Справа № 163/2250/14-к Провадження №11-кп/773/9/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 402 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Дідовичі Ківерцівського району, мешканець АДРЕСА_1 , молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії дозиметрист 1 групи інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 1 категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, з незакінченою вищою освітою, неодружений, не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 402 КК України до покарання у виді службового обмеження на строк 6 (шість) місяців з відрахуванням із суми грошового забезпечення в доход держави 10 відсотків.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 , будучи молодшим сержантом військової служби, на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії дозиметриста 1 групи інспекторів прикордонної служби НОМЕР_2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 1 категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 всупереч ст. 68 Конституції України, ст. 23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, 19 липня 2014 року близько 13 години 30 хвилин у службовому кабінеті на ВПС Рівне в АДРЕСА_2 , відмовився виконувати усний наказ першого заступника начальника ВПС Рівне майора ОСОБА_10 про екіпірування для подальшого несення служби з охорони державного кордону в прикордонному наряді Прикордонний патруль з 14 години 30 хвилин до 21 години.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує вирок у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, за який його засуджено. Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України.

У своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурор посилається на те, що вона побудована на припущеннях. Стверджує, що вирок суду відповідає вимогам закону, а тому підстав для її задоволення немає.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого і його захисника, які підтримали свою апеляцію, прокурорів, які її заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини вчиненої ОСОБА_8 як військовою особою відкритої відмови виконати наказ начальника та кваліфікація таких дій за ч. 1 ст. 402 КК України є обґрунтованими та правильними. Його винуватість у вчиненні цього злочину стверджується наданими і перевіреними у суді першої інстанції доказами.

Зазначені в апеляції захисника доводи щодо відсутності в діях ОСОБА_8 ознак інкримінованого злочину безпідставні й спростовуються сукупністю доказів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 проходить військову службу у ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно контракту.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що дія контракту, укладеного ОСОБА_8 15 квітня 2011 року, в силу ст. 23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року Про часткову мобілізацію та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15 квітня 2014 року № 80-ОС продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.

Відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних сил України кожен військовослужбовець зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відмова ОСОБА_8 виконувати наказ першого заступника начальника ВПС Рівне ОСОБА_10 стверджується актом про таку відмову, а також показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даними в судовому засіданні. Сам обвинувачений цього не заперечує та пояснює своє рішення небажанням подальшого проходження служби.

Наказ, який ОСОБА_8 відмовився виконувати, відданий відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень, і за змістом не суперечить чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина. Дії особи, яка віддала усний наказ, ніким не оскаржувалися. Тому твердження апелянта про те, що не було об`єктивних причин у посиленні прикордонного наряду у той день, не заслуговують на увагу.

В судовому засіданні ОСОБА_8 ствердив, що про продовження дії контракту йому було відомо із списку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 . Посилання апелянта про не доведення до відома обвинуваченого наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 80-ОС є безпідставними.

Посилання захисника на не встановлення судом правового статусу ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованого йому злочину, оскільки той подавав рапорт щодо припинення військової служби після закінчення дії контракту, до уваги судом не приймаються, оскільки такі питання врегульовані Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Доводи апелянта щодо вчинення провокаційних дій зі сторони керівництва прикордонного загону щодо ОСОБА_8 не підтверджені будь-якими доказами, а є лише його припущеннями. Розділом V Дисциплінарного статуту Збройних сил України передбачені можливості звернення військовослужбовців до відповідних осіб і установ у разі порушення їх прав чи законних інтересів.

Аналіз наданих і досліджених у сукупності доказів дав суду підстави дійти правильного висновку щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 402 КК України. Доводи апелянта щодо необхідності закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Як вбачається із вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченому врахував тяжкість, наслідки та обставини вчиненого злочину, його особу.

За таких обставин, доводів незаконності ухваленого вироку апелянтами не доведено, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду від 24 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий
Судді