печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження слідчого слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СГ ГСУ МВС України ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СГ ГСУ МВС України ОСОБА_6 за погодженням із процесуальним керівником - прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , вилучене у нього під час затримання та проведення обшуків, а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone 5S» у чохлі чорного кольору, вилучений під час затримання ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон марки «НТС» ІМЕІ: НОМЕР_1 в корпусі чорно-синього кольору із сім-картою «Київстар» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nokia» модель «Q-670» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 у залізному корпусі без сім-карти; мобільний телефон «Sigma mobile IP-67» ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 в корпусі чорного кольору; планшет марки «Samsung» модель «GT-Р510» 16 Gb, ІМЕІ355. НОМЕР_7 із сім-картою ОГО № НОМЕР_8 , що було вилучене під час обшуку нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що використовується як адміністративна будівля Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в ході обшуку кабінету №325, який використовувався як службовий кабінет заступника Голови ДСНС України ОСОБА_4 ;

- ноутбук марки «Lenovo A-700», model name 20251 № НОМЕР_9 , що належить підозрюваному ОСОБА_4 , що було вилучене за місцем мешкання останнього, а саме за адресою АДРЕСА_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням МВС здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000159 від 23.03.2015 за підозрою колишнього Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_8 та його заступника ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 189 КК України, та за фактами вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

З метою забезпечення можливого застосування конфіскації майна, забезпечення можливих цивільних позовів до підозрюваного, здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ч. 2 КПК України, слідство вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке вилучено у підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. При цьому зазначила, що на даний час цивільні позови в кримінальному провадженні не подавались, а накладення арешту на майно обумовлено необхідністю забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування завданих злочинами збитків.

ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_5 проти клопотання категорично заперечували, зазначивши, що вилучені речі є тимчасово вилученим майном, тому органом досудового розслідування пропущені строки звернення з таким клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Заслухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, арешт може бути накладено на рухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частиною 1 ст. 167 КК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Як встановлено протягом розгляду клопотання та не заперечується учасниками провадження, мобільний телефон марки «iPhone 5S» у чохлі чорного кольору був вилучений під час затримання ОСОБА_4 25.03.2015, вилучення майна відбувалось не на підставі ухвали слідчого судді, а тому вказане майно є тимчасово вилученим.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені під час обшуку речі і документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається з долучених до клопотання ухвал слідчих суддів від 25.03.2015, 02.04.2015, якими надавався дозвіл на проведення обшуку за місцем роботи і проживання ОСОБА_4 , слідчим суддею надавався дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення і вилучення, зокрема, комп`ютерів, на яких здійснюється складання підроблених документів, електронних носіїв інформації, мобільних телефонів, які використовуються для здійснення злочинної діяльності.

Слідчий в судовому засіданні не змогла підтвердити, що за результатами експертизи вилучені в кабінеті ОСОБА_4 мобільні телефони і планшет використовувались для здійснення злочинної діяльності, вилучений за місцем проживання ОСОБА_4 ноутбук використовувався для складання підроблених документів, відповідних документів слідчому судді не надано.

Таким чином, ухвалами слідчих суддів про дозвіл не обшук було прямо надано дозвіл на вилучення комп`ютерів, на яких здійснюється складання підроблених документів, електронних носіїв інформації, мобільних телефонів, які використовувались для здійснення злочинної діяльності, тоді як щодо ноутбуку, мобільних телефонів і планшету, вилучених у ОСОБА_4 , слідством на час проведення обшуку, як і на час розгляду даного клопотання, не встановлено таких критеріїв.

Таким чином, слідчий суддя вважає майно, вилучене у ОСОБА_4 , тимчасово вилученим майном.

Обшуки за місцем роботи і проживання ОСОБА_4 , під час яких було вилучено мобільні телефони, планшет і ноутбуки, проводився 25.03.2015 та 03.04.2015 відповідно.

Як встановлено ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 1 ст. 113 КПК України визначено поняття процесуальних строків, якими є встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Частиною 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Отже, слідчим пропущено строки звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України, та з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку сторона обвинувачення не звернулась.

Вирішувати питання про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку за власною ініціативою слідчому судді повноважень не надано.

На підставі викладеного вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає у зв`язку із пропущенням строків звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Вказане не позбавляє слідчого звернутись до слідчого судді із аналогічним клопотанням, одночасно із подачею клопотання про поновлення пропущеного строку звернення.

Керуючись ст. ст. 113, 117, 167, 170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СГ ГСУ МВС України ОСОБА_6 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1