УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4930/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
завсудженого: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 лютого 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього положень ст. 81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення та що він будучи засудженим за тяжкий злочин вже звертався до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково і рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 19 березня 2014 року у задоволенні такого клопотання було відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати. Посилається на те, що в судовому засіданні було встановлено, що ніяких нарікань з боку адміністрації установи щодо нього не було, що режим тримання та будь-які норми Закону не порушував. УДПтС в Житомирській області ніяких рішень по запитах установи про застосування до нього заохочень не приймало. Приймати участь у навчанні або в інших заходах проведених в установі не є адміністративною карою. Приймати участь у заходах, які не оплачуються не є обов`язковим. Основний свій час він проводить на виробництві. Адміністрація установи надумано зробила його негативним засудженим.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши судове рішення в межах ст. 404 КПК України, колегія судді вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення.
Згідно ч.6 ст. 539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, або заміну невідбутої частини покарання більш м?яким покаранням, розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п?яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про вімову.
Суд зазначених вимог закону дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 , 22 січня 2008 року був засуджений Київським районним судом м. Харкова за вчинення злочинів передбачених статтями, 186 частиною 2, 187 частиною 2, 70 КК України, які є тяжкими на 9 років позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 02 червня 2016 року. У 2014 році засуджений ОСОБА_8 звертався до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19 березня 2014 року у задоволенні такого клопотання було відмовлено. Крім того судом першої інстанції враховано, що за місцем відбування покарання ОСОБА_8 характеризується негативно. 12 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Має 8 заохочень. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта», але робить це формально. Свідомо уникає виконання робіт по благоустрою та поліпшенню житлово-побутових умов. Не приймає участі в самодіяльних організаціях.
За наведених обставин, коли засуджений ОСОБА_8 в порушення ч.6 ст. 539 КПК України порушив порядок повторного звернення з клопотанням про його про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання та відсутності інших даних, які доводять, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Доводи засудженого ОСОБА_8 , що адміністрація установи надумано зробила його негативним засудженим, що в судовому засіданні не було встановлено даних які б свідчили, що він, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення є безпідставними.
Враховуючи, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 лютого 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: