБА_16 не зміг конкретно вказати прізвище чергового, якому ОСОБА_18 ніби-то давав вказівку.
В судовому засіданні не доведено про наявність у ОСОБА_18 умислу на катування осіб, які перебували в ДІЗО.
По обвинуваченню ОСОБА_18 здійснював катування чотирьох осіб, які одночасно були в ДІЗО із іншими засудженими , тобто перебували в однакових умовах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що в той же час, коли потерпілий ОСОБА_10 перебував в ДІЗО із 26.02.2013 р.-07.03.2013 р. та із 01.04.-05.04.2013 р., із ним також знаходився в ДІЗО засуджений ОСОБА_96 із 26.02.2013 - 10 діб/, а з 01 квітня 2013 р. ОСОБА_61 ; потерпілі: ОСОБА_8 , який був в ДІЗО із 13 лютого по 22 лютого 2013 р. та ОСОБА_16 /з 23.02.2013 по 28.02.2013 р./, із якими певний час перебували в ДІЗО і ОСОБА_97 та ОСОБА_98 із 20 лютого 2013 р. - 10 діб. Крім того, в період із лютого по квітень місяці 2013 р. в приміщенні ДІЗО за дисциплінарні проступки перебували більше 20 засуджених, що підтверджується списками (а.к.п.201-208 т.3). Тобто разом із потерпілими в одних і тих же умовах перебували інші засудженні, що вказує про відсутність умислу у Возіяна на катування та неможливість створення нелюдських умов одним засудженим , в присутності інших засуджених, яких умови перебування в ДІЗО задовольняли.
Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_18 обвинувачується у вчинені катування засудженого ОСОБА_9 , який перебував у ДІЗО із 16 квітня 2013 р. по 25.04.2013 р., але як видно із «Книги обліку обладнання, роботи та витрат твердого палива в котельні житлової зони № ШВЦ № 111» опалення приміщень здійснювалося лише до 15 квітня 2013 року /включно/ (а.к.п.108 т.3). Із Розпорядження Одеського міського голови № 348-01 від 12.04.2013 р. «Про закінчення опалювального сезону 2012-2013 р.» вбачається, що опалювальний сезон в Одеській області закінчився 14 квітня 2013 року /а.к.п.63 том 5/. Тобто, ОСОБА_99 , знаходився в ДІЗО, в той час коли закінчився опалювальний сезон, що вказує на безпідставність обвинувачення.
Суд визнає неналежними доказами винуватості ОСОБА_5 акт санітарно-епідеміологічної служби України від 03.04.2013 р., протокол огляду місця події від 03.04.2013 року, протокол № 1 проведення досліджень метеорологічних факторів від 03.04.2013 р. /а.к.п.54-58/ , так як в них зафіксовано лише те, що температура в приміщенні ДІЗО, 3 квітня 2013 року була + 11-12 С°, при цьому без об`єктивних доказів, самі по собі вказані документи не підтверджують факту вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим та не можуть бути доказом про щодобову низьку температуру в ДІЗО протягом лютого-квітня 2013 року, як-то зазначено в обвинуваченні.
Протокол огляду місця події від 03.04.2013 року, згідно якого з 11 год. 30 хв. по 11 год.50 хв. проводився огляд приміщення дисциплінарного ізолятору ШВЦ-111, а саме: кімнати молодшого інспектора ДІЗО, камери № 5, 3, складений з недодержанням вимог ст..ст.104 КПК України. З протоколу вбачається, що було проведено огляд місця події слідчим прокуратури Ширяївського району Барбелою /ім`я та по батькові якого не зазначено, як-то передбачено ст.104 КПК України/, із участю спеціаліста помічника санітарного лікаря ОСОБА_50 , чергового помічника начальника установи ОСОБА_100 , при цьому не зазначені дата народження та місце проживання осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії.
Із протоколу видно, що проводився відеозапис відеокамерою, але в протоколі також не зазначено, хто проводив відеозйомку під час огляду місця події. Також до суду не надано сам відеозапис із місця події.
Допитаний свідок ОСОБА_28 , заступник начальника із нагляду безпеки ШВЦ-111, пояснював, що пам`ятає перевірку прокуратури та СЕС, перевіряючі приїхали зі своїм градусником, відразу пішли із вулиці в ДІЗО, перевірка пройшла дуже швидко, зайши-вийшли, термометр в ДІЗО показував зовсім іншу температуру, чим на градуснику, який вони використовували при перевірці. Під час перевірки в камерах нікого не було, камери були всі відчинені на провітрювання. Також, свідок ОСОБА_71 , молодший інспектор, пояснювала, що температуру в камерах не вимірювали, вимірювали лише в коридорі, в камері в той час ніхто не знаходився, двері були відчиненні. В камерах завжди було тепло + 22 градуси Цельсія.
Таким чином, перевіряючі прийшли з вулиці, вимірювали температуру своїм градусником, в приміщеннях не знаходилися більше 20 хвилин, а тому викликає у суду сумнів в правильності вимірювання температури в камерах. Сертифікати на градусники, які використовувалися при перевірці в кримінальному провадженні теж відсутні.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_101 , директор ШВЦ пояснив, що котельня в зимовий період працювала безперебійно, виключали котел, щоб почистити, після чого загружали дрова і знову топили. Є вказівка обласного управління, що якщо температура повітря більше + 12 градусів, то опалювати цілодобово не доцільно.
З огляду на вказане, суд не приймає до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_18 , протокол огляду, з якого видно, що котельня не працювала 03 квітня 2013 року о 13.30 годині, при цьому в протоколі зазначено, що температура на вулиці + 13 градусів /а.к.п.59 т.3/.
Тим більш, допитані в судовому засіданні ОСОБА_15 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_60 , які досудовим слідством були визнанні потерпілими пояснювали, що потерпілими себе не вважають, в ДІЗО було прохолодно, але у зв`язку із тим, що ДІЗО знаходиться в підвальному приміщенні та старе опалювальне обладнання, яке треба міняти. До суду подали заяви відповідно до яких вони себе потерпілими не вважають.
ОСОБА_5 свою вину в скоєні інкримінуємого йому злочину щодо засуджених, які перебували в Дізо, не визнав та пояснив, що котельня працювала цілодобово, могли виключити опалення на 1-2 години на ремонт, або якщо в кімнатах було + 22 градуси, менше + 18 С° не було. Прокурор регулярно проводив перевірки щодо належних умов, зауважень не було. Опалювання центральне, одна котельня на всі приміщення. Він не давав підлеглим вказівки, не опалювати ДІЗО, і його пояснення обвинуваченням не спростовано.
Згідно ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, прокурором в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає виправданню за вказаною статею обвинувачення.
У обвинуваченого не має обставин, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.
При обранні покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, наслідки, які наступили, дані про особу обвинуваченого, який за місцем роботи характеризувався позитивно /а.к.п.169-170 том.3/, одружений а.к.п.158,160 т.4/, раніше не судимий /а.к.п.167 т.1/, на обліку у лікаря та психіатра не перебуває /а.к.п.161 т.4, також суд враховує, що пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, відсутні /а.с.152-162 т./
Також суд враховує, що за період несення служби ОСОБА_5 неодноразово нагороджувався почесними грамотами, подякою та нагрудним знаком, з посади начальника ШВЦ-111 він звільнений 22 серпня 2013 року /а.к.п.91 т.1/, після вчинення злочину минуло більше двох років та ОСОБА_5 жодних правопорушень не вчиняв /а.к.п.23-28 т.5/.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, тобто суд вважає можливим застосувати відносно нього ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням.
Згідно ст.54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» при розгляді справ про злочини, передбачені ч. 2 або ч. 3 ст.365 КК України, суди повинні з`ясовувати, чи є у підсудного військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, і відповідно до ст.54 КК України вирішувати питання про доцільність позбавлення засудженого звання, рангу, чину, класу і зазначати про це у вироку.
Суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин з використанням свого службового становища та маючи спеціальне звання майор внутрішньої служби Державної пенітенціарної служби України, а тому відповідно до ст.54 КК України його слід позбавити цього спеціального звання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_18 особисте зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
З а с у д и в :
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.127, ч.2 ст.365 КК України та призначити йому покарання
за ч.1 ст.127 КК України 4 роки позбавлення волі
за ч.2 ст.365 КК України - 5 років позбавлення волі із позбавленням права займати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах строком 3 роки.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів 5 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах строком 3 роки.
На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - майор внутрішньої служби Державної пенітенціарної служби України.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції
ОСОБА_5 визнати невинуватим за ч.2 ст.127 КК України, в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення та виправдати його по цій статті КК України.
Міру запобіжного заходу особисте зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору

Суддя: ОСОБА_1