Справа № 299/3381/14
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.05.2015 р. м. Ужгород
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, судимого: 18.05.2004 року Виноградівським районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 01.02.2005 року Виноградівським районним судом, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі; 11.05.2010 року Виноградівським районним судом за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць; 18.10.2013 року Виноградівським районним судом, за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2013 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 21.08.2014 року, тобто з моменту його затримання.
Згідно вироку ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Виноградівського районного суду від 18 жовтня 2013 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 приблизно з 22.00 по 22.30 год. 18 грудня 2013 року, знаходячись неподалік кафе-бару Релакс по вул. Злагоди, № 19 в смт. Королево Виноградівського району, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до існуючих загальнообов`язкових норм поведінки в суспільстві, з хуліганських спонукань, безпричинно пристав до ОСОБА_8 , де в присутності ОСОБА_9 , безпричинно висловлювався у його адресу нецензурними словами, погрожуючи словесно фізичною розправою.
Приблизно о 22.10 год. того ж вечора обвинувачений, там же, продовжуючи свої хуліганські дії, ігноруючи усні вимоги ОСОБА_8 про припинення хуліганських дій та демонструючи свою зухвалу поведінку, з метою самоутвердження за рахунок приниження ОСОБА_8 в очах оточуючих, підбіг до автомобіля марки ВАЗ 111930, р.н НОМЕР_1 , належного останньому, та наніс кулаком біля двох ударів по задньому склу, внаслідок чого повністю пошкодив його. Вартість скла становить 1080 грн.
Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, кулаками наніс біля чотирьох ударів по передньому лобовому склу даного автомобіля, розбивши його, вартість скла становить 850 грн., зірвав руками обидва дзеркала заднього виду, вартістю по 350 грн. кожне, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2630 гривень.
Дальше, біля 22.20 год. 18.12.2013 року ОСОБА_6 зірвав руками з вищевказаного автомобіля склоочищувач, після чого умисно, безпричинно наніс ним ОСОБА_8 два удари в праву ділянку голови та поваливши потерпілого на землю, вкусив за палець лівої кисті руки, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів волосистої частини голови в тім`яній ділянці з справа, II пальця лівої кисті по тильній поверхні, в ділянці правого та лівого ліктьового суглобу по розгинальним поверхням, різаної рани верхівки правої вушної раковини, які згідно висновку експерта № 170 від 10.06.2014 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Він же, в період часу з 17.00 год. по 18.10 год. 25 грудня 2013 року, знаходячись неподалік магазину АВС по вул. Злагоди № 4 в смт. Королево Виноградівського району, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, з хуліганських спонукань пристав до ОСОБА_10 , де в присутності ОСОБА_11 висловлювався у його сторону нецензурними словами та безпричинно кидав в його бік камінням та скляними пляшками.
Зокрема, приблизно о 17.30 год. того ж дня, там же, ОСОБА_6 повернувся до ОСОБА_10 , який у той час займався продажем товарів у вказаному магазині, де вперто продовжуючи свої хуліганські дії, ігноруючи усні вимоги ОСОБА_10 про припинення хуліганських дій, затіяв сварку з останнім, виражався у його сторону нецензурними словами, з метою залякування ОСОБА_10 нацьковував на нього свого собаку бійцівської породи бультер`єра. ОСОБА_10 налякавшись, сховався у належному йому автомобілі марки Mercedes Benz МВ 80, р.н НОМЕР_2 , що знаходився біля магазину АВС.
Однак ОСОБА_6 підійшов до автомобіля та каменем наніс ним декілька ударів по передньому лобовому склу, внаслідок чого повністю пошкодив його, вартість якого становить 1400 гривень, зірвав руками ліве дзеркало заднього виду, вартістю 800 гривень, зірвав праве дзеркало заднього виду, вартістю 620 гривень та проткнув ножем шину марки Росава 205/70R14 заднього правого колеса, вартість якого становить 570 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 3390 гривень.
Він же, в період часу з 19.30 год. по 22.30 год. 07 січня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кафе-бару Релакс по вул. Злагоди № 19 в смт. Королево Виноградівського району, який належить ОСОБА_12 , грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до існуючих загальнообов`язкових норм поведінки в суспільстві, безпричинно пристав до ОСОБА_12 , де в присутності відвідувачів даного кафе-бару висловлювався у її сторону нецензурними словами, словесно погрожуючи фізичною розправою, пошкодженням майна та припиненням роботи кафе-бару.
Після чого обвинувачений приблизно о 20 год. того ж вечора, там же, ігноруючи усні вимоги власника кафе-бару ОСОБА_12 про припинення хуліганських дій, затіяв з нею сварку, виражаючись у її сторону нецензурними словами, ображав відвідувачів, внаслідок чого ОСОБА_12 припинила роботу кафе-бару, а ОСОБА_6 присутні в кафе виштовхали на вулицю.
Незважаючи на це, ОСОБА_6 приблизно о 22.00 год. повернувся до кафе-бару ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, не припиняючи свої хуліганські дії, продовжував виражатись у сторону ОСОБА_12 нецензурними словами, погрожуючи їй словесно фізичною розправою, із застосуванням фізичної сили намагався потрапити в середину приміщення кафе-бару, однак ОСОБА_13 та ОСОБА_14 разом з іншими відвідувачами не впустили його у приміщення.
Продовжуючи свої хуліганські дії, приблизно о 22.30 год. ОСОБА_6 там же, знаходячись на вулиці біля приміщення даного закладу, не реагуючи на усні зауваження присутніх про припинення хуліганських дій, підійшов до розташованого зліва від входу на кафе-барі вікна та лівою рукою наніс один удар в віконне скло, внаслідок чого повністю пошкодив його, вартість якого становить 1965,56 гривень, чим самим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вище зазначену суму.
У ході хуліганських дій на протязі близько трьох години ОСОБА_6 на усні вимоги відвідувачів кафе та власника даного кафе-бару ОСОБА_12 про припинення хуліганських дій не реагував, а уперто не припиняв їх до тих пір, доки на місце події не приїхали працівники міліції.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_6 у вчиненому. Зазначає, що суд належним чином не вмотивував чому показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 взяв до уваги, а показання обвинуваченого ОСОБА_6 відкинув. Вказує на те, що ОСОБА_6 перебуває у неприязних відносинах з потерпілими, тому їх показання слід оцінювати критично. Крім цього зазначає, що суд всупереч визначеному обсягу доказів, що підлягали дослідженню, під час судового розгляду не допитав свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , які були допитаними в якості свідків під час досудового розслідування і на показаннях яких також ґрунтується обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника на підтримання апеляційної скарги, виступ прокурора, яка вважає апеляційну скаргу безпідставною, провівши судові дебати, перевірив матеріали справи, обговорив доводи сторін, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
При призначенні ОСОБА_6 покарання судом у повній мірі дотримано вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діянні при обставинах, вказаних у вироку, доведена перевіреними в судовому засіданні доказами.
Так, ОСОБА_6 у суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, не визнав, заявив, що невинен, що потерпілі самі його провокували та оговорюють його. Разом з цим просив призначити йому покарання не пов`язане з реальним його відбуттям.
Зокрема, щодо обставин події, яка мала місце 18.12.2013 року, ОСОБА_6 ствердив, що потерпілий ОСОБА_8 сам підійшов до нього та почав його повчати. Оскільки це його роздратувало, він вдарив ОСОБА_8 . Автомобіль потерпілого не пошкоджував, а тільки випадково зачепив склоочищувач.
Щодо обставин події 25.12.2013 року за участі потерпілого ОСОБА_10 , обвинувачений показав, що він йшов по дорозі та копав перед собою пусту пляшку. ОСОБА_11 у грубій формі зробив йому зауваження, що його теж роздратувало. Настоював, що ОСОБА_10 і ОСОБА_18 не бив, а навпаки, останні намагалися його побити. Автомобіль ОСОБА_10 не пошкоджував, а тільки випадково кинув у нього камінь.
Щодо подій у дискоклубі Релакс у смт. Королево 07.01.2014 року ОСОБА_6 показав, що увечері він прийшов у клуб відпочити. Його побачила власниця клубу ОСОБА_12 та у грубій формі почала його виганяти. Йому це не сподобаль і він ногою лише копнув стілець. Стверджує, що вітрини не розбивав.
Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджена показаннями потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та іншими дослідженими в суді матеріалами провадження: заявами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 6, 47, 91); рапортами ДІМ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області (т. 1 а.с. 41, 45, 90); протоколами огляду місця події: від 25.12.2013 р. (т. 1 а.с. 13-15), від 21.12. 2013 р. (т. 1 а.с. 62-66), від 07.01.2014 р. ( т. 1 а.с. 100-103), висновком судово-медичного експерта № 170 від 10.06.2014 р. відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 наявні легкі тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 82-84), які повністю узгоджуються між собою та матеріалами провадження про причетність ОСОБА_6 до вчинення хуліганства.
Суд першої інстанції правомірно відкинув доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він злочинів не вчиняв, оскільки у судовому засіданні не було встановлено жодних обставин, які б давали підстави стверджувати, що допитані потерпілі та свідки мали намір оговорювати ОСОБА_6 .
Крім цього, суд показання обвинуваченого, дані ним у ході судового розгляду кримінального провадження, правильно визнав непослідовними, суперечливими. Так, стверджуючи, що жодних хуліганських дій ОСОБА_6 не вчиняв, не відповідають дійсності, оскільки із його ж показань вбачається, що саме він вдарив потерпілого ОСОБА_8 , зламав склоочищувач на автомобілі останнього, кинув каменем в автомобіль потерпілого ОСОБА_10 та в дискоклубі Релакс штовхнув ногою стілець. Тому суд правомірно прийшов до висновку, що заперечуючи вину в інкримінованих злочинах, ОСОБА_6 реалізовував своє конституційне право на захист та мав за мету уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Доводи захисту про те, що суд належним чином не вмотивував чому показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 взяв до уваги, а показання обвинуваченого ОСОБА_6 відкинув, колегія суддів їх відхиляє, визнає їх безпідставними, оскільки приходить до переконання, що суд першої інстанції ретельно дослідив усі докази по справі в їх сукупності, дав їм належну юридичну оцінку, достатньо мотивував свої висновки і прийняв обґрунтоване рішення про визнання ОСОБА_6 винним у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Щодо доводів захисника з приводу того, що суд не допитав свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , які були допитаними в якості свідків під час досудового розслідування, також не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, останні на час розгляду справи в суді тривалий час були відсутні за місцем постійного проживання у зв`язку з виїздом за межі області та держави, що об`єктивно підтверджено рапортами працівників міліції та довідками із селищних рад (т. 3 а.с. 62-68), і незважаючи на те, що їхні показання не суперечили показанням потерпілих, свідків, досліджених матеріалів провадження, суд першої інстанції у вироку не посилався на ці показання як на основу доказової бази, захисник та обвинувачений у судовому засіданні не заявляли клопотань про їх допит, а тому доводи захисника в цій частині відхиляє і приходить до переконання, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Покарання, у тому числі й за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст. 65, 71 КК України, з врахуванням тяжкості злочину, особи винного, який кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі й за хуліганство та обставин, що обтяжують покарання, при відсутності обставин, що пом`якшують покарання.
Отже, підстав для скасування судового рішення щодо ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду від 12.02.2015 року щодо ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржена касаційним порядком до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді: