АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/408/15 Справа № 201/6759/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретарів - ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0000001 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року, ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 квітня 2013року, Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2013 року та 17 дипня 2013 року, щодо

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у

м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_1

обвинуваченого за ч.2 ст.286, ч.1 ст.263, за ч.3 ст.368, ч.2 ст.357 КК України,

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який народився у смт.Теплик Вінницької області,

проживає за адресою

АДРЕСА_2

обвинуваченого за ч.3 ст. 368 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА

Вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.263 КК України на 6 років позбавлення волі, за ч.2 ст.286 КК України на 7 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Виправдано ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.368 КК України у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення; за ч.2 ст.357 КК України виправдано у зв`язку із відсутністю в діянні обвинуваченого ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Обвинуваченого ОСОБА_10 вироком суду засуджено за ч.3 ст.368 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади строком на три роки та конфіскацією всього належного йому майна. Відповідно до ст.54 КК України ОСОБА_10 позбавлено спеціального звання - «майор міліції».

Прокурором принесена апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.368 та ч.2 ст.357 КК України скасувати та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч.3 ст.368 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади на 3 роки, з конфіскацією майна, також в порядку ст.54 КК України позбавити спеціального звання «полковник міліції»; за ч.2 ст.357 КК України визнати винним та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та часткового складання основних покарань призначених за ч 3 ст.368 та ч.2 ст.357, ч.1 ст.263, ч.2 ст.286 КК України остаточно до відбуття призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади на 3 роки, з конфіскацією майна, також в порядку ст.54 КК України позбавити спеціального звання «полковник міліції». Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без змін. Речові докази грошові знаки номіналом 500 гривень передати законному володільцеві ОСОБА_16 . Арешт на майно обвинувачених залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 в принесеній апеляційні скарзі та доповненнях до неї просить вирок суду скасувати в частині визнання його винуватим за ч.1 ст.263, ч.2 ст.286 КК України, кримінальне провадження закрити за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, в задоволенні цивільних позовів потерпілим відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року відносно нього скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням його за ч.3 ст.368 КК України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду щодо ОСОБА_10 скасувати та кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів і вичерпання можливостей їх отримання для доведення винуватості ОСОБА_10 в інкримінованому правопорушенні.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч.3 ст.368, ч.2 ст.357 КК України підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, істотне порушення норм КПК України, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Вважає, що судом не взяті до уваги докази у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України а саме: речові докази предмети хабарів, індетифіковані оперативним підрозділом, облікові записи одержувачів хабарів, списики осіб, вилучені під час оглядів кабінетів обвинувачених, показання свідків хабародавців, матеріали за результатами негласних оперативно розшукових заходів, проведених згідно встановленому порядку, чим зафіксовано систематичну передачу ОСОБА_10 конвертів ОСОБА_9 02 липня 2012, 02 жовтня 2012, 01 серпня 2012, 02 листопада 2012 років. Зміст даних негласних слідчих дій спростовують доводи обвинуваченого та вказують на те, що кожен раз ОСОБА_9 одержував хабар та обговорював з ОСОБА_10 , що ці гроші одержано за невжиття владних заходів до суб`єктів незаконної торгівлі на ринку та прилягаючих територіях. Вважає, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 не вживає ініціативних первинних заходів для виявлення осіб, з яких слід одержувати хабар, а повністю доручив ці функції ОСОБА_10 , втручаючись лише у вирішення питань які останній вирішити не в змозі. Вважає, що неотримання ОСОБА_10 матеріальної допомоги упродовж червня жовтня 2012 року, на яку він по закону мав право, на думку прокурора спростовує доводи обвинувачених щодо повернення боргу. Вважає, що в ході зняття інформації з каналів зв`язку зафіксовано факт умисного невжиття владних заходів по припиненню відомих фактів незаконної діяльності, метою якого є отримання хабарів. Сторона обвинувачення вважає, що в ході негласного аудіо та відео контролю в кабінеті ОСОБА_9 зафіксовано, що ОСОБА_9 знав про незаконну діяльність в сфері реалізації тютюнових виробів і спільно з ОСОБА_10 , мав зацікавленість в потуранні та приховуванні таких фактів, на що прокурором наведені окремі вирізки з розмов обвинувачених, вказане узгоджується із даними «списку» ОСОБА_10 щодо розподілу надвоє хабарів одержаних від ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Відповідно до даних негласного аудіо та відео контролю діалогу ОСОБА_19 із ОСОБА_20 за 01,18 листопада 2012 року питання розміщення незаконних торгових місць та суми хабара останній дійсно узгоджує з начальником. Факт одержання хабара від ОСОБА_19 підтверджується тим, що під час огляду кабінету ОСОБА_21 02 листопада 2012 року в конверті з грошима, переданими йому у цей день ОСОБА_10 , виявлено один грошовий знак номіналом 500 гривень індетифікований УВБ під час вручення ОСОБА_19 і переданий нею в якості хабара. Державне обвинувачення наполягає на позиції, викладеній в обвинувальному акті 17 листопада 2014 року, згідно якої неможливо встановити, яку суму від сум хабарів, зібраних ОСОБА_22 за жовтень 2012 року становлять 11 тисяч гривень, передані ним ОСОБА_9 . Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги як джерело доказу, витяги з документів та безпідставно відхилив клопотання прокурора про подання оригіналів документів для їх співставленням з наданими до суду і відкритими для захисту витягами з цих документів. Звертає увагу на те, що судом в порушення вимог ст. 374 КПК України не надно оцінки змісту мотивувальної частини постанови про закриття кримінального провадження №00000556, в ході розслідування якого перевірено доводи ОСОБА_9 щодо законності і належності протоколів ОРЗ. Вказує на те, що досудовим розслідування ОСОБА_9 інкриміновано лише доведені епізоди одержання хабарів, тому 25 березня 2013 року оригінали матеріалів ОРЗ на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року №969т законно виділено в окреме провадження, у зв`язку з чим з оригіналів МЗ ОРЗ відповідно до ч.6 ст.99 КПК України слідчим виготовлено витяги у виді фрагментів текстів, скомпільованих у протоколі дослідження інформації складених згідно вимог ст.266 КПУ України та відеозаписів, що додані до протоколу на 2 оптичних дисках. Вказує на те, що стороною обвинувачення 04 та 19 листопада 2014 року подано клопотання про надання часу для відкриття сторонам оригіналів протоколів за результатами ОРЗ в задоволені яких судом безпідставно було відмолено, однак судом не враховано, що з 25 березня 2013 року відповідні матеріали були відсутні в розпорядженні сторони обвинувачення. Вважає, що матеріали кримінального провадження № 000556 не могли бути відкриті стороні захисту у квітні 2013 (коли відкривалися матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_21 ОСОБА_22 ), бо на той час кримінального провадження вказаного провадження не існувало; кримінальне провадження № 00000556 не становить кримінального провадження №0000001, у зв`язку з чим його матеріали є унікальними для цього провадження і відкриваються окремим порядком; надані прокурором матеріали 28.11.2014 було відкрито захисту під час оголошеної судом перерви, що повністю відповідає вимогам ч.11 ст.290 КПК України; висновок про те, що «ці матеріали» не відкривалися обвинуваченням захисту, суд зробив без їх дослідження, у зв`язку з чим висновки суду вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вказує на те, що судом на надана належна правова оцінка показанням свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , які в своїх показах суду вказали про причетність начальника міського управління міліції ОСОБА_9 в одержанні хабарів ОСОБА_10 .

Не погоджується з висновками суду з приводу кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_22 як одного кримінального правопорушення, оскільки вказані висновки не відповідають фактичним обставинам провадження, так як останній вчинив 21 окреме один від одного, перше з яких отримання хабара від ОСОБА_26 передбаченого ч.1 ст.368 КК України, кожне інше за ч.3 ст. 368 КК України з кваліфікуючою ознакою повторність.

Виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.357 КК України вважає безпідставним. Вважає, що судом не взято до уваги докази, здобуті під час досудового розслідування, а саме те, що ОСОБА_9 отримав кримінальну спрау №41042216 для доставляння її до суду у порядку ст.232 КПК України (1960р), певний час зберігав її у окремій папці в шафі за місцем свого проживання до якого не мають доступ підпорядковані йому особи, чим на думку прокурора спростовуються доводи захисту. Вказує на те, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_27 , який вказав зберігання ОСОБА_9 кримінальних справ поза встановленого місця є звичайною практикою, не враховано також і той факт, що у службовому сейфі обвинуваченого виявлено 11 кримінальних матеріалів періоду 2005 2011 років, які були приховані від прокурорського нагляду.

Звертає увагу на невідповідність висновків суду фактичним обставинам в частині оцінки судом довідки апеляційного суду про надання дозволів УВБ на проведення ОРЗ, однак останні не мають ніякого відношення до проведення в межах оперативно розшукової справи №2928 ОРЗ управлінням СБУ.

Також в апеляції вказує на безпідставне визнання пом`якшуючою покарання обставиною добровільне відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_28 шкоди, так як згідно показань потерпілої гроші передані задля дачі останньою неправдивих показань; усупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд у вироку не зазначив підстави відмови в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_29 до обвинуваченого; суд допустив неповноту судового розгляду, не дослідивши і не перевіривши питання щодо майна ОСОБА_9 на який накладено арешт; не допитано свідка ОСОБА_30 , яка під час досудового розслідування вказувала, що під час спільного проживання обвинувачений зберігав вдома значні суми грошей у доларах США та інших валютах.

Обвинувачений ОСОБА_9 в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує про те, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через істотне порушення норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду. Обвинувачений посилається на істотне порушення норм КПК України: вказані у вироку суду експертні висновки та документи визнані судом як належні і допустимі докази, не були предметом безпосереднього дослідження судом, останні під час судових засідань не оголошувались та не досліджувались; проведення обшуку 02 листопада 2012 року за місцем проживання ОСОБА_9 проведено неналежним суб`єктом, який на той час не був уповноважений на проведення даної слідчої дії та не відносився до групи слідчих по даному провадженню, результати проведеної слідчої дії вважає недопустимим доказом, оскільки остання проведена не уповноваженою особою без присутності захисника ОСОБА_15 та в недозволений час для проведення слідчих дій, а саме 23:26 годині, також ОСОБА_9 посилається на те, що під час проведення слідчої дії він незаконно утримувався співробітниками міліції в службових автомобілях, якими був підданий катуванню.

Щодо засудження за ч.2 ст.286 КК України вказує, що в Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) внесені відомості не уповноваженою особою; вважає недопустимим доказом фотознімки із зображенням пошкоджень авто, які були направлені з Департаменту внутрішньої безпеки; посилається на порушення порядку витребування медичних довідок потерпілої Дзюби. Вважає, що комісійні судово медичні експертизи призначалися і проводились до внесення ЄРДР даних про вчинення кримінального правопорушення за фактом ДТП; визнані джерелом докази висновки судово медичної експертизи від 26 вересня 2007 року, комплексної комісійної судово авто технічної експертиз безпосередньо досліджені під час судового розгляду не були та по кожному з них наявні підстави для визнання останніх недопустимими доказами, оскільки постанова слідчого прокуратури м Дніпродзержинська від 30 липня 2008 року не була скасована, що унеможливлює використання наявних в ній доказів, Вважає, що прокурором не враховано те, що постанова суду від 14 лютого 2013 року вимагає проведення досудового слідства відповідно до вимог ст.214 КПК Україні. Посилання суду на медичні картки потерпілих є необґрунтованим так як останні були вилучені з істотним порушенням норм КПК України без доручення слідчого. Вважає, що судом безпідставно взяті до уваги висновки судово- медичних експертів від 15 та 28 лютого 2013 року оскільки призначалися та проводились до внесення відомостей до ЄДРДР, а висновки за результатами яких надані особами які не мають статусу експертів. Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги висновки первинної судово-балістичної експертизи, в якій експертом вказано про неможливість надання відомостей щодо справності зброї, повторна балістична експертиза в порушення вимог закону не була досліджена, вказує на істотні суперечності та неповноту вказаних експертиз, які не були усунуті, зазначає також про те, що під час досудового розслідування та судом безпідставно не визнано речовим доказом та не пред`явлено для огляду стороні захисту магазин, пружина, патрони, гільзи, витяжка зі ствола, які потім з місця зберігання під час виконання вимог ст. 290 КПК України слідчим не витребувались, у зв`язку з чим з огляду на відсутність посилань на предмет кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України тобто факультативної ознаки складу злочину ставить під сумнів належне дослідження об`єктивної сторони злочину, вказує також проте, що після вилучення вказано пістолету 02 листопада 2012 року у передбачений законом строк кримінальна справа за ч.1 ст.263, ч.2 ст.286 КК України порушена не була. Істотними порушеннями вимог КПК України є: наявність підстав для закриття кримінального провадження за ч.1 ст.263 КК України, порушення правил підсудності, а саме посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинську від 30 квітня 2013 року та порушення права на захист обвинуваченого під час визначення підсудності в апеляційному порядку; порушення таємниці нарадчої кімнати, яка на думку ОСОБА_9 виявилась у тому, що з моменту видалення колегії суддів 29 травня 2013 року до нарадчої кімнати та оголошення ухвали суду сплинуло 1 хв., резолютивна частина даного рішення в матеріалах справи відсутня. Також в апеляції посилається на невідповідність висновків суду ступеню тяжкості скоєного правопорушення та особі обвинуваченого, на неповноту судового розгляду яка виразилась у безпідставному відмовленні в задоволенні ряду клопотань, на доводи яких суд не надав належної оцінки; вказує також на порушення вимог КПК України при вирішенні долі речових доказів по справі. Звертає увагу суду та просить розглянути письмові клопотання про визнання результатів оперативно розшукових заходів недопустимими доказами і порушення конституційного права на таємницю спілкування та приватного життя. Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження виразилась у тому, що висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду; судом не взяті до уваги докази які могли істотно вплинути на його висновки, та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення у судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Також посилається на порушення вимог КПК України стосовно обрання та продовження дії запобіжного заходу щодо обвинувачених.

В доповненнях до апеляційної скарги вказує, що всупереч ст.ст.68,129 Конституції України, п.1 ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.14, 55 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.24, 380 КПК України головуючий суддя ОСОБА_1 після отримання 30 липня 2013 року апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2013 року про відмову у роз`ясненні судового рішення до 30 березня 2014 року приховував останню в матеріалах справи, а лише після спливу 8 місяців направив скаргу адресату. Також посилається на те, що суддя ОСОБА_1 аналогічно в період з 17 липня 2013 року по 30 березня 2014 року приховував в матеріалах провадження апеляційну скаргу від 12 червня 2013 року, яка до теперішнього часу апеляційним судом не розглянута та рішення по суті не прийнято, на підставі вищезазначеного обвинувачений вважає, що вказаними діями судді обмежено прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Обвинувачений ОСОБА_10 , обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, вказує, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, винесеним з істотними порушеннями норм кримінально процесуального законодавства. Зазначає, що неповнота судового розгляду виразилась у безпідставній відмові в задоволенні ряду клопотань та їхньому не розгляді, а саме клопотання про визначення територіальної підсудності, витребування книги обліку речових доказів, виклик свідків захисту, про визнання заяв свідків про вчинення правопорушення недопустимими доказами, також обвинувачений звертає увагу, що під час судового розгляду думка захисників та обвинувачених не з`ясовувалась, чим порушено було його право на захист, всупереч вимогам ст.358 КПК України не були безпосередньо досліджені висновки судових експертиз, речові докази (грошові кошти). Вказує на те, що ряд доказів, а саме протоколів та витягів за результатами проведених оперативно розшукових заходів, стороною обвинувачення в порушення вимог ст.290, 517 КПК України не були відкриті. Також судом не розглянута та не дослідження версія обвинуваченого ОСОБА_10 про існування між ним та ОСОБА_16 цивільно-правових відносин, згідно якого останній передав особисте майно (ліцензійні відеодиски) під подальшу реалізацію нею, на виконання угоди ОСОБА_16 передала грошові кошти на суму 4500 гривень за реалізацію дисків, залишок від яких залишилась винною, недосліджений факт передачі суми грошових коштів у якості хабара ОСОБА_10 , оскільки більшість з допитаних осіб в якості свідків не змогла назвати точні суми грошових коштів, а також період їх передачі, не надав оцінки доводам захисту з приводу фальсифікації органами досудового розслідування протоколу огляду грошових коштів від 02 жовтня 2012 року за участі ОСОБА_16 , оскільки в ньому не зазначено серії і номеру грошових купюр номіналом 500 гривень, а також їх кількість які були вручені 02 жовтня 2012 року ОСОБА_16 , не надано оцінки невідповідності часу огляду грошових купюр вказаних в протоколі, зазначеним на відеозаписі. Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження виразилось у тому, що не надана оцінка показанням свідків, часу прийняття заяви про вчинення злочину від 14 осіб з різницею в часі 6-20 хвилин, також вказані протоколи складені з порушенням КПК України, що на думку обвинуваченого свідчить про їх фальсифікацію, звертає увагу на процесуальні порушення які були допущені під час проведення обшуку автомобіля «Кіа РіО», приміщення громадської приймальні, обшук в якому 02 листопада 2012 року був проведений без відповідної санкції суду, також посилається на те, суд безпосередньо не дослідив вилучені кошти під час обшуку авто на суму 2000 гривень, не мав права у вироку суду обґрунтовувати як доказ. Вказує на обмеження право володіння і користування особистими речами, а саме вилученим з порушення норм права - щоденником, зазначає на недопустимість доказу висновку судово-почеркознавчої експертизи, оскільки у якості об`єктів дослідження були використані недопустимі докази: особисті записи з блокноту ОСОБА_10 . Також посилається на порушення права на захист, яке виразилось у не ознайомленні з висновками експерта, не з`ясуванні думки учасників процесу з приводу заявлених клопотань, незабезпечення участі захисника під час проведення слідчих дій. Суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме те, що дільничний інспектор ОСОБА_10 з 28 вересня 2012 по жовтень 2012 року перебував в щорічній відпустці, так у вказаний період не виконував будь - яких службових обов`язків. Істотні порушення норм КПК України на думку обвинуваченого виразились у тому, що за наявності підстав для закриття кримінального провадження останнє не було закрито, оскільки ніяких хабарів від свідків він не отримував, а лише віддав борг ОСОБА_9 , що не є кримінально караним діянням, а між ним та ОСОБА_16 були цивільно правові відносини, та остання діяла під тиском співробітників УВБ у Дніпропетровській області; вказує також, що судове рішення ухвалене незаконним складом суду, оскільки головуючому по справі судді заявлялося клопотання про його відвід, також звертає увагу на те, що ряд судових засідань був проведений без учасників судового засідання явка яких належним чином забезпечена не була, та фіксування судового процесу не здійснювалось, про що свідчить відсутність технічного носія, з приводу чого стороною захисту заявлялось відповідне клопотання, яке судом належним чином розглянуто не було; зазначає проте, що судове засідання здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою, а саме судового засідання від 18 грудня 2012 року під час проголошення ним останнього слова, також посилається на порушення правил підсудності.

Захисник ОСОБА_31 вирок суду вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ґрунтується на суперечливих доказах. Неповнота та односторонність судового розгляду на думку захисника виразилась в тому, що залишився не дослідженим і не доказаним той факт чи дійсно вказані громадяни в зазначений період часу здійснювали торговельну діяльність, яким саме видом продукції та в якій кількості і на яку суму; висновки суду викладені у вироку про те, що заяви свідків не зіставляються з їх показами не відповідають доказам дослідженим під час судового розгляду; недосліджений факт передачі суми грошових коштів у якості хабара ОСОБА_10 , оскільки більшість з допитаних осіб в якості свідків не змогла назвати точні суми грошових коштів, а також період їх передачі. Вказує, що всі заяви написані свідками після 02 листопада 2012 року тобто після затримання ОСОБА_10 , а ініціатором написання таких заяв були співробітники УВБ. Судом не надано оцінки тому факту, що заяви свідків не відповідають вимогам ст.94-98 КПК України оскільки не містять часу, місця його складання, особи яка їх склала, також захисник звертає увагу суду на те, що вказані заяви складені в один день та час їх складання не співпадає з часом зазначеним свідками, дані заяви внесені в ЄРДР були внесені з порушення строків передбачених ст.214 КПК України. Вказує на те, що свідки по справі відносно яких була винесена постанова слідчого від 12 квітня 2013 року про закриття кримінального провадження, не повинні були бути допитані районним судом у якості свідків, так як їх правовий статус не визначено належним суб`єктом. Вважає, що висновки суду про отримання ОСОБА_10 хабара від ОСОБА_32 в порушення ч.1 ст.411 КПК України не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду і знаходяться у протиріччі з показами свідка ОСОБА_33 . Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам захисту з приводу фальсифікації органами досудового розслідування протоколу огляду грошових коштів від 02 жовтня 2012 року за участі ОСОБА_16 , оскільки в ньому не зазначено серії і номеру грошових купюр номіналом 500 гривень, а також їх кількість які були вручені 02 жовтня 2012 року ОСОБА_16 , не надано оцінки невідповідності часу огляду грошових купюр вказаних в протоколі зазначеним на відеозаписі, вважає що огляд грошових купюр проведений неналежною особою о/с УВБ ОСОБА_34 , а не слідчим даного підрозділу, без роз`яснення учасникам їхніх прав та обов`язків. В матеріалах провадження відсутні докази того, що приміщення по АДРЕСА_3 де проводився огляд є місцем події, огляд якого був проведений без вмотивованої ухвали суду та письмової згоди власника. Вказує, що апеляційний суд Дніпропетровської області не міг надати дозвіл на проведення ОТЗ щодо ОСОБА_10 19 вересня 2012 року на підставі заяви ОСОБА_16 так як остання не відповідала вимогам закону. Неповнота судового розгляду на думку захисника виразилась також необґрунтованому відхиленні клопотання сторони захисту про призначення ряду експертиз. Вважає, що вилучений під час огляду місця події 02 листопада 2012 року аркуш паперу з записами, вилучений з порушенням норм КПК України, також вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставин провадження в частині оцінки судом показань свідка ОСОБА_35 та вважає, що стороню обвинувачення не надано доказів того, яким чином вказана купюра від ОСОБА_36 потрапила до ОСОБА_10 . На підставі зазначеного вважає, що висновки районного суду ґрунтуються на суперечливих показах свідків, достовірність яких не перевірена та на доказах зібраних з порушенням вимог кримінально процесуального закону, у зв`язку з чим просить кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України закрити.

В доповненнях до апеляційної скарги просить скасувати ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 квітня 2013 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та ухвалу про вирішення підсудності по справі у зв`язку з тим, що суд прийнявши рішення про продовження строку тримання під вартою керувався нормою закону ч.3 ст.315 КПК України, якою передбачено розгляд клопотань про обрання, зміну, скасування заходів забезпечення кримінального провадження, тобто суд застосував норму КПК яка поширюється на судовий розгляд; також на думку захисника рішення ухвалено незаконним складом суду, а мотиви з яких суд виходив направляючи справу для вирішення підсудності не передбачені нормами КПК України, звертає увагу на те, що в оскаржуваних ухвалах суду в супереч вимогам ч.3 ст.372 КПК України відсутня інформація про строк і порядок набрання ухвали законної сили, а також строк і порядок її оскарження. Також в доповненнях просить скасувати ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2013 року, 17 липня 2013 року; скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 та звільнити його з під варти в залі суду. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом апеляційної інстанції в порушення вимог кримінально процесуального законодавства визначена територіальна підсудність, не з`ясована думка учасників судового процесу з цього приводу. Вважає, що ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2013 року не містить відомостей про обставини, які свідчать про існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, в порушення вимог ст.376 КПК України головуючий в с удовому засіданні не роз`яснив порядок і строк оскарження ухвали суду, яка в свою чергу після проголошення негайно вручена обвинуваченим не була. Звертає увагу на те, що строк тримання під вартою обвинувачених закінчився 30 червня 2013 року і після його закінчення під вартою останні утримувались незаконно. Вказує, що суд розглядаючи лише клопотання ОСОБА_9 вдруге позбавив захисника ОСОБА_11 та її підзахисного права заявляти клопотання про звільнення ОСОБА_10 з під варти. Вважає, що судом першої не вмотивовано рішення про продовження строку тримання під вартою, оскільки не вказані ризики передбачені законом.

Обвинуваченим ОСОБА_9 принесені заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він вказує, що стороною обвинувачення не проведено низки процесуальних дій для встановлення суми коштів переданих ОСОБА_10 , також не перевірена версія останнього з приводу існування між ним та ОСОБА_16 цивільно правових відносин. Вважає, що районний суд даючи оцінку проведеним оперативно розшуковим заходам з приводу їх допустимості діяв в повній відповідності вимогам ст. 65 КПК України; протоколу від 25 березня 2013 року, на який посилається прокурор недопустимим доказом у зв`язку з викладенням в останньому завідомо неправдивих даних про час його складання. Зазначає, що під час проведення 06 грудня 2012 року процесуальної дії огляду речей і документів без дозволу суду слідчий перевищив свої службові обов`язки у зв`язку з чим отримані в результаті докази є недопустимими, також під час проведення даної слідчої дії не забезпечено присутності обвинуваченого та його захисника, чим порушено право на захист. Вважає, що органи досудового розслідування не надали суду можливості безпосередньо дослідити постанови суду, які свідчать про неправомірне обмеження конституційних прав людини і громадянина, зазначає також , що сторона обвинувачення допустила втрату як самих протоколів отриманих за наслідками негласних розшукових дій та і втрату першоджерела - 19 відеокасет. Зауважує на тому, що якщо сторона обвинувачення не здійснить відкриття матеріалів відповідно до вимог ст.290 КПК України, суд має право не визнавати відомості, що містяться в них, доказом. Необґрунтованими вважає доводи прокурора з приводу телефонних розмов з 15 березня 2012 року по 04 листопада 2012 року, оскільки протоколи за наслідками їх проведення для ознайомлення стороні захисту надані не були. Звертає увагу на те, що протоколи проведення оперативно розшукових заходів до 18 березня 2013 року прокурором досліджено без складання протоколу. Проведені по справі оперативно розшукові заходи вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки ОСОБА_16 звернулася з заявою до МВС про вимагання у неї грошових коштів тільки 02 жовтня 2012 року, а прослуховувався мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_9 згідно наданій прокурором інформації з 15 березня 2012 року. Також вказує, що стороною обвинувачення не надано даних з приводу проведення ОРЗ з 15 березня 2012 року, також не повідомлялось прокурором про виявлення тяжких та особливо тяжких злочинів. Документи на які посилається прокурор вважає такими, що отримані з порушенням порядку одержання доказів, також необґрунтованими вважає доводи прокурора з приводу витребування протоколів та додатків до них, оскільки на думку обвинуваченого судом буде порушено принцип змагальності сторін. Звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду справи необхідно з`ясувати чому у кримінальному провадженні порушеному відносно ОСОБА_10 02 листопада 2012 року і 12 листопада щодо ОСОБА_9 відсутні письмові доручення слідчого на зняття інформації з каналів зв`язку та постанови слідчого про визнання носіїв інформації доказами та долучення їх до справи. Вказує на те, що проведення слідчої дії огляду речей і предметів від 02 жовтня 2012 року та 31 жовтня 2012 року проведено з істотним порушенням вимог КПК України, а саме у якості спеціаліста залучено зацікавлену особу - співробітника УВБ, перед початком слідчої дії учасника не роз`яснені їхні процесуальні права, всупереч вимогам ст.85 КПК України відеозапис слідчої дії продемонстрований учасникам не був, про що окремий протокол не складався. Вважає, що ряд доказі на які посилається сторона обвинувачення є недопустимими оскільки отримані в порушення вимог КПК України, а більшість висновків експертів за фактом ДТП були проведені до внесення відомостей до ЄРДР або на фактичних даних отриманих без дозволу суду, або письмового доручення слідчого.

Згідно вироку суду обвинуваченого ОСОБА_9 засуджено за те, що він 28 червня 2007 року близько 05.00 години, керуючи на підставі довіреності від 05.05.2007 року, виданої ОСОБА_37 , легковим автомобілем марки «Мерседес-Бенц-280Е», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходилися пасажири ОСОБА_38 - на задньому пасажирському сидінні праворуч, ОСОБА_39 - на задньому пасажирському сидінні ліворуч, ОСОБА_29 - на передньому пасажирському сидінні, достовірно знаючи про те, що відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснюючи у м.Дніпродзержинську рух смугою (Смуга-1) автодороги пр.Аношкіна у напрямі до мостопереходу над р.Дніпро - на відстані від перехрестя пр.Аношкіна з вул.Сировця до ділянки навпроти буд.119-б по вул.Арсенічева, в умовах випадіння у м.Дніпродзержинську з 03 години 30 хвилин до 04 години 24 хвилини опадів в кількості 2мм, завідомо знаючи про існування фактору небезпечності дорожньої обстановки - мокрого дорожнього покриття, що зумовлює зниження ступеню зчеплення колісної частини автомобіля з таким дорожнім покриттям, діючи завідомо у невідповідності до зазначених вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України - не враховуючи дорожню обстановку, зокрема фактор мокрого дорожнього покриття, раптово намагаючись змінити напрям (вектор) руху автомобілю - вивести автомобіль на смугу (Смуга-2) автодороги, розташовану праворуч уздовж Смуги-1, раніше обраної ОСОБА_9 , виконав недопустимий маневр - різкий відворот рульового колеса автомобіля праворуч, що в умовах мокрого дорожнього покриття призвело до некерованого заносу корпусу автомобіля праворуч поза волею ОСОБА_9 і загрози виїзду автомобіля на мокрий грунт, що відділяє Смугу-1 від Смуги-2; далі, продовжуючи діяти в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України, намагаючись відновити рух автомобіля відповідно до первинного напряму (вектору) руху, ОСОБА_9 виконав наступний недопустимий маневр - різкий відворот рульового колеса ліворуч, що в умовах мокрого дорожнього покриття призвело до втрати ОСОБА_9 керування автомобілем, і поза його волею спричинило некерований занос корпусу автомобілю ліворуч; вибуття автомобіля в зазначеному стані за межі лівого узбіччя проїзної частини, подальшого руху автомобіля юзом в сторону залізобетонної електроопори, правою боковою стороною вперед, з розворотом передньої частини кузова проти ходу годинникової стрілки під гострим кутом стосовно попереднього вектору руху автомобіля; потужного динамічного контакту (зіткнення) правої задньої частини автомобіля (в області правих дверей) із зазначеною вертикальною залізобетонною опорою лінії електричних мереж, розташованою навпроти будинку № 119-б по вул.Арсенічева у Заводському районі м.Дніпродзержинська, внаслідок чого останню зруйновано.

Внаслідок пошкодження, опора під дією власної ваги впала на корпус автомобіля «Мерседес-Бенц-280Е» в ділянці задньої правої частини його салону, зумовивши значну деформацію кузову автомобіля (втиснення донизу в салон) та утворення тілесних ушкоджень у пасажирів.

Дії водія ОСОБА_9 під час керування автомобілем «Мерседес-Бенц-280Е», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідають вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «Мерседес-Бенц-280Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_40 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_38 - тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, смерть останнього настала від закритої черепно-мозкової травми зі зламом кісток черепу, що супроводжувалося крововиливами під оболонки у речовину та шлуночки мозку.

Також обвинувачений ОСОБА_9 , проходячи службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах безперервно у період з 01 вересня 1991 року по 02 листопада 2012 року, знаючи вимоги чинного законодавства України щодо порядку придбання та зберігання вогнепальної зброї і боєприпасів до неї, володіючи знаннями з матеріальної частини вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, зокрема знаннями з матеріальної частини короткоствольної вогнепальної зброї, дія якої заснована на принципі віддачі вільного затвору, та боєприпасів до такої зброї - патронів, споряджених твердими металевими снарядами, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_9 , діючи умисно, за невстановлених обставин, але не раніше 01 січня 1994 року (більш точні данні не встановлено), не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї - тих, що не належать до табельної вогнепальної зброї і боєприпасів, закріплених за ним за місцем служби, достовірно знаючи, що наявність дозволу на такі дії вимагається відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (що діяв до прийняття Закону України від 27.04.2007 року № 997-V) та ч.2 ст. 325 ЦК України (що набрав чинності з 01.01.2004 року і діє по цей час), Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», придбав у невстановленої особи предмети, що завідомо для нього належать до вогнепальної зброї і боєприпасів до неї:

- пістолет, який належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї нестандартного типу - колишнього дробового самозарядного пістолету виробництва Германії моделі «GOVERNMENT» калібру .35gren (умовний калібр 9 мм дробовий), заводський номер НОМЕР_2 , дія якого заснована на принципі віддачі вільного затвору, з каналу стволу якого саморобним способом видалений запобіжний елемент;

- шість боєприпасів, виготовлених саморобним способом з використанням гільз патронів калібру .35gren (умовний калібр 9 мм дробовий), придатних для розміщення в патроннику зазначеного пістолету, споряджених снарядами несмертельної дії шляхом видалення еластичного снаряду і встановленням замість нього металевого снаряду сферичної форми; зазначений пістолет придатний для стрільби як стандартними дробовими патронами калібру 35GR (9 мм), так і кожним з шести вказаних нестандартних патронів.

Придбавши без передбаченого законом дозволу зазначені вогнепальну зброю та боєприпаси до неї - пістолет моделі «GOVERNMENT», номер НОМЕР_2 калібру .35gren (умовний калібр 9 мм дробовий) та шість патронів до нього калібру .35gren (умовний калібр 9 мм дробовий), обвинувачений ОСОБА_9 умисно приступив до їх зберігання без передбаченого законом дозволу, здійснюючи таке за невстановлених обставин у період до 02 листопада 2012 року. Зокрема, ОСОБА_9 за невстановлених обставин, у період 2010 року, але не раніше березня 2010 року (більш точні данні не встановлено), умисно, не маючи на те дозволу, розмістив зазначені вогнепальну зброю та боєприпаси за місцем свого проживання - у квартирі, що перебувала у його володінні, за адресою АДРЕСА_1 , та приступив до їх умисного зберігання без передбаченого законом дозволу, які були виучені 02 листопада 2012 року під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 за вищевказаною адресою.

Вироком суду ОСОБА_9 виправданий у предявленому обвинуваченні за ч.3 ст.368 КК України у звязку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення з тих підстав, що в ході судового провадження встановлено, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення в остаточній редакції, являється припущенням органу досудового розслідування, оскільки не ґрунтується на доказах зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні. Зокрема ОСОБА_9 обвинувачується в одержанні хабара за попередньою змовою з ОСОБА_10 , однак зі зміненого обвинувального акту випливає, що таке обвинувачення пред`явлено не у категоричній та точній формі, оскільки в порушення вимог ст.91 КПК України, не містить обов`язкових відомостей про подію кримінального правопорушення, у вигляді початку вступу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у попередню змову на спільне вчинення кримінального правопорушення та обставин за яких останні дійшли домовленості про порядок їх злочинної діяльності, розподіл між ними ролей, визначення часток в одержанні хабарів. Таке пред`явлене обвинувачення робить неможливим визнання винуватим ОСОБА_9 , через те що за результатами дослідження в ході судового розгляду показань обвинувачених, свідків, письмових документів, звуко- і відеозаписів, а також речових доказів, достовірно знайшов місце тільки лише факт одержання обвинуваченим ОСОБА_9 грошових коштів, переданих обвинуваченим ОСОБА_10 у білому конверті, однак таке діяння не несе за собою кримінального переслідування, оскільки не містить будь-яких ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 КК України, предметом якого є виключно хабар, тобто незаконна винагорода матеріального характеру.

Згідно обвинувального акту в редакції від 17 листопада 2014 року, ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.368 КК України (в редакції закону від 07.04.2011 року), відповідно до якого, обвинувачений ОСОБА_9 , у період з 29 грудня 2009 року по 16 листопада 2012 рік, на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки Міністра внутрішніх справ України № 3292 о/с від 29.12.2009 року, обіймав посаду начальника органу виконавчої влади - Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (далі - ДзМУ). Відповідно до ч.2 ст.20 Закону України «Про міліцію» являвся представником державного органу виконавчої влади, мав право в межах компетенції пред`являти законні вимоги, обов`язкові для виконання громадянами і службовими особами, тобто був представником влади і, отже, службовою особою. Обіймаючи посаду керівника органу державної влади, обвинувачений ОСОБА_9 займав відповідальне становище.

За невстановлених обставин, але не пізніше червня 2012 року, більш точну дату досудовому слідству встановити не довелося можливим, обвинуваченому ОСОБА_9 стало відомо про те, що обвинувачений ОСОБА_10 , який проходить службу на посаді старшого дільничного інспектора міліції служби дільничних інспекторів міліції Заводського районного відділу ДзМУ та відповідно до розпоряджень начальника ДзМУ ОСОБА_9 № 347-р від 25.07.2011 року, № 455-р від 07.10.2011 року та № 218-р від 14.09.2012 року відряджений до території обслуговування Центрального ринку м. Дніпродзержинська і безпосередньо підпорядкований обвинуваченому ОСОБА_9 , вчиняє кримінальні правопорушення, передбачені ст.368 КК України - систематично одержує хабарі у формі систематичних плат (поборів) з фізичних осіб, які здійснюють незаконну діяльність, що утворює різні склади адміністративних правопорушень в галузі торгівлі, на території Дочірнього підприємства «Центральний ринок м.Дніпродзержинська» Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств (далі - Ринок) та на прилеглих територіях за межами Ринку, за невжиття з використанням наданої ОСОБА_10 влади заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_9 , керуючись корисливими мотивами, оголосив безпосередньо підпорядкованому йому обвинуваченому ОСОБА_10 вимогу щодо подальшого спільного систематичного вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.368 КК України, узгодивши із ОСОБА_10 порядок злочинної діяльності відповідно якого ОСОБА_10 зобов`язався продовжити безпосереднє систематичне отримання хабарів у виді щомісячних плат за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП до суб`єктів, що здійснюють незаконну діяльність на Ринку та прилягаючих територіях;

- постійно вивчати стан незаконної діяльності у сфері торгівлі на Ринку та прилягаючих територіях з метою встановлення нових суб`єктів такої незаконної діяльності, яким може бути пред`явлено вимоги про систематичну передачу хабара;

- повідомляти суб`єктів, які ведуть незаконну діяльність у сфері торгівлі та систематично передають хабарі обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , про відомі факти проведення контролюючими та правоохоронними органами контрольних та перевірочних заходів на Ринку та прилягаючих територіях з метою уникнення такими суб`єктами передбаченої законом відповідальності за вчинення протиправних дій у сфері торгівлі.

Обвинувачений ОСОБА_9 у межах погодженого порядку спільної злочинної діяльності за собою залишив:

- погодження запропонованих ОСОБА_10 пропозицій щодо пред`явлення вимог суб`єктам незаконної торгівельної діяльності про систематичну (щомісяця) передачу хабара за невжиття до них заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП;

- забезпечення, із використанням статусу начальника ДзМУ, невжиття працівниками ДзМУ можливих заходів, передбачених ст. 255, 264, 265 КУпАП до суб`єктів, які систематично передають хабарі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Розмір хабарів визначався виходячи з виду незаконної діяльності у сфері торгівлі, предмету такої діяльності.

Умовами спільної злочинної діяльності між обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передбачено, що хабарі систематично - щомісяця, розподілятимуться між ними двома.

Вимоги щодо передачі хабарів ґрунтувалися на можливості вжиття як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 дій з використанням наданої влади:

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усвідомлювали, що:

- в силу ст. 10 Закону України «Про міліцію» в разі виявлення адміністративного правопорушення кожен з них зобов`язаний припинити його і здійснити провадження у справі про адміністративне правопорушення;

- як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 безпосередньо, або ОСОБА_10 за наказом ОСОБА_9 могли в межах компетенції вживати заходів, передбачених ст.ст. 255, 257, 264, 265 КУпАП, в разі виявлення адміністративного правопорушення:

Узгодивши зазначений порядок протиправної діяльності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тим самим вступили між собою у попередню змову на систематичне вчинення кримінальних правопорушень - одержання службовими особами за попередньою змовою між собою хабарів за не вчинення в інтересах тих, хто дає хабарі, чи в інтересах третіх осіб дій з використанням наданої влади.

У період червня 2012 року - 02 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_9 , реалізуючи умови зазначеної попередньої змови із обвинуваченим ОСОБА_10 , спільно з ним одержав хабарі у загальній сумі не менше 52 750 гривень за невжиття кожним із них із використанням влади заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП до низки суб`єктів, які займалися протиправною діяльністю у сфері реалізації товарів населенню, дії яких утворюють різні склади адміністративних правопорушень у галузі торгівлі.

02 липня 2012 року, 01 серпня 2012 року, 02 жовтня 2012 року, 02 листопада 2012 року обвинувачений ОСОБА_10 послідовно передав обвинуваченому ОСОБА_9 частини хабарів, одержаних від осіб, що здійснюють незаконну діяльність у сфері торгівлі.

02 листопада 2012 року під час огляду службового кабінету начальника ДзМУ ОСОБА_9 вилучено передані йому у цей же день ОСОБА_10 частини хабарів у загальному розмірі 11 000,00 гривень.

Так, ОСОБА_10 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з відома останнього, в період з червня по 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_26 , кожен раз перебуваючи на зазначеному торговому місці ОСОБА_26 на Ринку по пров. Цегляний, 69 у м.Дніпродзержинську, хабар у виді 4-х щомісячних плат у розмірі 100,00 гривень кожна, а всього в сумі 400,00 гривень, за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_26 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.164-16 КУпАП, та не вилучення у неї об`єктів адміністративного правопорушення - самогону.

02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього частину хабара - частини (у невстановлених розмірах) одержаних від ОСОБА_26 . 4-х щомісячних плат у розмірі 100,00 гривень кожна, а всього в сумі 400,00 гривень

Так, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з відома останнього, повторно, в період з червня по 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_41 , кожен раз перебуваючи на зазначеному місці здійснення ОСОБА_42 незаконної діяльності - по вул. Мурахтова у м.Дніпродзержинську, хабар у виді 4-х щомісячних плат у розмірі 150,00 гривень кожна, а всього в сумі 600,00 гривень, за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_41 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.160 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення предметів торгівлі з рук.

02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього частину хабара - частини (у невстановлених розмірах) одержаних від ОСОБА_43 . 4-х щомісячних плат у розмірі 150,00 гривень кожна, а всього в сумі 600,00 гривень за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади - за не складення відносно ОСОБА_41 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.160 КУпАП, та не вилучення об`єктів адміністративного правопорушення - предметів торгівлі з рук, у порядку, передбаченому ст.ст.255, 264, 265 КУпАП.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_44 у формі систематичних плат (поборів) повторно, в період з червня по 01 листопада 2012 року, де Гнелиця кожен раз перебуваючи на місці здійснення ОСОБА_45 , незаконної діяльності - на торговому місці ОСОБА_44 на Ринку по пров. Цегляний, 69 м. Дніпродзержинську, отримав хабар у виді 4-х щомісячних плат у розмірі 500,00 гривень кожна, а всього в сумі 2 000,00 гривень, за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_44 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 164-9 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав.

02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього частину хабара - частини (у невстановлених розмірах) одержаних від ОСОБА_46 . 4-х щомісячних плат у розмірі 500,00 гривень кожна, а всього в сумі 2 000,00 гривень за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади - за не складення відносно ОСОБА_44 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 164-9 КУпАП, та не вилучення об`єктів адміністративного правопорушення: оптичних дисків без контрольних марок із об`єктами авторських прав, у порядку, передбаченому ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з відома останнього, повторно, в період з червня по 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_47 , кожен раз перебуваючи на зазначеному місці здійснення ОСОБА_48 незаконної діяльності - по вул. Тагільська у м. Дніпродзержинську, хабар у виді 4-х щомісячних плат у розмірі 150,00 гривень кожна, а всього в сумі 600,00 гривень, за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_47 протоколів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - предметів торгівлі з рук.

02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього частину хабара - частини (у невстановлених розмірах) 4-х одержаних від ОСОБА_49 щомісячних плат у розмірі 150,00 гривень кожна, а всього в сумі 600,00 гривень за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади - за не складення відносно ОСОБА_47 протоколів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП, та не вилучення об`єктів адміністративного правопорушення: предметів торгівлі з рук, у порядку, передбаченому ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_50 , яка не зареєстрована як суб`єкт господарювання, 1 раз у період червня-липня, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, та двічі 30 вересня 2012 року, 01 листопада 2012 року, Гнелиця одержав від ОСОБА_50 через уповноважену нею на передачу грошей особу - ОСОБА_51 , перебуваючи на торговому місці ОСОБА_51 на Ринку - по пров. Цегляний, 69 у м. Дніпродзержинську, хабар в сумі 2 400,00 гривень - у виді 3-х щомісячних плат в розмірі 800,00 гривень кожна, за невжиття протягом 3-х місяців - червня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_50 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.164 КУпАП, не вилучення у неї об`єктів адміністративного правопорушення - сировини та готових продовольчих виробів, та неповідомлення за підвідомчістю у територіальний орган державної санітарно-епідеміологічної служби про факт систематичного порушення ОСОБА_50 вимог п.1.2. Санітарних правил для підприємств громадського харчування № 42-123-5777-91 від 19.03.1991 року, тобто вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 42 КУпАП.

02 липня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього частину (у невстановленому розмірі) хабара у розмірі 2 400,00 гривень частини одержаних від ОСОБА_52 . 3-х щомісячних плат у розмірі 800,00 гривень кожна,

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали від ОСОБА_53 , яка зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності у сфері роздрібної торгівлі з лотків і на ринках / хабар у формі систематичних плат (поборів) у період липня-серпня, вересня - 01 листопада 2012 року, у виді 3-х щомісячних плат в розмірі 300,00 гривень кожна у загальному розмірі 900,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, частину яких 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012, перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , прийняв від ОСОБА_54 (у невстановленому розмірі) хабара у розмірі 900,00 гривень

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_55 у розмірі 600,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_55 у жовтні 2012 року торгівлі предметами одягу з вовни та іншими непродовольчими непромисловими товарами з рук у невстановленому для торгівлі місці - по вул. Мурахтова у Заводському районі м. Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, 02 листопада 2012 року, перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього частину (у невстановленому розмірі) одержаного від ОСОБА_55 хабара у розмірі 600,00 гривень за невжиття протягом жовтня 2012 року дій із використанням влади - за не складення відносно ОСОБА_55 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 160 КУпАП,

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_56 у формі систематичних плат (поборів) 1 раз 29 вересня 2012 року, та 1 раз у період з жовтня по 01 листопада 2012 року, у загальному розмірі 1 600,00 гривень за невжиття заходів, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_56 у вересні, жовтні 2012 року торгівлі овочами та фруктами з рук у невстановленому для торгівлі місці - по вул. Мурахтова у Заводському районі м.Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, за наступних обставин, нвстановлену частину яких 02 жовтня, 02 листопада 2012 року, перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , прийняв від гне лиці.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_32 у розмірі не менше ніж 800,00 гривень щомісячно, а всього у розмірі не менше ніж 3 200,00 гривень, за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_57 у червні, липні, вересні, жовтні 2012 року торгівлі овочами та фруктами з рук у невстановленому для торгівлі місці - біля будинків №№ 6, 8 по вул. Мурахтова у Заводському районі м.Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП,, яастину яких 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , прийняв від Гнелиці.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_58 у формі систематичних плат (поборів) протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року у загальному розмірі 2 000,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_59 незаконної діяльності з розповсюдження поза межами Ринку по пров. Цегляний у Заводському районі м. Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках - аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину яких у невстановленому розмірі 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , прийняв від Гнелиці.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_60 протягом 2-х місяців - червня, вересня 2012 року у загальному розмірі не менше ніж 300,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_61 у червні, вересні 2012 року торгівлі одежею з рук у невстановленому для торгівлі місці - по вул. Тагільська у Заводському районі м.Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, частину яких у невстановленому розмірі 02 липня та 02 жовтня 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, прийняв від Гнелиці.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_62 протягом 3-х місяців - червня, липня, жовтня 2012 року розмірі 300,00 гривень щомісяця, а всього у розмірі 900,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_63 у червні, липні, жовтні 2012 року торгівлі промисловими товарами - трикотажними виробами з рук у не встановленому для торгівлі місці, - по пров. Цегляний у Заводському районі м. Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, частину яких у невстановленому розмірі 02 липня, 01 серпня та 02 листопада 2012 року, перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від останнього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_64 у формі систематичних плат (поборів) у розмірі 500,00 гривень кожна, у загальному розмірі 2 000,00 гривень за невжиття протягом 3-х місяців - червня, липня, жовтня 2012 року, заходів, передбачених ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_65 , незаконної діяльності з розповсюдження на торговому місці на Ринку по пров. Цегляному, 69 у Заводському районі м.Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину яких у невстановленому розмірі 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_66 у формі систематичних плат (поборів) у загальному розмірі 1 050,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_67 незаконної діяльності з розповсюдження поза межами Ринку по вул. Тагільській у Заводському районі м. Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках - аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину якого у невстановленому розмірі 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_68 протягом 3-х місяців - червня, липня, вересня 2012 року, та 1-ї плати у розмірі 2 500,00 гривень протягом жовтня у загальному розмірі 8 500,00 гривень, за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_69 та залученими ним особами у червні-жовтні 2012 року роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії, з рук - на території Ринку по пров. Цегляний, 69 у Заводському районі м. Дніпродзержинська, що має ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 156 КУпАП, або ч. 4 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину яких 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_70 протягом 3-х місяців - червня, липня, вересня 2012 року, та 1-ї плати у розмірі 1 500,00 гривень протягом жовтня 2012 року у загальному розмірі 9 000,00 гривень, за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_71 та залученими ним особами у червні-жовтні 2012 року роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії, з рук - на території Ринку по пров. Цегляний, 69 у Заводському районі м. Дніпродзержинська, що має ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 156 КУпАП, або ч. 4 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину яких у невстановленому розмірі 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_72 у формі систематичних плат (поборів) протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року у загальному розмірі 2 000,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_73 незаконної діяльності з розповсюдження на торговому місці на Ринку по пров. Цегляному, 69 у Заводському районі м. Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину яких у невтановленоу розмірі 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_74 у формі систематичних плат (поборів) протягом 4-х місяців - червня, липня, вересня, жовтня 2012 року у загальному розмірі 2 000,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_75 незаконної діяльності з розповсюдження на торговому місці на Ринку по пров. Цегляному, 69 у Заводському районі м. Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину яких у невстановленому розмірі 02 липня, 01 серпня, 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м. Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_76 у вересні-жовтні 2012 року у розмірі 1 500 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_77 у вересні 2012 року торгівлі овочами та фруктами з рук у не встановленому для торгівлі місці - по вул.Мурахтова у Заводському районі м.Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.160 КУпАП, частину якого у невстановленому розмірі 02 жовтня 2012 року, перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_78 у формі систематичних плат (поборів) протягом 2-х місяців - вересня, жовтня 2012 року у загальному розмірі 1 000 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_79 незаконної діяльності з розповсюдження на торговому місці на Ринку по пров. Цегляному, 69 у Заводському районі м.Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках - аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, частину якого у невстановленому розмірі 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючі повторно, за попередньою змовою між собою, спільно одержали хабар від ОСОБА_16 у формі систематичних плат (поборів) у загальному розмірі 10 200,00 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_16 та залученими нею особами незаконної діяльності з розповсюдження на території Ринку по пров. Цегляному, 69 та по непарній стороні пр. Леніна на ділянці між перехрестями пр. Леніна з пров. Цегляний та вул. Мурахтова у Заводському районі м. Дніпродзержинська, належних ОСОБА_16 примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках - аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-9 КУпАП, або ч. 2 - у разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення, за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з відома останнього, повторно, 02 жовтня 2012 року та 01 листопада 2012 року одержав від ОСОБА_16 , кожен раз перебуваючи на місці здійснення нею незаконної діяльності - на території Ринку по пров. Цегляному, 69 у м. Дніпродзержинську, хабар у загальному розмірі 10 200,00 гривень у виді 2-х щомісячних плат: 02 жовтня 2012 року - у розмірі 4 200,00 гривень за невжиття протягом вересня 2012 року, та 01 листопада 2012 року - у розмірі 6 000,00 гривень за невжиття протягом жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_16 та невстановлених залучених нею осіб, які здійснюють продаж належних їй оптичних дисків із об`єктами авторських прав (реалізаторів), протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.164-9 КУпАП, та не вилучення належних їй об`єктів адміністративного правопорушення - оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав. 02 жовтня та 02 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи у службовому кабінеті начальника ДзМУ по вул. Аношкіна, 7/42 у м.Дніпродзержинську, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийняв від нього частину хабара у невстановленом розмірі.

Також вироком суду ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.357 КК України виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскількисуд прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_9 прямого умислу та корисливого мотиву або інших особистих інтересів на приховування особливо важливих документів, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 КК України.

Згідно обвинувального акту в редакції від 17 листопада 2014 року, ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що за невстановлених обставин, але не раніше 10 січня 2005 року і не пізніше 04 червня 2005 року (більш точні дані не встановлено) ОСОБА_9 , який в період з 21 жовтня 2002 року по 04 червня 2005 рік, обіймав посаду начальника слідчого відділення Баглійського РВ ДзМУ, діючи протиправно - завідомо всупереч порядку, встановленому ст. 232 КПК України (1960 року), який передбачає, що кримінальна справа із затвердженим заступником прокурора обвинувальним висновком направляється до суду виключно прокурором або його заступником, отримав кримінальну справу № 41042216 щодо ОСОБА_80 за ч.2 ст.307 КК України у своє володіння. Усвідомлюючи, що кримінальна справа № 41042216 підлягає направленню у Довгинцівський районний суд м. Кривий Ріг, і з огляду на вимоги ст.ст. 2, 4, 15, 232, 237, 244 КПК України (1960 року) у кримінальній справі має відбутися судове провадження, ОСОБА_9 , всупереч вимогам зазначених норм не передав кримінальну справу будь-якій з посадових осіб прокуратури м. Дніпродзержинськ, уповноважених на вчинення дій щодо направлення кримінальної справи до Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг, свідомо протиправно залишивши її у своєму володінні.

За невстановлених обставин у період 2005 року ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його вищезазначені діяння щодо утримання кримінальної справи №41042216 у своєму володінні є протиправними, і всупереч вимогам ст.ст. 2, 4, 15, 232 КПК України (1960 року) зумовлюють неможливість проведення у кримінальній справі №41042216 судового провадження, постановлення законного та обґрунтованого рішення у ній та неможливість притягнення ОСОБА_81 до кримінальної відповідальності і призначення їй покарання, діючи умисно, в особистих інтересах - з метою укриття фактів вчинення ним цих протиправних діянь і уникнення юридичної відповідальності за їх вчинення, розпочав умисне приховування від Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг та прокуратури м. Дніпродзержинська особливо важливих документів - кримінальної справи № 41042216 у 1 томі на 101 аркуші, яке здійснював до 02 листопада 2012 року включно. Зокрема ОСОБА_9 , діючи умисно, за невстановлених обставин, але не раніше 2006 року (більш точні дані не встановлено), приступив до умисного приховування зазначених особливо важливих документів - кримінальної справи № 41042216 у квартирі, що перебувала у його володінні, за адресою: АДРЕСА_1 , яке здійснював до 02 листопада 2012 року.

02 листопада 2012 року під час обшуку у зазначеній квартирі ОСОБА_9 кримінальну справу № 41042216 було вилучено, а 19 листопада 2012 року її було направлено прокурором м.Дніпродзержинськ в порядку ст.232 КПК України (1960 року) до Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг.

17 грудня 2012 року під час судового розгляду зазначеної кримінальної справи Довгинцівським районним судом м.Кривий Ріг, дії підсудної ОСОБА_81 кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, провадження стосовно неї закрито в порядку ст. 49 КК України, і останню звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Внаслідок зазначених умисних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_82 у період з 10 січня 2005 року по 02 листопада 2012 рік, всупереч вимогам ст.ст.2, 4, 15, 324 КПК України (1960 року), не було піддано кримінальній відповідальності, а у період до 23 жовтня 2009 року всупереч вимогам ст.ст.50, 65 КК України їй не призначено покарання відповідно до санкції ч.1 ст.309 КК України, що було б необхідним і достатнім для її виправлення, упередження вчинення нею нових злочинів, попередження вчинення аналогічних злочинів іншими особами.

Згідно вироку суду обвинуваченого ОСОБА_10 засуджено за те, що він проходячи службу на посаді старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Заводського районного відділу ДзМУ, відповідно до розпорядження начальника ДзМУ ОСОБА_9 № 347-р від 25.07.2011 року, розпочавши обслуговування території Дочірнього підприємства «Центральний ринок м.Дніпродзержинська» Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств (далі - Ринок), приступив до одержання хабарів у період з липня 2011 року по 02 листопада 2012 року у формі систематичних плат (поборів) з фізичних осіб, які здійснюють незаконну діяльність, що утворює різні склади правопорушень в галузі торгівлі, на території Ринку та на прилягаючих територіях за межами Ринку, за невжиття з використанням наданої влади заходів до припинення таких правопорушень та притягнення винних осіб до відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_10 одержав хабар від ОСОБА_26 у формі систематичних плат (поборів) у загальному розмірі 1 600 гривень за невжиття дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 94, ст.97 КПК України (1960 року), а з 17.01.2012 року - передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення господарської діяльності, щодо якої є спеціальна заборона - торгівлі самогоном на торговому місці ОСОБА_26 на Ринку по пров. Цегляний, 69 у Заводському районі м.Дніпродзержинська, а саме обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, протягом липня 2011 року 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_26 , кожен раз перебуваючи на зазначеному торговому місці останньої на Ринку по пров. Цегляний, 69 у м. Дніпродзержинську, хабар у виді 16-х щомісячних плат у розмірі 100,00 гривень кожна, а всього в сумі 1 600 гривень, за невжиття протягом 16-х місяців: липня 2011 року жовтня 2012 року, дій із використанням влади,

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно, одержав хабар від ОСОБА_41 у формі систематичних плат (поборів) у загальному розмірі 1 800 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_42 торгівлі сувенірними виробами з рук у невстановленому для торгівлі місці - за межами Ринку, по вул. Мурахтова у Заводському районі м. Дніпродзержинська, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, а саме ОСОБА_10 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, повторно, протягом липня 2011 року 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_41 , кожен раз перебуваючи на зазначеному місці здійснення останнім незаконної діяльності - по вул.Мурахтова у м.Дніпродзержинську, хабар у виді 16-х щомісячних плат у розмірі 150,00 гривень кожна, а всього в сумі 1 800 гривень, за невжиття протягом 16-х місяців: липня 2011 року жовтня 2012 року дій із використанням влади

Так, ОСОБА_10 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, повторно, протягом вересня 2011 року 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_44 , кожен раз перебуваючи на зазначеному місці здійснення ОСОБА_45 незаконної діяльності - на торговому місці останнього на Ринку по пров. Цегляний, 69 м.Дніпродзержинську, хабар у виді 15-х щомісячних плат (поборів) у розмірі 500,00 гривень кожна, а всього в сумі 7 500,00 гривень, за невжиття протягом 15-х місяців: серпня 2011 року жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_44 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.164-9 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, тотожно, послідовно, з корисливих мотивів, повторно, протягом вересня 2011 року 01 листопада 2012 року, більш точні дані досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_47 , кожен раз перебуваючи на зазначеному місці здійснення ОСОБА_83 незаконної діяльності - по вул. Тагільська у м. Дніпродзержинську, хабар у виді 14-х щомісячних плат (поборів) у розмірі 150,00 гривень кожна, а всього в сумі 2 100,00 гривень, за невжиття протягом 14-х місяців: вересня 2011 року жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_47 протоколів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - предметів торгівлі з рук.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно одержав хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_50 , яка не зареєстрована як суб`єкт господарювання, у загальному розмірі 10 500 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_50 господарської діяльності без державної реєстрації у сфері торгівлі стравою власного швидкого приготування на місці «шаурмою» на території Ринку по пров. Цегляний, 69 у Заводському районі м.Дніпродзержинська, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, або ч. 2 - в разі повторного вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення,

- через уповноважену нею особу - ОСОБА_84 у період вересня 2011 року - січня 2012 року, більш точні дані досудовим слідством не встановлено, кожен раз перебуваючи на території Ринку - по пров. Цегляний, 69 у м. Дніпродзержинську, у виді 4-х щомісячних плат в розмірі 1 500,00 гривень кожна, за невжиття протягом 4-х місяців - вересня-грудня 2011 року дій із використанням влади;

- через уповноважену нею особу - ОСОБА_51 у період лютого-березня 2012 року, травня-липня 2012 року, 30 вересня 2012 року, 01 листопада 2012 року, кожен раз перебуваючи на території Ринку на торговому місці ОСОБА_51 - по пров. Цегляний, 69 у м. Дніпродзержинську, у виді 6-х щомісячних плат: у розмірі 500,00 гривень за невжиття протягом лютого 2012 року, та 5-х плат у розмірі 800,00 гривень за невжиття протягом 5-х місяців - травня, червня, серпня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП.

Крім того обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно умисно, тотожно, послідовно, у період вересня 2011 року - 01 листопада 2012 року, одержав від ОСОБА_53 , кожен раз перебуваючи за місцем здійснення ОСОБА_53 торгівельної діяльності на Ринку - по пров. Цегляний, 69 у м.Дніпродзержинську, хабар у сумі 3 900,00 гривень - у виді 13-х щомісячних плат в розмірі 300,00 гривень кожна, за невжиття протягом 13-х місяців: вересня 2011 року - травня 2012 року, липня жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_53 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.155 КУпАП, та не вилучення у неї об`єктів адміністративного правопорушення - дезінфекційних засобів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно, одержав хабар від ОСОБА_55 у розмірі 4 800 гривень у період жовтня 2011 року - травня 2012 року, жовтня 01 листопада 2012 року, одержав від ОСОБА_55 , перебуваючи у будівлі адміністрації Ринку по пров. Цегляний, 69 у м. Дніпродзержинську, хабар у розмірі 4 800,00 гривень у виді 8-х щомісячних плат у розмірі 600,00 гривень кожна, за невжиття протягом жовтня 2011 року - квітня, жовтня 2012 року, дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_55 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.160 КУпАП, та не вилучення у неї об`єктів адміністративного правопорушення - предметів торгівлі з рук.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно одержав хабар від ОСОБА_56 у формі систематичних плат (поборів) протягом листопада 2011 року - лютого 2012 року, 29 вересня 2012 року та протягом жовтня 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_56 , кожен раз перебуваючи на зазначеному місці здійснення ОСОБА_56 незаконної діяльності - по вул. Мурахтова у м. Дніпродзержинську, хабар у розмірі 3 400,00 гривень у виді 5-х щомісячних плат: 2-х у розмірі 500 гривень за невжиття протягом листопада, грудня 2011 року, та 3-х у розмірі 800,00 гривень за невжиття протягом січня, вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_56 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.160 КУпАП, та не вилучення у неї об`єктів адміністративного правопорушення - предметів торгівлі з рук.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно одержав хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_32 протягом грудня 2011 року 01 листопада 2012 року у розмірі не менше ніж 800,00 гривень щомісячно, а всього у розмірі не менше ніж 8 800 гривень, за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_57 торгівлі овочами та фруктами з рук у невстановленому для торгівлі місці - біля будинків №№ 6, 8 по вул.Мурахтова у Заводському районі м.Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.160 КУпАП,

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно одержав хабар від ОСОБА_58 у формі систематичних плат (поборів) протягом січня 01 листопада 2012 року у загальному розмірі 5 000 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_59 незаконної діяльності з розповсюдження поза межами Ринку по пров. Цегляний у Заводському районі м. Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках - аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких дій протягом року після накладення адміністративного стягнення,

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно, одержав хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_60 протягом березня-жовтня 2012 року, у загальному розмірі не менше ніж 900 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_61 торгівлі одежею з рук у невстановленому для торгівлі місці - по вул. Тагільська у Заводському районі м. Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП,

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно, одержав хабар у формі систематичних плат (поборів) від ОСОБА_62 протягом травня 01 листопада 2012 року у розмірі 300,00 гривень щомісяця, а всього у розмірі 1 500 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_63 торгівлі промисловими товарами - трикотажними виробами з рук у не встановленому для торгівлі місці, по пров. Цегляний у Заводському районі м. Дніпродзержинська, за межами Ринку, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП,

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючі повторно, одержав хабар від ОСОБА_64 у формі систематичних плат (поборів) червня - 01 листопада 2012 року у виді 5-х щомісячних плат у розмірі 500 гривень кожна у загальному розмірі 2500 гривень за невжиття заходів, передбачених ст.255, 264, 265 КУпАП, що тягнуть за собою припинення здійснюваної ОСОБА_65 незаконної діяльності з розповсюдження на торговому місці на Ринку по пров. Цегляному, 69 у Заводському районі м. Дніпродзержинська, примірників об`єктів авторських прав, розташованих на оптичних дисках аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, упаковки яких не марковані контрольними марками, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-9 КУпАП, або ч. 2 - в разі вчинення таких же дій протягом року після накладення адміністративного стягнення,

Крім того, ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, протягом червня - 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_66 , перебуваючи на місці здійснення ОСОБА_67 незаконної діяльності - по вул. Тагільській у м. Дніпродзержинську, хабар у виді 5-х щомісячних плат у загальній сумі 1 350 гривень: 4 плати у розмірі 300 гривень кожна за невжиття протягом 4-х місяців - червня, липня, серпня, жовтня 2012 року, та 1 плату у розмірі 150,00 гривень за невжиття протягом вересня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_66 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.164-9 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, тричі - протягом червня-вересня 2012 року, більш точні дані досудовим слідством не встановлено, та двічі 28 вересня 2012 року, 27 жовтня 2012 року одержав від ОСОБА_68 , кожен раз перебуваючи біля будівлі адміністрації Ринку по пров. Цегляний, 69 у м. Дніпродзержинську, хабар у загальній сумі 10 500 гривень у виді 5-х щомісячних плат: 4-х плат у розмірі 2 000,00 гривень кожна за невжиття протягом 4-х місяців червня-вересня 2012 року, та 1-ї плати у розмірі 2 500 гривень за невжиття протягом жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_68 та залучених ним невстановлених осіб, які здійснюють торгівлю належними йому тютюновими виробами з рук (реалізаторів), протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3, 4 ст.156 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - тютюнових виробів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_85 .Вдіючи умисно, повторно, протягом червня 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_70 , перебуваючи в м. Дніпродзержинську, більш точні данні про місце досудовим слідством не встановлено, хабар у загальній сумі 10 500,00 гривень у виді 5-х щомісячних плат: 3-х плат у розмірі 2 500,00 гривень за невжиття протягом 3-х місяців червня, липня, вересня 2012 року, та 2-х плат у розмірі 1 500 гривень за невжиття протягом 2-х місяців серпня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_70 та залучених ним невстановлених осіб, які здійснюють торгівлю належними йому тютюновими виробами з рук (реалізаторів), протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3, 4 ст.156 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - тютюнових виробів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, протягом червня 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_72 , кожен раз перебуваючи на місці здійснення ним незаконної діяльності - на торговому місці ОСОБА_72 на Ринку по пров. Цегляному, 69 м.Дніпродзержинську, хабар у виді 5-х щомісячних плат у розмірі 500 гривень кожна, а всього в сумі 2 500 гривень, за невжиття протягом 5-х місяців червня-жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст. 255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_72 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.164-9 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, протягом червня 01 листопада 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_74 , кожен раз перебуваючи на місці здійснення ОСОБА_75 незаконної діяльності - на Ринку по пров. Цегляному, 69 м.Дніпродзержинську, хабар у виді 5-х щомісячних плат у розмірі 500 гривень кожна, а всього в сумі 2 500 гривень, за невжиття протягом 5-х місяців червня-жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_74 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.164-9 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав.

Крім того, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, протягом серпня-жовтня 2012 року, більш точні данні досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_76 , кожен раз перебуваючи на зазначеному місці здійснення ОСОБА_77 незаконної діяльності - по вул. Мурахтова в м.Дніпродзержинську, хабар у виді 2-х щомісячних плат у розмірі 1 500 гривень кожна, а всього в сумі 3 000 гривень, за невжиття протягом серпня-вересня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_76 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.160 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - предметів торгівлі з рук.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, протягом вересня - 01 листопада 2012 року, більш точні дані досудовим слідством не встановлено, одержав від ОСОБА_78 , кожен раз перебуваючи на місці здійснення ОСОБА_79 незаконної діяльності - на Ринку по пров. Цегляному, 69 м. Дніпродзержинську, хабар у розмірі 1 000,00 гривень у виді 2-х щомісячних плат у розмірі 500 гривень кожна, за невжиття протягом 2-х місяців - вересня, жовтня 2012 року дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_78 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.164-9 КУпАП, та не вилучення у нього об`єктів адміністративного правопорушення - оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, 02 жовтня 2012 року та 01 листопада 2012 року одержав від ОСОБА_16 , кожен раз перебуваючи на місці здійснення нею незаконної діяльності - на території Ринку по пров. Цегляному, 69 у м. Дніпродзержинську, хабар у загальному розмірі 10 200 гривень у виді 2-х щомісячних плат: 02 жовтня 2012 року - у розмірі 4200,00 гривень за невжиття протягом вересня 2012 року, та 01 листопада 2012 року - у розмірі 6000 гривень за невжиття протягом жовтня 2012 року, дій із використанням влади, а саме заходів, передбачених ст.ст.255, 264, 265 КУпАП, - за не складення відносно ОСОБА_16 та невстановлених залучених нею осіб, які здійснюють продаж належних їй оптичних дисків із об`єктами авторських прав (реалізаторів), протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.164-9 КУпАП, та не вилучення належних їй об`єктів адміністративного правопорушення - оптичних дисків без контрольних марок із розміщеними на них об`єктами авторських прав.

В ході апеляційного розгляду прокурор пітримав апеляційну скаргу представника державного обвинувачення в повному обсязі, заперечував проти завдоволення апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та захисника ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу, просив обвинувальний вирок щодо нього скасувати і закрити кримінальне провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.263 та ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 просив обвинувальний вирок щодо нього скасувати і виправдати його за ч.3 ст.368 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Захисник ОСОБА_11 підтримаа дооди своєї апеляційної скарги, просила вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати і закрити кримінальне провадження з підстав п.3 ч.1 ст.284 КПК України

Захиисник ОСОБА_14 підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 і заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників кримінального провадження,

вивчивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційних скарг, провівши частково судове слідство за клопотанням учасників кримінального провадження відповідно вимог ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються формулювання обвинувачення. Визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України ро кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у чиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Так, суд першої інстанції, визнавши доведеним вину обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КПК України, послався як на докази вини обвинуваченого, на дані протоколу обшуку від 02 листопада 2012 року, з якого встановлено, що в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , слідчим у присутності трьох понятих, під час проведення обшуку приміщення кухні квартири, на шафі, був виявлений та вилучений пластмасовий футляр, всередині якого знаходились пістолет з надписом «ENSER SPORTWAFFEN.MADE IN GERMANY 32/94. mod. «GOVERNMENT», обойма до останнього з набоями у кількості 6 одиниць із надписом «G.E.L. 35 GREN» (т.7 а.с.4-7).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 зазначає, що обшук житла проведено без його участі та участі його захисника ОСОБА_15 , який в цей день був присутнім при огляді службового кабінету ОСОБА_9 та його службового і приватного автомобілів до 21.45 години. Але не був присутнім під час обшуку квартири з 23.25години до 7 години 3 листопада 2012 року, що змусило ОСОБА_9 відмовитися від участі при обшуку внаслідок порушення його права на захист. Також обшук проводився без представника житлово-експлуатаційної організації або місцевої Ради.

Зазначені доводи обвинуваченого заперечуються його посиланням на присутність захисника під час огляду кабінету та автомобілів. Необхідність присутності захисника під час обшуку квартири обвинувачений визначає особисто, і як встановлено з протоколу обшуку, обвинувачений не зазначив про відмову бути присутнім під час обшуку внаслідок саме відсутності захисника, що підтвердила суду свідок ОСОБА_86 , яка приймала участь в якості понятої під час обшуку.

Не обґрунтовано зазначає обвинувачений ОСОБА_9 щодо не вирішення судом першої інстанції заявленого ним клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу обшуку його житла, що заперечується змістом вироку суду. Так, суд заначає, що стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_9 про визнання недопустимим протоколу обшуку місця його проживання, в ході якого були вилучені пістолет з бойовими припасами, матеріали кримінальної справи та інші предмети, суд вважає їх безпідставними, враховуючи ті обставини, що обшук місця проживання обвинуваченого ОСОБА_9 та фіксація результатів останнього проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону 1960 року, зокрема, дозвіл на обшук було надано постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2012 року (т.7 а.с.3), з якою обвинувачений ОСОБА_9 особисто ознайомився у день його проведення та відмовився від участі у даній слідчій дії, сам обшук було проведено в рамках порушеної кримінальної справи та уповноваженою на то особою, старшим слідчим прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_87 , який згідно постанови про утворення слідчої групи на підставі ст.119 КПК України (1960 року), входив до складу слідчої групи в рамках порушеної кримінальної справи (т.1 а.с.3), самі процесуальні дії під час обшуку повністю відповідали вимогам ст.ст.183,186,188 КПК України (1960 року), зокрема слідчий у присутності трьох понятих послідовно оглядав приміщення квартири обвинуваченого ОСОБА_9 , виявлені предмети пред`являлися понятим та фіксувалися у протоколі даної слідчої дії із зазначенням їх конкретних властивостей, після чого, останні належним чином опечатувалися, при цьому, за результатами проведеної слідчої дії, слідчим складався відповідний протокол з його підписанням всіма учасниками обшуку, до якого також долучено відеозапис даної слідчої дії, відтворений в ході досудового слідства обвинуваченому та його захиснику з врученням останнім його копії, а також безпосередньо переглянутий судом у присутності всіх учасників судового провадження, у зв`язку із чим, суд вважає, що при проведенні обшуку органом досудового розслідування були дотримані вимоги кримінально-процесуального закону 1960 року, який діяв на момент його проведення, що свідчить про допустимість фактичних даних, отриманих під час проведення обшуку.

Колегія суддів зазначає, що постанова про призначення групи слідчих знаходиться в матеріалах кримінального провадження і не викликає сумніву в її дійсності. Щодо іі виготовлення слідчим після закінчення досудового провадження, то дані доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , викладені в апеляційній скарзі, надумані та нічим не обґрунтовані. Не ознайомлення з зазначеною постановою не є істотним порушенням вимог КПК України (1960 року), що може буди підставою визнання доказів недопустимими. Тому клопотання обвинуваченого про визнання протоколу обшуку житла недопустимим доказом задоволенню не підлягає, як і не підлягає задоволенню клопотання про визнання недопустимим доказом виявленого в ході обшуку та вилученого пістолету з набоями в кількості 6 штук.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_88 та ОСОБА_86 суду підтвердили, що в листопаді 2012 року вони за проханням співробітників правоохоронних органів приймали участь у якості понятих при проведенні обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 . Перед початком обшуку обвинуваченому ОСОБА_9 було запропоновано прийняти участь у даній слідчій дії, однак останній відмовився. Слідчим у якості третьої понятої була запрошена сусідка обвинуваченого. В ході обшуку були виявлені та вилучені декілька гвинтівок, документи, грошові кошти у доларах США, а також на кухні була виявлена коробка, всередині якої заходився пістолет, набої та пружина, при цьому слідчий перевірив пістолет шляхом взводу затвору у крайнє заднє положення, який автоматично прийняв свій попередній стан. Після закінчення обшуку, слідчим був складений відповідний протокол, в якому вони поставили свої підписи, а вилучені в ході обшуку речі були поміщені у пакети та опечатані бірками з їх підписами.

Під час судового слідства було досліджено відеозапис вищевказаної слідчої дії, який проводився з відома всіх учасників обшуку з відображенням про це у протоколі, обшук проводився слідчим у присутності трьох понятих, які весь час спостерігали за проведенням процесуальних дій, приміщення квартири було послідовно оглянуто слідчим із фіксуванням його результатів щодо вилучення певних предметів та документів з їх послідуючим опечатуванням. Під час обшуку, слідчим у присутності понятих дійсно були виявлені та вилучені в місці, зазначеному у протоколі обшуку, коробку з пістолетом, обоймою до нього, яка містила патрони у кількості шести штук та пружину, що повністю відповідає фактичним даним, зафіксованим у протоколі обшуку місця проживання обвинуваченого ОСОБА_9 від 02 листопада 2012 року, а також показанням вищезазначених свідків, які були понятими. Слідчий, перед оглядом пістолету, перевіряючи останній, відвів його затвор у крайнє заднє положення, який автоматично повернувся на місце, що узгоджується й з висновком вищезазначеної експертизи, з метою проведення якої, на дослідження разом із пістолетом та патронами, надавалася також зазначена пружина, однак сам пістолет відповідно до експертизи складався із повних конструктивних механізмів та частин, в тому числі штоку із зворотною пружиною, у зв`язку з чим суд вважає, що вилучена поруч із пістолетом пружина не являлась його складовою частиною, а перебувала окремо для невстановлених цілей.

Суд перешої інстанції дав оцінку щодо правомірності проведення обшуку житла ОСОБА_9 у нічний час, що заперечує в апеляційній скарзі обвинувачений. З протоколу обшуку місця проживання обвинуваченого встановлено, що обшук проводився з 23 години 26 хвилин 2 листопада 2012 року до 06 години 30 хвилин 3 листопада 2012 року. Суд зазначив, що враховуючи вимоги ст.180 КПК України (1960 року), якою передбачена можливість проведення обшуку у нічний час у невідкладних випадках, а також конкретні обставини справи та статус обвинуваченого на той час, суд вважає, що орган досудового слідства діяв в рамках невідкладності проведення слідчої дії, оскільки існувала ймовірна загроза знищення та переховування певних предметів, а отже зазначені дії органу досудового розслідування були виправдані та відповідали вимогам закону. З чим погоджується колегія суддів. Крім того, судом також встановлено, що перед початком обшуку, слідчий, керуючись вимогами ст.183 КПК України (1960 року) пред`явив обвинуваченому ОСОБА_9 постанову про проведення обшуку за його місцем проживання, однак обвинувачений, який був присутнім біля свого місця проживання, свідомо відмовився прийняти участь у даній слідчій дії, хоча мав таку можливість на протязі всього часу його проведення, у зв`язку із чим, слідчий не був зобов`язаний в порядку ст.181 КПК України (1960 року) забезпечувати участь представника житлово-експлуатаційної організації або місцевої ради депутатів під час проведення обшуку, в той же час, суд враховує, що права обвинуваченого ОСОБА_9 були у повному обсязі забезпечені участю трьох понятих, одного з яких було запрошено з числа сусідів обвинуваченого, а також фіксуванням за допомогою відеозапису всього процесу обшуку, з яким обвинувачений був ознайомлений.

Не відображення учасникам слідчої дії - обшуку квартири шляхом демонстрування відповідно до вимог ч.2 ст.85-2 КПК України (1960 року), після проведення зйомки, запису та виготовлення відеострічки, не є істотним порушенням, яке може бути покладено в основу визнання протоколу обшуку та здобутих під час останнього результатів, як недостовірних.

Суд обґрунтовно зазначив, що обшук за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 був проведений у відповідності з вимогами ст.30 Конституції України, Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року), а також відповідав загальним нормам міжнародного права, зокрема вимогам ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини з цього питання, та послався на рішення «Ратушна проти України» від 02 грудня 2010 року, в якому Європейський суд з прав людини визнав правомірними дії державних органів щодо проведення обшуку житла заявниці, та вказав при цьому, що обшук мав законодавче закріплення на національному рівні (ст.177 КПК України (1960 року)), був призначений на підставі постанови суду та в рамках кримінального розслідування злочину, таким чином, слугував легітимній меті та являвся предметом судового контролю, в ході якого суд, вивчивши надані на тому етапі розслідування справи докази, в тому числі дані оперативно-розшукових матеріалів та рапорт співробітника міліції, без наведення у своєму рішенні більш детальних даних, що могло правильно вважатися невиправданим з огляду на дуже ранню стадію розслідування, обґрунтовано прийшов до висновку про дійсну наявність відповідних та достатніх підстав для проведення обшуку, а отже порівнюючи практику Європейського суду з прав людини з конкретними обставинами надання дозволу та проведенням обшуку місця проживання обвинуваченого ОСОБА_9 в рамках даного кримінального провадження.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на порушення його права на захист під час проведення обшуку житла внаслідок відсутності захисика, безпідставне. Так, захисник ОСОБА_89 був присутнім 2 листопада 2012 року під час проведення обшуків в службовому кабінеті обвинуваченого ОСОБА_9 , під час обшуку автомобілів ОСОБА_9 , що свідчить про надання можливості обвинуваченому запросити захисника та забезпечення його прав під час зазначених процесуальних дій. Тому присутність захисника під час проведення обшуку житла обвинуваченого могла бути забезпеченна тільки бажанням самого ОСОБА_9 . Жодних перешкод в такому праві під ча обшуку житла не було встановлено.

Судом прийнято як доказ висновки судово-балістичної експертизи №306 від 07 листопада 2012 року, згідно яких наданий на дослідження пістолет є нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру 7 мм колишнім дробовим самозарядним пістолетом виробництва Німеччини, моделі «Government» калібру .35gren (дробовий умовного калібру 9 мм), заводський номер НОМЕР_2 , з каналу ствола якого, саморобним способом видалений запобіжний елемент та який придатний для проведення пострілів (як стандартними патронами калібру .35gren, так і наданими нестандартними патронами). Надані для експертного дослідження набої є нестандартними бойовими припасами калібру 6,8 мм, виготовлені шляхом переоснащення саморобним способом дробових пістолетних патронів .35gren, які придатні до стрільби, в тому числі, і з наданого на дослідження пістолету (т.9 а.с.3-6),

Не оспорюючи факту власності на вилучений під час обшуку зазначений пістолет та набої, обвинувачений заперечує, що був обізнаний з тим, що пістолет є гладкоствольною вогнепальною зброєю, а був впевненим, що пістолет є газовим, до того ж до нього була прикладена інструкція, яка свідчила про це. Пістолет з моменту отримання у подарунок в 1998 році він ніколи не оглядав і не користувався ним. Однак, як встановлено судом з відеозапису обшуку, жодної письмової інструкції до зазначеного пістолету з його технічними характеристиками в коробці не було.

Допитаний судом свідок ОСОБА_90 показав, що на посаді заступника начальника управління з кадрового забезпечення начальника відділу професійної підготовки органу внутрішніх справ, до його повноважень належало організація перевірки знань та вмінь особового складу органів внутрішніх справ, під час яких тестування та перевірку практичних та теоретичних знань, проходив і обвинувачений ОСОБА_9 , в основу тестування та заліків, які в тому числі здавав і ОСОБА_9 , були покладені питання щодо основ застосування та використання зброї особовим складом, матеріальної частини зброї, в основному пістолета «Макарова», а також питання щодо характеристик основних частин зброї, механізмів їх роботи та призначення, тактико-технічні характеристики зброї, матеріальної частини бойових припасів.

Тому судом обґрунтовано зазначено, що показання свідка щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_9 , як працівника органу внутрішніх справ, достатнього рівня знань чинного законодавства України щодо порядку придбання та зберігання вогнепальної зброї і боєприпасів до неї, характеристики матеріальної частини короткоствольної вогнепальної зброї, дія якої заснована на принципі віддачі вільного затвору, та боєприпасів до такої зброї, споряджених металевими снарядами, що дозоляло останньому усвідомлювати обставини придбання та зберігання саме зброї з конструктивними змінами, які придавали їй вогнепальних властивостей, та бойових припасів до неї, що підтверджуються довідками щодо здачі заліків по виконанню нормативів службової діяльності, наявними в особовій справі обвинуваченого ОСОБА_9 , а також копією відомості здачі заліків по службовій підготовці працівників органів внутрішніх справ при призначенні на посади та присвоєння чергових спеціальних звань за 2009 рік, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_9 мав достатній рівень знань з матеріальної частини зброї, що у сукупності з вищевикладеними фактичними даними, свідчить про обізнаність ОСОБА_9 у придбанні та зберіганні саме вогнепальної зброї та бойових припасів без отримання відповідного дозволу на їх придбання та зберігання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо необґрунтованості доводів обвинуваченого, які викладені і у апеляційній скарзі, про необхідність визнання протоколу обшуку недопустимим з огляду на нічний час проведення останнього, незабезпечення участі представника житлово-комунальної організації, відсутності записів у протоколі про особу спеціаліста, який здійснював відеозапис даної слідчої дії, а також порушення слідчим вимог ст.85-2 КПК України (1960 року), оскільки відеозапис не демонструвався всім учасникам слідчої дії, про що складається окремий протокол, суд приходить до наступного.

З дослідженої під час судового слідства первинної судово-балістичної експертиза № 164/1 від 03 листопада 2012 року, вбачається, що висновки експертизи містять суттєві протиріччя, не відповідають на поставленні питання, та експерт посиається на відсутність необхідної методичної експертизи, тому висновки даної експертизи не можуть бути визнані повними, об`єктивними.

Безпідставне посилання обвинуваченого ОСОБА_9 про проведення балістичної експертизи поза межами кримінального провадження, тобто до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваня, оскльки, як зазначив і суд першої інстанції, після виявлення під час обшуку квартири, зазначених пістолету та патронів, останні були вилучені з огляду на вимоги ст.186 КПК України (1960 року), та з метою перевірки належності зазначених предметів за їх властивостями, в рамках порушеної кримінальної справи хоч і щодо іншої особи, що не заборонено вимогами КПК України 1960 року, призначались судово-балістичні експертизи, тому вищевикладені відомості не вказують на недопустимість даних доказів.

Що стосується зауважень обвинуваченого з приводу порушення органом досудового розслідування вимог внутрішніх нормативно-правових актів щодо передачі та реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції постанов про призначення судово-балістичних експертиз, що перешкоджає встановленню обставин дійсної передачі об`єктів дослідження експерту, а також період отримання органом досудового розслідування висновків експертиз, колегія суддів зазначає, що вказані порушення не тягнуть визнання самих доказів неналежними та недопустимими, а порушення посадовими особами вимог внутрішніх положень та інструкцій може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Не приймає до уваги суд і доводи обвинуваченого щодо порушення його права на захист, яке виразилося у не ознайомленні його з постановою слідчого про призначення судово-балістичних експертиз, а також висновками останніх, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження, на час призначення даних експертних досліджень ОСОБА_9 не перебував у статусі підозрюваного або обвинуваченого, у зв`язку із чим, на останнього не розповсюджувалися вимоги ст.197 КПК України (1960 року).

Безпідставні доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 щодо нелігітимності постанови судді Жовтневого районного суду м.Дніпроперовська про дозвіл на обшук житла ОСОБА_9 , як такої, що не ухвалена Іменем України, що виключає наявність судового дозволу на обшук, а як наслідок, вимагає визнання недопустимими доказами протоколу обшуку житла та незаконними послідуючі слідчі дії.

Так, відповідно ст.321 КПК України 1960 року- суди України постановляють вироки імям України, тим самим, законодавець вимогу щодо ухвалення судового рішення імям України відносить до вироку суду.

Таку ж норму права містить і ст.371 КПК України 2012 року, що визначає порядок ухвалення судових рішень і їх форму, за частиною першої якої, суд ухвалює вирок іменем України. Щодо постановлення ухвал іменем України норма процесуального права вимог не містить. Тому доводи апеляційних скарг обвинувачених щодо визнання процесуальних документів місцевих судів по даному кримінальному провадженню як таких, що не мають внаслідок цього юридичної сили, безпідставні.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ґрунтуються на показаннях потерпілих ОСОБА_91 та ОСОБА_29 щодо розташування пасажирів у салоні автомобіля та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 червня 2007 року близько 05.00 години, за участю автомобіля «Мерседес» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 , в якому вони знаходилися в якості пасажирів. Зазначені свідки, що перебували в салоні транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, не підтвердили суду обставини, на які посилється обвинуваченй ОСОБА_9 , щодо дій потерпілого ОСОБА_38 , який перебував на задньому правому пасажирському місці, та намаганню його дістати керма та керувати автомобілем.

Потерпілої ОСОБА_28 про те, що в дорожньо-транспортній пригоді влітку 2007 року загинув її син ОСОБА_92 , який не мав права керування транспортними засобами. Через деякий час після дорожньо-транспортної пригоди до неї приходив обвинувачений ОСОБА_9 та пропонував їй гроші, але вона відмовилася. Після чого, дізнавшись про те, що кримінальну справу було закрито, а її сина визнано винуватим, вона намагалася з`ясувати дійсні обставини, але враховуючи посаду ОСОБА_9 на той час, вона була позбавлена можливості встановити істину, але потім за її скаргою на постанову про закриття кримінальної справи, провадження в останній було відновлено.

Свідків ОСОБА_93 та ОСОБА_94 про те, що влітку на вул.Арсенічева в м.Дніпродзержинську в період часу з 04.00 до 05.00 години, вони почули гул та шум автомобіля, та звук характерний для зіткнення транспортних засобів, та побачили частково перевернутий на ліву сторону автомобіль, дах якого знаходився на пошкодженій електроопорі. З переднього пасажирського місця автомобіля, оскільки через водійські двері неможливо було вийти, виліз чоловік, який потім діставав із автомобіля тіло іншого чоловіка.

Свідок Головань суду показав, що 28 червня 2007 року він приймав участь у якості спеціаліста-автотехніка при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди, яке відбулося за участю автомобіля «Мерседес-Бенц» на вул.Арсенічева в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області. В ході огляду було зафіксовано дорожню обстановку, розташування автомобіля «Мерседес-Бенц» та верхньої частини кузову, передньої правої сторони, підвіски, що могло вказувати на рух автомобіля у стані заносу. Зліва від автомобіля знаходилось тіло чоловіка, поруч із автомобілем знаходилась електроопора, яка була перебита біля своєї основи, що з врахуванням характерних пошкоджень верхньої частини автомобіля, могло свідчити про їх утворення від взаємодії з даною електроопорою.

Також згідно даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу, огляду місця пригоди та трупу, а також схеми та фото-таблиці до них від 28 червня 2007 року встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди - автодорога через р.Дніпро в районі будинку № 119-б по вул.Арсенічева, з напрямком руху від перехрестя пр.Аношкіна з вул.Сировця до мостопереходу на лівобережену частину м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, розташування транспортного засобу «Мерседес-Бенц 280Е» після дорожньо-транспортної пригоди, пошкоджена електроопора, та дорожня обстановка, місце розташування потерпілого ОСОБА_38 , а також пошкодження транспортного засобу «Мерседес-Бенц 280Е» реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.12, а.с. 8-29),

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи №70/27-149 від 05 березня 2013 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Мерседес-Бенц-280Е» ОСОБА_9 повинен був діяти згідно з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України, при цьому, технічна можливість запобігти ДТП для останнього визнавалась виконанням зазначених правил дорожнього руху України, та для нього не було будь-яких завад технічного характеру, які б перешкоджали йому їх виконати, у зв`язку із чим, невиконання ОСОБА_9 п.12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події розглянутої дорожньо-транспортної пригоди (т.10 а.с.6-7),

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 584-Е від 26 вересня 2007 року (т.12 а.с.119-120), на підставі акту судово-медичного дослідження №584, при дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_38 , були виявлені та афіксовані тілесні ушкодження: обширний крововилив в м`яких тканинах голови в потиличній області праворуч, злом потиличної кістки праворуч, циркулярний злом основи черепу, крововиливи під оболонками та у речовині мозку, рідка кров в шлуночках мозку, злом правої ключиці, злом 7-го грудного хребця, крововиливи навколо зломів кісток тулуба. Смерть ОСОБА_38 настала від закритої черепно-мозкової травми зі зломом кісток черепу, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки у речовину та шлуночки мозку. Заподіяні ОСОБА_38 пошкодження у вигляді сполученої тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми зі зломом кісток черепу, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки у речовину та шлуночки мозку, злом правої ключиці, злом 7-го грудного хребця, крововиливи навколо зломів кісток тулубу відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку викликали смерть потерпілого. Виявлені у потерпілого ОСОБА_38 пошкодження виникли незадовго до смерті, внаслідок дії тупого твердого предмета (предметів), можливо при дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок удару о деталі салону автомобіля, що за обставин справи не виключало знаходження потерпілого на місці водія.

Також в ході досудового слідства була проведена комплексна комісійна судова автотехнічна та судово-медична експертиза №720-13 від 27 березня 2013 року, згідно висновків якої, дорожньо-транспортна пригода могла мати місце внаслідок різкого відвороту рульового колеса автомобіля «Мерседес-Бенц-280Е» державний номер НОМЕР_1 праворуч на ділянці дороги з мокрим асфальтобетонним покриттям та поперечним ухилом, що призвело до заносу корпусу транспортного засобу.

Також, експертизою були встановлені тілесні ушкодження, завдані потерпілим під час наведеної дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, згідно даних первинного судово-медичного дослідження трупу у потерпілого ОСОБА_38 комісією експертів встановлені наступні тілесні ушкодження: обширний крововилив в м`яких тканинах голови в потиличній області праворуч, злом потиличної кістки праворуч, циркулярний злом основи черепу, крововиливи під оболонками та у речовині мозку, рідка кров в шлуночках мозку, злом правої ключиці у середній третині, компресійний перелом тіла 7-го грудного хребця, крововиливи в м`які тканини навколо зломів кісток тулуба;

у потерпілої ОСОБА_39 на підставі аналізу медичної документації встановлені наступні тілесні ушкодження: закриті переломи кісток тазу косо-поперековий перелом правої вертлюжної западини без зміщення уламків, перелом тіла правої лонної кістки Г-подібної форми, косий перелом гілки лівої лонної кістки зі зміщенням по ширині на 1/3 діаметра; закритий перелом середньої третини діафизу правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана правої надбрівної області, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

Комісією експертів також встановлено механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілим, які могли виникнути за умови, коли автомобіль потужно вдарився областю правих задніх дверей з бетонною електроопорою, а тіло людини контактувало боковою поверхнею правого плечового суглобу з правими поверхнями салону автомобіля, в момент падіння зруйнованої бетонної електроопори на кузов автомобіля в область задніх правих дверей, та значної деформації і втиснення даху донизу (в салон), створились умови для формування усього комплексу черепно-мозкової травми, а також для утворення компресійного перелому грудного відділу хребта. Виявлені у потерпілої ОСОБА_39 тілесні ушкодження, враховуючи їх характер та локалізацію, виникли від зовнішнього потужного динамічного (ударного) навантаження в область правих бокових (або передніх-бокових) ділянок голови, тулуба, правої верхньої кінцівки тупими предметами, як з обмеженою (вузькою), так і з переважаючими контактуючими поверхнями, якими могли бути і виступаючі частини в салоні автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді.

На підставі здійснених досліджень, комісія експертів дійшла висновку, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 червня 2007 року в м.Дніпродзержинську, потерпілий ОСОБА_38 знаходився в автомобілі «Мерседес-Бенц-280Е», д/н НОМЕР_1 , в якості пасажира на задньому сидінні праворуч, в той час, як потерпіла ОСОБА_39 перебувала у якості пасажира на задньому сидінні ліворуч, що повністю підтверджується показаннями останньої та потерпілої ОСОБА_29 , та свідчить про достовірність показань потерпілих щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Безпідставні посилання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо порушення порядку витребування слідчим медичної документації потерпілої ОСОБА_95 , на витребування якої повинно бути рішення суду, оскільки за ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються виключно, якщо учасники кримінального провадження позбавлені можливості отримати певні речі або документи без застосування таких заходів, а отже залучення до матеріалів кримінального провадження медичної документації шляхом її витребування без застосування заходів забезпечення не свідчить про порушення встановленого законом порядку.

Суд обґрунтовано не прийняв як доказ та визнав як недопустимі докази висновки комісійної судово-медичні експертизи №29 від 15 лютого 2013 року та №42 від 28 лютого 2013 року як такі, що призначалися та проводилися до внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, а у складенні їх висновків з огляду на відповідь Міністерства юстиції України №П-190/15 від 17.01.2014 року та витягу з державного реєстру атестованих судових експертів брали участь особи, які не мають статусу експертів, а отже, докази були отримані з порушенням порядку, встановленим кримінальним процесуальним законом (т. 24, а.с.54-60).

В той же час, як зазначає обвинувачений ОСОБА_9 в доводах апеляційної скарги, при проведенні комісійної експертизи № 720-13 від 27 березня 2013 року було використано письмові докази, які було здобуто до початку досудового слідства, тобто до внесення відомостей в ЄРДР 22.02.2013р, акти судово-медичних ситуалогічних досліджень по реконструкції механізму, умов та обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілим від 08.02.3013 №062-МК та від 27.02.2013 №127-МК, тобто недопустимі докази, що як наслідок є підставою для визнання недопустимим доказомі висновку комплексної комісійної судової автотехнічної та судово-медичної експертиза №720-13 від 27 березня 2013 року .

Однак, з такими доводами обвинуваченого не можна погодитися, оскільки як встановлено з висновку комплексної комісійної судової автотехнічної та судово-медичної експертизи №720-13 від 27 березня 2013 року, хоча експерти згадують зазначені висновки, але для проведення експертизи вихідні дані було вказано слідчим в постанові про призначення експертизи, та які було використано під час проведення експертизи, а саме для відповіді на перше питання. Також експертами по другому, третьому та четвертому питаннях було використано дані, які містяться в акті судово-медичного дослідження №584 від 29.06.07р судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_38 , висновку експерта №584-Е від 24.09.07 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_38 , протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 28.06.207р, схеми до протоколу, двадцяти фото таблиць до протоколу огляду місяця події, протоколі огляду та перевірки технічного стану автомобіля «Мерседес-Бенц-280Е», д/н НОМЕР_1 , від 28.06.07р, протоколі огляду місця пригоди і трупа від 28.06.07р, медкартці стаціонарного хворого №4141 ОСОБА_96 , амбулаторній карті, рентгенознімках.

Експертами було при проведенні комісійної експертизи застосовано вихідні дані, що не піддавалися зміні, при цьому, зазначені у дослідницькій частині висновку експерта показання потерпілих, на що звертав увагу суду обвинувачений ОСОБА_97 , не використано експертами з огляду первинних данних.

Таким чином, дослідивши всі обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 злочину за ч.2 ст.286 КК України, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні заначеного злочину.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 щодо невідповідності висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме, що внаслідок умисних дій потерпілого ОСОБА_38 , який знаходячись на задньому пасажирському сидінні, схватив кермо, внаслідок чого автомобіль змінив напрямок руху, що і знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди та загибеллю потерпілого, не знайшло свого підтвердження під час судового слідства.

Крім того, 30 липня 2008 року постановою слідчого прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було закрито кримінальну справу відносно ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ст. 287 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, оскільки ОСОБА_9 доводив, що потерпілий ОСОБА_38 , взявши у нього ключ від автомобіля, щоб посидіти в ньому, скерував автомобілем.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року вищезазначена постанова була скасована, та розпочато досудове слідство після внесення 22 лютого 2013 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим ОСОБА_98 .

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на прийняття як доказів його вини матеріалів, які не можуть визнаватися доказами, а саме: витяги з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, довідки про здачу заліків по виконанню нормативів службової діяльності, копіії відомостей про здачу заліків, то суд не зазначав як доказ вини витяги з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, та довідки про здачу заліків по виконанню нормативів службової діяльності, копію відомостей про здачу заліків, а зазначив час внесення відомостей до ЄРДР щодо виявлених злочинів та на заперечення обвинуваченого, що він не володіє знаннями щодо зброї.

Обвинувачений заначає, що судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, а саме: встановлені такі обставини кримінального провадження, які за вимогами п.1 ч.2 ст.412 КПК України є безумовними підставами для скасування судового рішення та закриття провадження у справі. Такими обставинами, на думку обвинуваченого є його необізнаність в тім, що вилучений за місцем його проживання пістолет піддавався переробці, при цьому не було на розгляд балістичної експертизи постановлено питання- чи здійснювалися постріли з пістолету, щоб довести його невинуватість, а також, що в керування ним транспортним засобом втрутився пасажир ОСОБА_99 , він же діяв відповідно з вимогами правил дорожнього руу України, намагався утримати кермування автомобілем, тобто кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу злочинів.

Однак, заначені твердження обвинуваченого було перевірено під час судового розгляду, і вони не знайшли свого підтвердження, тому підстав застосування даної норми крімінального процесуального права у суду апеляційної інстанції немає.

Не обґрунтовані посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на порушення правил підсудності, яке виразилося в тім, що ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.04.2013р щодо направлення справи до Апеляційного суду Дніпропетровської області для вирішення правил підсудності та продовження обвинуваченим строку тримання під вартою не мають юридичної сили, оскільки не були ухвалені іменем України. Як зазначалося вище, іменем України відповідно вимог ст.371 КПК України ухвалюється вирок суду.

Щодо доводів обвинуваченого на невідповідність вимогам Конституції України та законам визначення Апеляційним судом Дніпропетровської області підсудності даного кримінального провадження Жовтневому районному суду м.Дніпропетровська Дніпропетровської області, то дане питання регулюється відповідно ст.34 КПК України, якою передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого, про час та місце розгляду подання чи клопотання повідомляються учасники кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження містять повідомлення учасників кримінального провадження про час та місце розгляду подання про зміну підсудності.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не були поставленні на обговорення учасників кримінального провадження та не розглянуті його клопотання щодо визнання доказів недопустимими, які він надавав суду та у вироку суду не зазначено з цього приводу. Однак, як вбачається з вироку, суд мотивував своє рішення щодо належності та допустимості доказів, і частину яких визнав недопустимими.

За вимогами ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що і мало місце в частині дослідження протоколів за результатами оперативно-розшукових заходів з додатками.

Надумані і не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження посилання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо того, що після вирішення питання підсудності Апеляційний суд Дніпропетровської області направив до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження в 17 томах, яке судом було надано прокурору Макогон, внаслідок чого останній мав можливість фальсифікувати матеріали провадження, які надав суду лише 22.07.2013р під час підготовчого судового засідання.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається (т.18 а.с.11), що Заводським районним судом м.Дніпродзержинська 25 квітня 2013р було отримано обвинувальний акт у кримінальноу провадженні №0000001 щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на 70 аркушах, реєстр на 17 аркушах, цивільні позови та розписки. Під час проведення підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження в 17 томах не залучалися, що встановлено з журналу судового засідання. До Апеляційного суду Дніпропетровської області, як зазначено в супровідному листі, направлено 23 травня 2013 року матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом на 139 аркушах (т.18 а.с.140), а в подальшому на адресу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська 03 червня 2013 року. Саме кримінальне провадження і було залучено прокурором під час судового засідання в Жовтневому райсуді м.Дніпропетровська.

Обвинувачений ОСОБА_9 зазначає про невідповідність міри покарання, призначеної йому, тяжкості скоєного та його особі обвинуваченого, зазначивши про те, що він не залишив місце пригоди, надавав допомогу потерпілим, яких витягнув з салону автомобіля, а також відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_100 . Крім того, має державні нагороди, що повинно враховуватися як обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Так, при призначенні покарання судом першої істанції враховано особу обвинуваченого ОСОБА_9 , раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, здійснив заходи відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_101 , яка не заперечувала, що можливо грошові кошти отримала її донька, які судом було зазначено як пом`якшуючі покарання обставини. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

А також судом враховано, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, були спричинені тяжкі наслідки, якими є смерть потерпілого ОСОБА_38 та отримання середнього ступеню тяжкості потерпілою ОСОБА_102 . Також судом враховано обставини незаконного придбання, володіння вогнепальною зброєю та боєприпасами обвинуваченим, який на той час займав керівні посади в органах внутрішніх справ, до функцій якого відносився контроль за дотриманням законності в сфері громадської безпеки.

Також колегія суддів зазначає, що вчинені обвинуваченим злочини відносяться до категорії тяжких, обвинувачений намагався уникнути відповідальності за скоєний злочин, передбаченй ч.2 ст.286 КК України, не розкаявся у вчиненому. Тому з зазначенням всіх обставин вчинення злочинів, ставлення обвинуваченого до своїх дій, суд першої інстанції відповідно призначив обвинуваченому покарання в межах санції ч.2 ст.286 та ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі.

Не підлгягають задоволенню вимоги обвинуваченого ОСОБА_9 щодо скасування вироку і відмові потерпілим в задоволенні їх цивільних позовів, оскільки позовні вимоги потерпілих про відшкодуванні моральної шкоди ґрунтувалися на вині обвинуваченого в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та наслідками її у виді загибелі пасажира ОСОБА_99 та отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_103 . Суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди, пославшись на ці обставини та моральні і фізичні страждання потерпілих внаслідок протиправних дій обвинуваченого. Обвинувачений стверджує про відшкодування потерпілій ОСОБА_101 завданої шкоди відразу після дорожньо-транспортної пригоди, і таким чином задоволення її вимог в повному обсязі. Однак, ці твердження обвинуваченого заперечуються поясненнями самої потерпілої щодо того, що вона відмовилася отримати від обвинуваченого грошові кошти і можливо їх отримала її донька, а також наявністю позовної зави з вимогами про відшкодування шкоди. Тому суд, врахувавши вимоги ст.ст.23, 1167 ЦК України задовольнив позовні вимоги потерпілих в цій частині.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у отриманні хабарів від громадян Порохні, Пільгуй, Балясного, Кари, не зважаючи на не визнання ОСОБА_104 своєї вини в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, є правильним, обґрунтованим сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку.

Так, свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що після початку торгівельної діяльності по продажу відеодисків на центральному ринку в м.Дніпродзержинськ, через декілька днів до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_10 , який висунув вимогу про щомісячну сплату грошової суми, яку він узгодить з начальником. Пізніше висунув вимогу про сплату з одного торгового місця в межах ринку 1 200 гривень, а за його межами 1 500 гривень, які потрібно передавати на початку кожного місяця, незалежно від прибутків отриманих від реалізації. Також за вимогою обвинуваченого ОСОБА_10 вона змушена була продавати диски, які їй давав обвинувачений, та які були ним вилучені у осіб, що притягалися до адміністративної відповідальності. Не маючи можливості платити такі великі кошти, вона вирішила звернутися до управління внутрішньої безпеки, де їй вручили спецзасоби для фіксації факту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, із використанням якого вона передала ОСОБА_10 в якості хабарів приблизно 4 500 гривень за перший та 6 000 гривень за наступний місяці торгівлі.

Показаннями свідка ОСОБА_19 заперечуються доводи обвинуваченого ОСОБА_10 щодо існування між ним та ОСОБА_16 цивільно-правових обовязків, предметом яких був продаж Порохнею належних йому особисто відеодисків, та внаслідок чого вона і передавала йому грошові кошті, а крім того, залишилася винною грошову сумму за продані його ж відеодиски.

19 вересня 2012 року та 02 жовтня 2013 року свідок ОСОБА_105 звернулася з до органів внутрішніх справ з заявою щодо вимагання у неї грошових коштів дільничним ОСОБА_10 , було складено протокол огляду грошових коштів від 02 жовтня 2012 року (т.1 а.с. 22-25), відповідно до якого у період часу з 08.00 години до 09.11 години у службовому кабінеті УВБ в Дніпропетровській області ДВБ МВС України, за участі ОСОБА_16 , в присутності двох понятих, було здійснено огляд грошових банкнот у загальному розмірі 4 500,00 гривень, дев`ятьма купюрами номіналом по 500,00 гривень з зазначенням серій та номерів купюр. фотокопії перелічених купюр також були долучені до протоколу. По закінченню огляду, вказані грошові кошти були вручені заявниці ОСОБА_16 для подальшої передачі обвинуваченому ОСОБА_10 в якості хабара, що підтвердив суду свідок ОСОБА_106 , який приймав участь в даній дії. По закінченню вказані грошові кошти були передані заявниці ОСОБА_19 для подальшого вручення в якості хабара. Перед початком дій, йому повідомили права та роз`яснили суть проведення процесуальної дії, хід якої фіксувався на відеокамеру, однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_16 почала задавати якісь питання, запис було призупинено, після чого його відновили, а співробітник УВБ передав вказані гроші ОСОБА_16 , для подальшого їх вручення в якості хабара. Разом з тим, до показань свідка ОСОБА_107 стосовно помітки грошових коштів люмінесцентною речовиною, суд відноситься критично, та не може прийняти їх до уваги, оскільки, по-перше, такі покази могли бути спотворені в силу спливу великого проміжку часу з моменту проведення вказаної слідчої дії, а також залежать від суб`єктивних особливостей кожного до сприйняття та збереження інформації у пам`яті з подальшим її відтворенням та об`єкту зосередження уваги свідка, а по-друге, це спростовується безпосередньо самим протоколом огляду грошових коштів від 02 жовтня 2012 року, у якому відсутні будь-які відомості стосовно помітки банкнот будь-якою речовиною, а який підсписано як особою, що склала протокол, так і Порохнею та понятими.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису огляду грошових коштів за 02 жовтня 2012 року, суд безпосередньо впевнився у достовірності фактичних обставин відносно порядку та результатів зазначеної процесуальної дії, які знайшли своє відображення у відповідному протоколі. Стоорона захисту звертає увагу на невідповідність тривалості даного огляду згідно протоколу з тривалістю самого відеозапису, однак суд вважає, що така невідповідність не тягне визнання такого доказу недопустимим, оскільки могла мати місце в силу технічної неполадки при зупиненні запису, в момент на який вказує свідок ОСОБА_108 .

Крім того, 31 жовтня 2012 року в період часу з 18.02 години до 18.15 години співробітником УВБ в Дніпропетровській області ДВБ МВС України, в присутності двох понятих, були оглянуті грошові кошти (т.1 а.с. 31-32), передані ОСОБА_16 після прийняття від неї усної заяви про злочин (т.1 а.с. 30). Були оглянуті грошові кошти на загальну суму 6 000 гривень, дванадцятьма купюрами номіналом по 500,00 гривень з зазначенням серій та номерів. Фотокопії перелічених купюр були долучені до протоколу, а саме грошові кошти передані заявниці ОСОБА_16 , для вручення обвинуваченому ОСОБА_10 в якості хабара, що підтвердили суду свідки ОСОБА_109 та ОСОБА_110 .

Згідно відеозапису грошові купюри нічим не оброблялися, що заперечує розбіжносі в показаннях понятих, на які звертає увагу сторона захисту.

На підставі наведених вище досліджених обставин проведення огляду грошових коштів 02 жовтня 2012 року та 31 жовтня 2012 року, суд обґрунтовано прийшов до висновку про допустимість відповідних протоколів в якості доказів по даному кримінальному провадженню, оскільки такі були складені уповноваженою особою, із залученням двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, із застосуванням відеозапису, зміст якого повністю відповідає відомостям зафіксованим у вказаних протоколах, які без будь-яких зауважень були підписані всіма учасниками процесуальної дії, котрими це також було особисто підтверджено в суді.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_11 щодо складання протоколів огляду грошових коштів та вручення їх ОСОБА_16 02 жовтня 2013 року та 31 жовтня 2013 року не уповноваженою на те особою, оскільки повинні були складатися слідчим відповідно вимогам ст.190 КПК 1960 року, є безпідставними, оскільки ідентифікація та вручення грошових коштів ОСОБА_16 для подальшого надання як хабара ОСОБА_10 , проходили як оперативно-розшукові заходи УВБ УМВС України в Дніпропетровській обасті, під оперативно-розшуковим контролем правоохоронних органів відповідно Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». Тим самим, оформлення даних протоколів співробітником УВБ відповідає вимогам зазначеного Закону, про що обгрунтовно зазначив в своїй апеляційній скарзі прокурор.

При цьому, судом помилково визначено, що дані протоколи огляду від 02 жовтня та 31 жовтня 2013 року складені у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законом , чинним на момент проведення процесуальної дії.

Відсутність відеозапису огляду грошових купюр від 02 жовтня 2012 року в матерілах кримінального провадження і надання опісля відеозапису, час якого не відповідає часу зазначеному в протоколі, не є підставою стверджувати про фальсифікацію даного протоколу і сумніву в його відповідності обставинам огляду грошових коштів та надання ії Порохні.

Обставини отримання ОСОБА_10 хабарів від ОСОБА_16 підтверджуються дослідженими судом першої інстанції матеріалами оперативно-розшукових дій відносно обвинуваченого ОСОБА_10 (т.17 а.с.75-77) в рамках оперативно-розшукової справи УСБУ №2928, що легалізовані відповідним протоколом за результатами ОРД від 30 січня 2013 року. Так, були підтверджені обставини зустрічей між ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , які мали місце 02 жовтня 2012 року, 10 жовтня 2012 року та 01 листопада 2012 року, при цьому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що вказані фактичні дані знаходяться у взаємозв`язку з показами свідка ОСОБА_16 та у їх сукупності дозволяють суду зробити висновок щодо тотожного способу одержання хабарів обвинуваченим ОСОБА_10 , які передавалися свідком ОСОБА_16 шляхом поміщення грошових коштів у коробку з-під дисків. Посилання захисника ОСОБА_111 , що було досліджено аудіо запис, що не дає змоги встановити передачу грошей шляхом поміщення в коробку, заперечується даними цього ж доказу, де сторонами обговорюється поміщення грошей в коробку.

Також, у зв`язку з позицією сторони захисту щодо незаконності проведення в рамках даного кримінального провадження оперативно-технічних заходів, в силу неможливості їх проведення без дозволу відповідного суду, особою яка не уповноважена згідно з кримінально-процесуальним законом на збір доказів, суд обґрунтовано виходив з відповіді апеляційного суду Дніпропетровської області щодо надання дозволів УВБ в Дніпропетровській області ДВБ МВС України та УСБУ України в Дніпропетровській області на проведення оперативно-розшукових заходів, що тимчасово обмежують конституційні права громадян, та з положень п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» (в редакції від 12.06.2011 року), які дозволяли використати добровільну допомогу хабародавця ОСОБА_16 . Також інформація про зміст, форми, методи і результати оперативно-розшукової діяльності, за ст.8 Закону України «Про державну таємницю» (в редакції від 19.11.2011 року), відносяться до державної таємниці, у зв`язку з чим, обставини проведення оперативно-розшукових заходів не підлягають розголошенню, не дають змоги суду дослідити матеріали оперативно-розшукових справ. А матеріали оперативно-розшукових дій в рамках оперативно-розшукової справи УСБУ №2928, були у встановленому законом порядку легалізовані відповідним протоколом за результатами ОРД від 30 січня 2013 року, тому суд обґрунтовано прийняв протокол як належний і допустимий доказ, та заперечує доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо незаконної участі ОСОБА_16 в оперативно-розшуковому заході. Чим також заперечуються доводи захисника білик про те, що Апеляційний суд не міг надати дозвіл на проведення ОТЗ відносно ОСОБА_10 до 30 жовтня 2012 року. Дані доводи є ні чим іншим як припущенням захисника.

Тому висновок суду, що по факту вручення ОСОБА_16 оперативно-технічних засобів не складалося будь-яких процесуальних документів, помилковий, оскільки використання таких засобів регламентується зазначеним Законом і в подальшому легалізується, що підтверджується відповідним протоколом про легалізацію оперативнорозшукових дій від 30 січня 2013 року.

Крім показань свідка ОСОБА_16 про одержання ОСОБА_10 від неї хабарів, свідок ОСОБА_112 суду показав, що в серпні 2011 року на центральному ринку м.Дніпродзержинська він здійснював продаж неліцензійних компакт-дисків, на що ОСОБА_10 став вимагати дозвільні документи. Оскільки у нього не було документів на диски, обвинувачений сказав, що вони являються контрафактними, а тому, щоб продовжити ними торгувати, йому було запропоновано платити по 500 гривень щомісяця. Він погодився, та з серпня 2011 року по жовтень 2012 року платив встановлену суму з 10 по 15 число кожного місяця.

Також свідок ОСОБА_113 суду показав, що приблизно в червні 2012 року, коли він продавав не ліцензійні компакт-диски на центральному ринку м.Дніпродзержинська, до нього підійшов дільничний інспектор міліції ОСОБА_10 , який сказав, що якщо він хоче спокійно торгувати, то потрібно платити по 500,00 гривень кожного місяця. Таким чином, на протязі наступних п`яти місяців він сплачував обумовлену суму та продовжував свою діяльність.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_114 пояснила, що коли вона торгувала насінням та добривом на центральному ринку м.Дніпродзержинська, обвинувачений ОСОБА_10 виявив порушення у виді продажу нею заборонених отрутохімікатів та відсутність належної реєстрації одного із співробітників. Для того щоб безперешкодно працювати далі, її чоловік зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_10 та домовився про оплату 300 гривень кожного місяця і з вересня 2011 року по жовтень 2012 року вона разом з чоловіком регулярно передавали обвинуваченому ОСОБА_10 обумовлену суму.

Факт систематичного одержання ОСОБА_10 від зазначених громадян Балясного, Пільгуй, Кари, а також інших громадян хабарів, достовірно підтверджується дослідженим судом письмовим доказом аркушем форматом А-4 з печатною таблицею та рукописним тектом з прізвищ, імен та прізвиськ, з зазначенням сум та відмітками проти них. З зазначеного списку достовірно встановлені громадяни під порядковим номером 15- Балясний, 20-Пільгуй та 42-Кара, проти прізвищ яких зазначено суми відповідно Балясний-500, Пільгуй-500, Кара-300 (т.4 а.с.8), що повністю узгоджується з показаннями зазначених свідків і є беззаперечним доказом одержання ОСОБА_10 хабарів від осіб, що здійснювали незаконну торгівельну діяльність на території ринку.

Що, на думку колегії суддів, дає змогу впевнено ідентифікувати свідків із зазначеними в списку особами, та достовірно підтверджує факт систематичного отримання ОСОБА_10 хабарів у виді систематичних плат (поборів) від громадян, що здійснюють незаконну торгівельну діяльність на центральному ринку м.Дніпродзержинська, за не притягнення цих громадян до адміністративної відповідальності, що входило у функціональні обов`язки ОСОБА_10 в силу Закону України «Про міліцію», за вимогами якої - в разі виявлення адміністративного правопорушення він зобов`язаний припинити його і здійснити провадження у справі про адміністративне правопорушення, в межах компетенції вживати заходів, передбачених ст.ст.255, 257, 264, 265 КУпАП, в разі виявлення адміністративного правопорушення, вилучити знаряддя і об`єкти незаконної торгівлі, у порядку ст.265 КУпАП, з метою забезпечення їх можливої подальшої конфіскації, тягне за собою припинення конкретного адміністративного правопорушення незаконної торгівлі, що велася із застосуванням саме цих вилучених предметів. Всі ці допитані свідки підтвердили суду що саме вони і здійснювали незаконну торгівельну діяльність на території ринку, чим заперечуються доводи апеляції захисника ОСОБА_115 щодо сумнівів здійснення незаконної торгівельної діяльності свідками. Оскільки саме за неприпинення такої вони, як зазначили, а свідки ОСОБА_105 , ОСОБА_116 , Пільгуй і Кара, що встановлено достовірно, і давали хабарі ОСОБА_117 .

Вимогами Закону України «Про міліцію» заперечуються і посилання захисника на те, що ОСОБА_10 під час відрядження на ринок було звільнено від обов`язків, передбачених його посадою ст.ДІМ Заводського РВ, а з функціональними обов`язками на території центрального ринку він був ознайомлений лише 2 січня 2012 року.

Щодо заперечень обвинуваченого ОСОБА_10 про неналежність йому даного аркушу зі списком осіб, то суд їх обгрунтовно визнав безпідставними, оскільки згідно висновків судово-почеркознавчої експертизи №169/4 від 12 грудня 2012 року, рукописні цифрові та рукописні словесні записи в ньому виконані обвинуваченим ОСОБА_10 (т.8 а.с.33-35)

Даний аркуш з записами було вилучено під час огляду місця події 02 листопада 2012 року (т.4 а.с.1-5), в службовому приміщенні старшого дільничного інспектора міліції, яке розташоване в громадській приймальні на першому поверсі будівлі за адресою м.Дніпродзержинськ, пров.Цегляний, 69. Результати зазначеної слідчої дії були закріплені слідчим у відповідному протоколі, в якому всі учасники поставили свої підписи без будь-яких зауважень, що підтвердили суду допитані свідки ОСОБА_118 та ОСОБА_119 , які були запрошені понятими під час огляду кабінету дільничних інспекторів.

Судом першої інстанції було досліджено долучений до матеріалів кримінального провадження відеозапис вищезазначеного огляду місця події, зміст якого повністю відповідає як вищевказаному протоколу огляду, так і показам свідків ОСОБА_118 , ОСОБА_120 . Доводи сторони захисту щодо проведення фактичного обшуку в кабінеті, а не огляду, є переоцінкою доказів. Оскільки судом апеляційної інстанції зазначений доказ не досліджувався, суд не може надати йому іншу оцінку, ніж суд першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту ОСОБА_10 щодо визнання недопустимим доказом протоколу огляду службового приміщення як місця події, з підстав того, що в заначеному приміщенні не відбувалося жодних подій, а також фактично проводився обшук, а не огляд, який повинен проводитися за постановою суду, а також огляд проводивя за відсутності представника власника приміщення, що належить центральому ринку м.Дніпродзержинськ, безпідставні.

Так, судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що відповідно до ч.4 ст.190 та ч.3 ст.177 КПК України (1960 року) за вмотивованою постановою суду, огляд або обшук повинен проводиться лише у житлі чи іншому володінні особи, однак в даному випадку вказане приміщення знаходилося у володінні дільничних інспекторів міліції, які виконували свої обов`язки на території ринку, при цьому не має значення його правовий статус та чи перебувало воно у державній власності, оскільки останнє фактично утримувалося та використовувалося обвинуваченим ОСОБА_10 в силу службових обов`язків, про що також підтвердив свідок ОСОБА_121 , директор центрального ринку м.Дніпродзержинська, пояснивши, що в адміністративній будівлі на території ринку ще з давну було відведене спеціальне приміщення для дільничних інспекторів міліції.

Даний факт підтвердив суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 , пояснивши, що зазначене приміщення перебувало виключно у користуванні працівників міліції, його та дільничного ОСОБА_122 , де знаходилися їх особисті та службові речі. У вказаному приміщенні вони приймали громадян, складали протоколи про адмністаративні правопорушення, тобто виконували свої службові функції, тим самим використовували приміщення як службове.

Тому є необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження при отримання ним хабарів від громадян Порохні, Балясного, Пільгуй і Кара.

Під час допиту свідків, судом першої інстанції не було встановлено доказів тиску на них, або обману з боку співробітників УВБ та прокуратури. Стороною захисту також не заявлялося клопотання про допит з цих підстав свідків під час апеляційного розгляду, з метою оцінити їх показання про дані обставини.

Так, свідок ОСОБА_123 , що встановлено під час прослуховування технічного носія інформації, суду показав, що тиск на ного не здійснювали, він добровільно написав заяву до органів міліції після затримання ОСОБА_10 , оскільки раніше боявся звернутися, бо треба було заробляти на життя.

Свідок Пільгуй суду показав, що добровільно звернувся до працівників міліції з заявою щодо протиправних дій ОСОБА_10 , коли дізнався від працівників ринку про обставини затримання ОСОБА_10 . До цього часу не звертався, погодився на вимогу ОСОБА_10 платити побори, бо треба було працювати, тому варіанта протидії ОСОБА_10 , який сказав, що припинить його торгівлю неліцензійними дисками в разі не отримання оплат, не розглядав. Чим заперечуються доводи захисника ОСОБА_11 про тиск та обман з боку працівників правоохоронних органів на свідків з метою отримання від низ заяв щодо ОСОБА_10 .

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_124 зазначають, що заяви свідків про передачу хабарів ОСОБА_10 не відповідають вимогам ст.85, 94-98 КПК України 1960ьроку, не містять часу та місця їх складання, особою яка їх склала, не було прийнято рішення в передбачений ч.2,4 ст.97 КПК строк, а слідчим ОСОБА_125 заяви були внесені до ЄРДР з порушенням строків ч.1 ст.214 КПК з 14 грудня 2012р по 21 лютого 2012р. Однак, такі посилання не обґрунтовані, оскільки заяви від громадян містять відомості про заявника, дату написання та інші відомості.

Щодо несвоєчасного порушення кримінальних справ органом досудового слідства та внесенням відомостей до ЄРДР, то дані обставини можуть бути предметом службового розгляду щодо посадових осіб і не дають підстави для визнання заяв такими, що не відповідають вимогам КПК України.

Однак при цьому, колегія суддів вжає необхідним визнати протокол заяви ОСОБА_70 про вчинене кримінальне правопорушення від 17.01.2013року недопустимим доказом, оскільки як заначено в в протоколі, він складався слідчим ОСОБА_125 17 січня 2013 року о 15 годині 20 хвилин (т.3 а.с.82), в цей же день і час слідчий ОСОБА_126 допитував свідка ОСОБА_127 з 15 години 10 хвилин до 15 години 51 хвилин (т.8 а.с.68-72), що свідчить про те, що протокол заяви ОСОБА_70 отримано з порушенням порядку встановленому КПК України, що вимагає ч.1 ст.86 КПК України та є підставою визнання його недопустимим доказом відповідно ч.1 ст.89 КПК України.

Щодо посилання сторони захисту на відсутність в протоколах заяв про скоєне кримінальне правопорушення інших свідків часу закінчення їх складання, відсутність даної складової не ставить під сумнів належність такого процесуального документу.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачені посилаються на наявність в матеріалах кримінального провадження постанови слідчого від 12.04.2013 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 ОСОБА_58 , ОСОБА_72 , Пільгуй, ОСОБА_53 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ч.1 ст.369 КК України, яка винесена неналежним суб`єктом та в порушення вимог закону.

Однак, зазначена постанова не скасована, особи щодо яких вона винесена, допитані судом в якості свідків, під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань.

Відсутність відеозапису огляду грошових купюр від 02 жовтня 2012 року в матерілах кримінального провадження і надання опісля відеозапису, час якого не відповідає часу зазначеному в протоколі, не є підставою стверджувати про фальсифікацію даного протоколу і сумніву в його відповідності обставинам огляду грошових коштів та надання іх ОСОБА_16 .

Судом першої інстанції було визнано недопустимим доказом протокол обшуку автомобіля «Kia Rio» д/н НОМЕР_3 (т.4 а.с.22-23), здійсненого за постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 21), під килимком водійського місця якого було виявлено та вилучено чотири грошові банкноти номіналом по 500 гривень кожна з серійними номерами, як такі, що були отримані з істотним порушенням прав і свобод обвинуваченого, зокрема його права на захист, що обгрнтовано та вмотивовано вироком суду, який встановив, що обвинуваченому ОСОБА_10 було безпідставно відмовлено у запрошенні захисника, хоча відповідно до ч.1 ст.47 КПК України (1960 року) слідчий зобов`язаний надавати затриманій особі допомогу у встановленні зв`язку з захисником або особами, які можуть запросити захисника, при цьому щодо затримання ОСОБА_10 , суд робить висновок виходячи з Рішення КСУ №10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року в якому надано офіційне тлумачення терміну «затримувати».

В той же час, вилучені під час обшуку автомобіля чотири грошові банкноти номіналом по 500 гривень кожна з серійними номерами: ВХ 4951367, ЗИ 3516965, ГК 2520132, БТ 3866543, внаслідок визнання недопустимим доказом протокол обшуку автомобіля, як наслідок підлягають визнанню недопустимим доказом і зазначені грошові кошти, та висновок судової технічної експертизи документів (реквізитів грошових знаків) № 70/06-750 від 07 грудня 2012 року, щодо зазначених грошових коштів.

Під час підготовчого судового засідання в рамках даного кримінального провадження захисником адвокатом ОСОБА_11 були подані скарги на дії слідчого та прокурора, який здійснював нагляд за додержанням законів на досудовому розслідуванні та які було вирішено під час ухвалення вироку.

Щодо доводів обвинувачених стосовно порушень вимог КПК України (1960 року) під час призначення експертиз, на підставі того, що обвинувачених не було ознайомлено з відповідними постановами, суд вважає, що дані порушення не є істотними порущеннями кримінального процесуального законодавства і не є підставами для визнання доказів, якими є висновки експертиз, недопустимими.

В той же час, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 , що висновки суду про одержання ОСОБА_10 хабарів в період з липня 2011 року по 01 листопада 2012 року від громадян ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_129 , ОСОБА_128 , які вели торгівельну діяльність на території центрального ринку та прилеглій до нього території, здійснено виключно на показах свідків, які не підтверджені жодним доказом.

Так, Гнелицю визнанно винним і засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (в ред..07.04.2011) отримання хабарів в період з липня 2011 року по 01 листопада 2012 року від громадян ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 ОСОБА_58 ОСОБА_60 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_130 .
З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

При постановленні судового рішення суд першої інстанції, як на докази вини скоєння ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України серед інших послався на заяви вище перелічених свідків, що підтверджується відповідними протоколами прийняття заяв про вчинення кримінальних правопорушень, в яких свідками були повідомлені обставини скоєних обвинуваченим ОСОБА_10 суспільно-небезпечних діянь, що зіставляються з показаннями цих свідків у судовому засіданні та знаходяться у їх взаємозв`язку.
Також суд, як на доказ вини ОСОБА_10 в отриманні хабарів від ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 ОСОБА_58 ОСОБА_60 ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 , послався на вже зазначений в ухвалі письмовий доказ (т.4 а.с.8) аркуш форматом А-4 з печатною таблицею та рукописним тектом з прізвищ, імен та прізвиськ, з зазначенням сум та відмітками проти них, за даними якого ці свідки впізнали себе серед переліку осіб, зазначних у списку.

Однак, в зазначному списку крім трьох прізвищ ОСОБА_72 , ОСОБА_112 та ОСОБА_53 , інші особи вказані тільки за іменами та прізвиськами, такими як диски-Гена, Залищук-сигарети, сигарети-Женя, антиквариат (Мурах), самогонщица, Вика-зелень, Дима-носки та ін, що, на думку колегії суддів, не дає змогу впевнено ідентифікувати свідків із зазначеними в списку особами, однак, також достовірно підтверджує факт систематичного отримання ОСОБА_10 хабарів у виді систематичних плат (поборів) від громадян, що здійснюють незаконну торгівельну діяльність на центральному ринку м.Дніпродзержинська, за не притягнення цих громадян до адміністративної відповідальності,

Свідки ОСОБА_131 та ОСОБА_132 пояснили суду про систематичну передачу ними від ОСОБА_50 обвинуваченому ОСОБА_10 хабарів, однак, зазначені показання не є достатніми доказами, як і показання свідків, які самі давали хабарі ОСОБА_10 протягом зазначеного часу: ОСОБА_26 ОСОБА_41 ОСОБА_47 ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 ОСОБА_58 ОСОБА_60 ОСОБА_62 ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 , для доведення винуватості ОСОБА_10 в суді в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за епізодами отримання хабарів від зазначених свідків.

Свідок ОСОБА_133 поянив, що передавав хабарі ОСОБА_10 незнайомим йому чоловіком, що викликає сумнів у особі хабарника.

В кримінальному провадженні відсутні інші докази, крім показань свідків, які б вказували на ОСОБА_10 , як на особу, яка одержувала хабарі від громадян ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 і стороною обвинувачення суду такі не надані. А показань свідків щодо одержання від них обвинуваченим Гнелицею хабарів, на думку колегії суддів, недостатньо для для доведення винуватості ОСОБА_10 в одержанні хабарів саме від цих вищезазначених громадян.

Відповідно до вимог п.3) ч.1 ст.284 КПК України Кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Як витікає з положень ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки по справі стороною обвинувачення не здобуті інші належні, достовірні та допустимі докази, що достовірно підтверджують факт систематичного отримання ОСОБА_10 хабарів у виді систематичних плат (поборів) від ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 , що здійснювали незаконну торгівельну діяльність на центральному ринку м.Дніпродзержинська, та на прилеглій території, за не притягнення цих громадян до адміністративної відповідальності, а матеріали кримінального провадження свідчать про те, що всі можливості для одержання додаткових доказів, які б підтвердили вину ОСОБА_10 в пред`явленому обвинуваченні по вказаним епізодам злочинної діяльності щодо зазначених громадян - вичерпані, сторона обвинувачення про їх надання ні під час судового слідства в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не заявила, виходячи з принципу диспозитивності, з урахуванням вимог ст.62 Конституції України, відповідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні трактуватися на користь обвинуваченого, вирок суду в частині засудження ОСОБА_10 за ч.3 ст.368 КК України- отримання ним хабарів у виді систематичних плат (поборів) від ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 , підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 в цій частинізакриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання.

Враховуючи, що внаслідок закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 по епізодам одержання ним хабарів від громадян ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , у ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 зменшився обсяг обвинувачення Гнелиці за ч.3 ст.368 КК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ст.ст.409, 414 КПК України змінити вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 в частині призначення покарання, зменшивши строк покарання, призначеного вироком суду, але в межах санкції ч.3 ст.368 КК України, врахувавши вимоги ст.65 КК України.

Статтею 374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконне виправдання обвинуваченого ОСОБА_134 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на доказах, досліджених судом першої інстанції, наданих стороною обвинувачення.

під час судового розгляду кримінального провадження.

Як зазначено у вироку суду, стороною обвинувачення було надано суду докази скоєння обвинуваченим ОСОБА_9 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_10 злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, які було досліджено та надано їм оцінку з огляду на їх належність та допустимість.

Так, суду було надано як доказ, протокол огляду місця події від 02 листопада 2012 року службового кабінету начальника Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , проведеного слідчим у присутності двох понятих, за участі співробітників ОВС, вході якого обвинувачений ОСОБА_9 самостійно видав білий конверт, який, як він пояснив, міг залишити обвинувачений ОСОБА_10 , коли вони зустрічалися раніше в цей день, при цьому щодо змісту такого конверту ОСОБА_9 нічого пояснити не зміг, оскільки не відкривав останній. При огляді вмісту конверта, в ньому було виявлено 11000 гривень. Також в ході огляду були виявлені речі і документи особистого та службового характеру, які було вилучено разом із зазначеними грошовими коштами (т. 5 а.с. 1-9),

Також у судовому засіданні судом безпосередньо був переглянутий відеозапис даної слідчої дії.

Надано висновок судової технічної експертизи документів (реквізитів грошових знаків) №70/06-194 від 03 квітня 2013 року, за яким - три банкноти номіналом по 500 гривень з зазначеними серійними номерами, сорок чотири банкноти номіналом по 200 гривень з зазначеними серійними номерами; сім банкнот номіналом по 100,00 гривень з зазначеними серійними номерами: на загальну суму 11000 гривень, вилучені 02 листопада 2012 року в ході огляду службового кабінету обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідають грошовим знакам Національного банку України аналогічного номіналу, що знаходяться в офіційному обігу (т. 8 а.с.21-24),

В ході огляду огляду від 06 грудня 2012 року (т.5, а.с. 21-25, 27-33) та від 22 січня 2013 року (т.5, а.с.39-42), були досліджені речі та документи вилучені з службового кабінету обвинуваченого ОСОБА_9 .

Судом допитані свідки ОСОБА_109 та ОСОБА_135 , які пояснили, що вони приймали участь в огляді кабінету ОСОБА_9 02 листопада 2012 року в кабінеті ОСОБА_9 у міському управлінні міліції, в ході якого слідчий прокуратури запропонував обвинуваченому ОСОБА_9 видати грошові кошти, які йому були передані в якості хабара, на що останній видав конверт з грошима, витягнув його зі свого робочого столу. При цьому свідок ОСОБА_109 помітив, що декілька банкнот відрізнялися з поміж інших тим, що на одній була пляма крові, а на іншій була нанесена якась цифрова помітка.

Свідки ОСОБА_136 та ОСОБА_137 суду пояснили, що у 2012 році, перебуваючи на центральному ринку м.Дніпродзержинська, звернулися до ОСОБА_56 , яка направила їх до жінки на ім`я ОСОБА_138 , якій вони надали список необхідних продуктів. Через декілька хвилин з`явився обвинувачений ОСОБА_10 та розпитував чого вони прийшли.

Сідок ОСОБА_136 також пояснив, що за продукти він заплатив близько 370 гривень, різними купюрами в тому числі з номіналом по 200, 100 гривень, при цьому на одній із купюр була його кров, оскільки напередодні він травмувався.

Свідок ОСОБА_56 у судовому засіданні показала, що якось на ринок до неї приходили двоє незнайомих чоловіків, які повідомили, що вони від ОСОБА_139 та просили зібрати продукти із списку. Однак, вона нікого не знала на прізвище ОСОБА_140 , а тому зателефонувала обвинуваченому ОСОБА_10 та запитала, чи це не від нього прийшли. ОСОБА_10 повідомив, що нікого не посилав до неї та йому нічого не відомо з цього приводу, тому порадив відмовити цим особам, що вона і зробила.

Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №43 від 14 лютого 2013 року, препарати ДНК, виділені зі сліду, схожого на кров на купюрі номіналом 200,00 гривень №ЗГ 7254129, що була вилучена серед інших в ході огляду службового кабінету ОСОБА_9 , являють собою ДНК чоловічої статевої належності, генотип якої співпадає з генотипом ОСОБА_141 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ймовірністю не менше 99, 99 % (т.8 а.с.62-67),

Свідок ОСОБА_140 повідомив суду, що він дільничний інспектор міліції Заводського РВ ДзМУ ГМВС України в Дніпропетровській області і з вересня 2011 року виконував свої обов`язки на центральному ринку м.Дніпродзержинська, де у нього разом з іншим співробітником міліції ОСОБА_10 знаходився службовий кабінет. Йому було відомо, що у ОСОБА_10 були довірливі відносини з начальником міського управління міліції ОСОБА_9 , який міг телефонувати ОСОБА_10 особисто. На його думку, такі відносини могли скластися в силу того, що вони колись разом проходили службу і з того часу продовжували спілкуватися, однак напевно він не може цього стверджувати. Крім того, якось він помітив як обвинувачений ОСОБА_10 поклав гроші у конверт, після чого повідомив, що направляється в міське управління по справах.

Оцінюючи показання свідка, суд не прийняв їх як такі, що викривають або виправдовують обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, з огляду на те що останні лише підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_10 відносно пакування грошей в конверт, коли той направлявся у міське управління міліції, а також носили характер припущення щодо довірливих відносин між обвинуваченими.

Судом першої інстанції було досліджено наданий стороною обвинувачення, складений слідчим прокуратури відповідно протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 25 березня 2013 року з додатками на дисках DVD-R із написом «Плачков, Гнелица телефон», «Гнелица Плачков кабінет», які містять оперативно-технічні матеріали негласної відеозйомки зустрічей обвинуваченого ОСОБА_9 із обвинуваченим ОСОБА_10 , а також інформація, знята з каналів зв`язку останніх (т.17 а.с.84-103), які було досліджено під час судового розгляду.

Згідно п.7 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України - оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії здійснюються згідно з положеннями Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та положеннями цього Закону. Згідно п.8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року - допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності. Відповідно до ст.65 КПК України 1960 року та ст.8 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» (в редакції від 12.06.2011 року), за результатами здійснення оперативно-розшукових заходів уповноваженим органом повинен складатися протокол з відповідними додатками, який підлягає використанню як джерело доказів у кримінальному судочинстві. Вимоги до вказаного протоколу закріплені в п.11 Порядку отримання дозволу суду на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права людини, та використання добутої інформації, затвердженого Постановою КМУ №1169 від 26.09.2007 року, з якого випливає, що останній повинен складатися та підписуватися працівником оперативного підрозділу, в провадженні якого перебуває справа.

Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в порушення вказаних вимог закону, результати оперативно-розшукових заходів не були легалізовані та розголошені належним чином шляхом долучення до матеріалів кримінального провадження відповідних протоколів з додатками, що не дозволяє їх використовування в якості доказу по даному кримінальному провадженню.

А клопотання представника державного обвинувачення у судовому засіданні про долучення протоколів за результатами оперативно-розшукових заходів з додатками, судом було відхилено, виходячи з того, що за ч.2 ст.290 КПК України прокурор зобов`язаний під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування, пред`явити усі матеріали, які є в його розпорядженні, однак всупереч цьому зазначені протоколи не були надані стороні захисту, тоді як із самого протоколу дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 25 березня 2013 року випливає, що під час досудового розслідування в розпорядженні сторони обвинувачення знаходилися такі протоколи та додатки до них, які могли та повинні були бути надані стороні захисту для ознайомлення з метою забезпечення права обвинувачених на захист від пред`явленого останнім звинувачення, що на підставі ч.12 ст.290 КПК України робить неможливим допустити відомості закріплені в них, як доказ, що є процесуальною гарантією здійснення права на захист, яке в противному випадку буде порушено.

Чим заперечуються доводи апеляційної скарги прокурора щодо штучного нівелювання процесуального значення доказів скоєння ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України та фактичного блокування виконання прокурором обов`язків, передбачених ч.11 ст.290 КПК України.

Щодо посилання прокурора в апеляційній скарзі на невідповідність визначення судом предмету клопотання, а саме клопотання про надання суду не оригіналів протоколів за результатами ОРЗ та додатків до них, а витягів з протоколів, оскілки в протоколах містяться дані, які більшою частиною не стосуються провадження, колегія суддів виходить з того, що витяги з зазначених протоколів, які були у розпорядженні сторони обвинувачення до 25 березня 2013 року, про що зазначає прокурор у апеляційній скарзі, повинні були також залучені до матеріалів кримінального провадження та відкриті сторонам також відповідно до вимог ч.2 ст.290 КПК України.

Суд першої інстанції на підставі наданих доказів прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не була належним чином спростована версія сторони захисту, що одержані 02 листопада 2012 року обвинуваченим ОСОБА_9 від обвинуваченого ОСОБА_10 грошові кошти 11000грн. були одержані ним в якості хабара. А наявність серед зазначених грошових коштів грошової купюри з серійним номером ВА 9700510, що попередньо вручена свідку ОСОБА_16 02 жовтня 2012 року для передачі хабара обвинуваченому ОСОБА_10 підтверджує вину останнього у вчиненні злочину.

В той же час, з пояснень свідків ОСОБА_136 , ОСОБА_142 та ОСОБА_56 , суд встановив, що банкнота з кров`ю ОСОБА_136 дійсно була отримана обвинуваченим ОСОБА_10 в якості незаконної грошової винагороди саме від ОСОБА_56 , яка потрапила до неї від ОСОБА_136 , коли той здійснював у неї покупки та розраховувався цією купюрою.

Однак, колегія суддів зазначає, що з показань як свідка ОСОБА_136 так і свідка ОСОБА_56 вбачається, що ОСОБА_56 не продавала ОСОБА_143 продукти, а направила його до жінки на ім`я ОСОБА_138 , в якої, як вказав ОСОБА_136 , він і придбав продукти, розрахувавшись грошовими коштами, і на одній з грошових купюр була його кров. Тим самим, висновки суду що грошова купюра зі слідами крові ОСОБА_143 була передана свідком ОСОБА_144 , як хабар Гнелиці, а в подальшому як хабар ОСОБА_145 , не відповідають фактичним обставинам.

Показання свідка ОСОБА_146 в ході судового засідання щодо придбання ним сигарет за грошову купюру, яка мала цифрову помітку, та яку він в подальшому упізнав при пред`явленні слідчим декількох грошових купюр для впізнання, суд обґрунтовано не прийняв як допустимі, оскільки впізнання грошової купюри було проведено під час допиту свідка, чим порушено вимоги ст.ст.175, 176 КПК України (1960 року) відповідно до яких пред`явлення предметів для впізнання повинно проводитися в присутності двох понятих, з наведенням у відповідному протоколі даних про предмети, що пред`являються для впізнання та з докладним описом ознак, за якими впізнаючий впізнав предмет, в результаті чого наведені ОСОБА_146 фактичні обставини не можуть бути використані при прийнятті даного процесуального рішення.

Також суд не прийняв покази свідка ОСОБА_16 як такі, що викривають обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні ним інкримінованих кримінально-караних діянь, оскільки свідок не зміг пояснити більш точно, кого саме вона мала на увазі під начальником міського управління міліції, прізвище якого вона навіть не знала на той момент та чи був ним обвинувачений ОСОБА_9 , при цьому суд також виходить з того, що інші хабародавці у суді не згадували про начальника міського управління міліції та не вказували на ОСОБА_9 , а лише стверджували, що вимоги про передачу хабарів завжди висував обвинувачений ОСОБА_10 , якому вони і передавали обумовлену незаконну матеріальну винагороду.

Із протоколу за результатами оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи №2928, а саме заходів негласного слухового контролю у відношенні старшого інспектора СДІМ Заводського РВ ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 30 січня 2013 року, складеного відповідно вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» встановлено зміст розмов між ОСОБА_10 та ОСОБА_147 , згідно яких відсутні відомості щодо вимагання хабара ОСОБА_10 для ОСОБА_9 та отримання ОСОБА_10 хабара для ОСОБА_9 . За змістом даного протоколу достовірно встановлено факти отримання хабара ОСОБА_10 від ОСОБА_16 за встановлення «точок» для торгівлі дисками, за кожен з яких ОСОБА_16 давала Гнелиці хабар в розмірі 1000грн.

Оцінивши та проаналізувавши наведені докази у своїй сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , а отже враховуючи ч.3 ст.62 Конституції України та вимоги вищезазначених процесуальних норм, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_9 за інкримінованими йому епізодами злочинної діяльності щодо одержання службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, в будь-якому вигляді хабара, за виконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч.3 ст.368 КК України (в редакції закону від 07.04.2011 року).

Посилання прокурора щодо безпідставної відмови суду в дослідженні матеріалів кримінального провадження №0000556 як таких, що містять данні про перевірку законності застосування щодо ОСОБА_9 оперативно-технічних заходів, не обгрунтовані, оскільки дане кримінальне провадження не є джерелом доказу.

Не обґрунтовані доводи прокурора щодо безпідставного виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.357 КПК України.

Для встановлення оставин вчинення ОСОБА_9 зазначеного злочину, судом було досліджено надані стороною обвинувачення докази, а саме: - показання свідка ОСОБА_148 , та ОСОБА_149 , що у період 2004-2005 років, вони працювала в канцелярії прокуратури м.Дніпродзержинська, і на той час існувала практика, за якою кримінальні справи в судові установи поза межами міста, передавалися начальнику або заступнику начальника слідчого відділу відповідного району, який направив до прокуратури дану кримінальну справу, для передачі або надіслання її адресату, у зв`язку із чим свідки не виключали, що у випадку надіслання кримінальної справи, могли передати останню в тому числі обвинуваченому ОСОБА_9 , який на той час займав посаду начальника слідчого відділу Баглійського району м.Дніпродзержинська, для її подальшого спрямування у відповідний суд області; - з листа Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2012 року (т.17, а.с. 133), встановлено, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_81 за ч. 2 ст. 307 КК України до зазначеного суду не находила.

З протоколу обшуку від 02 листопада 2012 року (т.7 а.с. 4-7), за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , встановлено, що під час обшуку була виявлена та вилучена папка з документами, серед яких, зокрема, знаходились матеріали кримінальної справи №41042216 за обвинуваченням ОСОБА_81 за ч. 2 ст. 307 КК Україн досудове слідство по якій було закінчено із складенням обвинувального висновку слідчим СВ Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, та яке було погоджено із начальником слідчого відділу вказаного органу внутрішніх справ ОСОБА_9 , виявлений супровідний лист про направлення останньої на адресу голови Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, підписаний прокурором м. Дніпродзержинська, а також матеріали наглядового провадження до зазначеної кримінальної справи за №2216/41042216 з листком білого паперу із відповідними реквізитами щодо адреси отримувача у вигляді прокуратури Довгинцівського району м.Кривий Ріг Дніпропетровської області та незаповненої інформації з приводу отримання даних матеріалів, що підтвердили свідки ОСОБА_86 та ОСОБА_150

Згідно копії витягу з наказу начальника управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 155 о/с від 25.10.2002 року (т. 13, а.с. 8), згідно з яким, обвинувачений ОСОБА_9 був призначений на посаду заступника начальника начальником слідчого відділення Баглійського районного відділу Дніпродзержинського міського управління Дніпропетровської області.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_9 були кваліфіковані за ч.2 ст. 357 КК України, як приховування особливо важливих документів в особистих інтересах.

Об`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 злочину за ч.2 ст.357 КК України, передбачає вчинення особою активних дій щодо предметів, зазначених у диспозиції частини першої даної статті, в тому числі, дій, пов`язаних з приховуванням офіційних документів, які повинно бути безпосередньо пов`язано із обов`язковими суб`єктивними ознаками даного кримінального правопорушення у вигляді корисливого мотиву або інших особистих інтересів особи, наявність яких обов`язково повинно бути доведено стороною обвинувачення достовірними доказами разом з іншими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, як того вимагає ч.1 ст.95 КПК України.

Так, суб`єктивна сторона за ст.357 КК України виражається у формі прямого умислу та наявністю корисливого мотиву або інших особистих інтересів, що не знайшло свого підтвердження в суді щодо дій обвинуваченого ОСОБА_9 з врахуванням вищевикладених обставин. Встановивши що ОСОБА_151 , діючи умисно, в особистих інтересах - з метою укриття фактів вчинення ним цих протиправних діянь і уникнення юридичної відповідальності за їх вчинення, розпочав умисне приховування кримінальної справи, сторона овинувачення не надала об`єктивних належних доказів вчинення умисних дій ОСОБА_152 у виді приховування кримінальної справи з такою метою. Тим самим доводи сторони овинувачення є припущенням. За вимогами ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_153 складу злочину передбаченого ч.2 ст.357 КК України, що є підставою для ухвалення виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 за інкримінованим йому епізодом злочинної діяльності щодо приховування особливо важливих документів, вчиненого в інших особистих інтересах, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 357 КК України.

Не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги прокурора щодо зміни резолютивної частини вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , де його визнанно винним в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та имоги визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, який би встановлював такі підстави зміни вироку, як зазначені прокурором.

Доводи апеляційної скарги захиснка ОСОБА_11 , викладені в доповненнях щодо незаконності ухвал Заводського районного суду м.Дніпропедзержинська та Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська колегія суддів вважає такими, що задоволенню не підлягають.

Так, захисник зазначає, що Заводський районний суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, приймаючи рішення 30 квітня 2013 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , невірно керувався ч.3 ст.315 КПК України. Дані посилання не обґрунтовані, оскільки суд, продовжуючи строк тримання під вартою, як зазначив в ухвалі, придержувався загальних положень розділу ІІ КПК України шодо заходів забезпечення кримінального провадження. Не обґрунтовано доводи скарги в частині скарга і в частині ухвали Заводського районного суду м.Дніпропедзержинська від 30 квітня 2013 року про направлення кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області для вирішення питання підсудності, оскльки суд мотивував підстави направлення провадження для вирішення підсудності, і незгода з ними сторони захисту не є підставами для визнання ухвали незаконною. Залишаючи обвинуваченим строк тримання під вартою Жовтневий районний суду м.Дніпропетровська 10 червня 2013 року керувався вимогами ст.315 КПК України. Зазначені ухвали оскарженню не підлягають, тому посилання щодо відсутності в ухвалах зазначення порядку і строків їх оскарження є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_9 посилається на обставини перебування його під контролем працівників правоохоронних органів з 2 листопада 2012 року до 8 години 3 листопада 2012 року під час проведення обшуків в приміщенні його службового кабінету, автомобілів та його житла, а саме, що він був обмежений пересуватися на той час на своєму автомобілі, а виключно з працівниками правоохоронних органів, після відмови бути присутнім під час обшуку своєї квартири знаходився також в зазначеному автомобілі, і після закінчення обшуку залишив автомобіль, що дає підстави, хоча і не встановлено порушення його права на захист, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, зарахувати зазначений час обвинуваченому ОСОБА_9 в строк тримання його під вартою.

Безпідставне посилання захисника ОСОБА_111 на відсутність відомостей про виставлення форм Ф-2,3,4 по кримінальним провадженням за дачі хабарів свідками обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки ці дані є статистичною формою контролю даних кримінальної справи і не можуть тягти за обою визнання недійсним будь яких процесуальних дій або доказів кримінального провадження, відомості щодо яких внесено в ЄРДР.

Підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора в частині вирішення судом питання про речові докази, якими є грошові знаки, які були вилучені в автомобілі ОСОБА_10 та під час обшуку кабінету ОСОБА_9 , всупереч вимогам ст.100 КПК країни, суд ухвалив передати речові докази в дохід держави, законним володільцем якиїх є ОСОБА_16 . Тому в цій частині вирок суду повинен бути змінено, з зазначенням про повернення грошових знаків їх власниці ОСОБА_16 .

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку не вирішувалося питання про інші речові докази та вилучене майно і грошові кошти, на які накладено арешт, то дані питання повинні бути вирішені судом відповідно ст.537 КПК України.

Круючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу бвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Скасувати вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 в частині його засудження за ч.3 ст.368 КК України за епізодами отримання хабарів від громадян

ОСОБА_26 у загальному розмірі 1 600 гривень протягом липня 2011 року - 01 листопада 2012 року,

ОСОБА_41 у загальному розмірі 1 800 гривень протягом липня 2011 року - 01 листопада 2012 року,

ОСОБА_47 у загальному розмірі 2 100 гривень протягом вересня 2011 року - жовтня 2012 року,

ОСОБА_50 у загальному розмірі 10 500 гривень протягом вересня 2011 -січня 2012, лютого, березня, травня, липня, 30 вересня, 1 листопада 2012,

ОСОБА_55 загальному у розмірі 4 800 гривень у період жовтня 2011 року - травня 2012 року, жовтня 01 листопада 2012 року,

ОСОБА_56 у загальному розмірі 3 400 гривень протягом листопада 2011 року - лютого 2012 року, 29 вересня 2012 року, жовтня 01 листопада 2012 року,

ОСОБА_32 у загальному розмірі 8 800 гривень протягом грудня 2011 року - 01 листопада 2012 року

ОСОБА_58 у загальному розмірі 5000 гривень протягом січня - 01 листопада 2012 року,

ОСОБА_60 у загальному розмірі не менше ніж 900 гривень протягом березня-жовтня 2012 року,

ОСОБА_62 у загальному розмірі 1 500 гривень протягом травня - 01 листопада 2012 року,

ОСОБА_64 у загальному розмірі 2500 гривень в період червня - 01 листопада 2012 року,

ОСОБА_66 у загальному розмірі 1 350 гривень протягом червня, липня, серпня, жовтня 1 листопада 2012 року,

ОСОБА_68 у загальній сумі 10 500 гривень червня- вересня 2012 року, жовтня 2012року,

ОСОБА_70 у загальній сумі 10 500 гривень протягом червня, липня, вересня, серпня, жовтня 2012 року,

ОСОБА_74 у загальному розмірі 2 500,00 гривень протягом червня-1 листопада 2012 року,

ОСОБА_76 у загальному розмірі 3 000 гривень протягом серпня- жовтня 2012 року,

ОСОБА_128 у загальному розмірі 1 000 гривень протягом вересня, жовтня-1 листопада 2012 року,

та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч.3 ст.368 КК України за епізодами одержання хабарів від громадян ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_32 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_128 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Змінити вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 в частині призначення покарання за ч.3 ст.368 КК України (в редакції 07.04.2011року), зменшивши строк покарання до 6 (шести) років позбавлення волі.

Визнати постанову про визнання речовими доказами чотирьох грошових купюр номіналом 500гривень, вилучених 02.11.2012 під час обшуку автомобіля КІА РІО НОМЕР_3 , висновок судово-технічної експертизи щодо грошових коштів №70/06-750 від 07 грудня 2012 , протокол заяви Мазікіна- недопустимими доказами.

Речові докази - п`ять купюр номіналом 500гривень кожна - ВА 9700510, ВХ 4951367, ЗИ 3516965, ГК 2520132, БТ 3866543 - передати ОСОБА_16 .

Зарахувати в строк тримання під вартою ОСОБА_9 2 листопада 2012 року та 3 листопада 2012 року.

В іншій частині вирок суду та ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 квітня 2013 року, ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2013 року та 17 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголшення, але може бути оскаржена протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 протягом трьох місяців з дня вручення їм копії ухвали.

Судді