Справа - № 216 Головуючий
в суді 1-ї інст.- Дранчук П.Ю.
ст.ст. 307 ч.2,309 ч.І КК України Доповідач
УХВАЛА

іменем
України

10 квітня 2007
року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Кіровоградського
апеляційного суду в складі:

головуючого -
судці: ДРАНОГО О.П.

суддів-
ОЛЕКСІЄНКО І.С,ПАЛІЧУКАА.О. з участю
прокурора - Соломонова .Г. адвоката - ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1. і
апеляцією заступника прокурора Долинського району Кіровоградської області на
вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2006
року, яким:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, українець, громадянин
України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, мешкає в м.
АДРЕСА_1, Кіровоградської області, раніше судимий:

- 30.05.2000
року Долинським районним судом Кіровоградської області за ст. 81 ч. З КК
України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.46-1,44 КК України з
відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

18.08.2000
року Долинським районним судом Кіровоградської області за ст., ст.. 17 ч.2, 140
ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.. 46-1 КК України з
відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

18.07.2002 року Долинським
районним судом Кіровоградської

області за ст.. 185 ч.2 КК України на 1 рік обмеження волі, на

підставі ст.. 71 КК України остаточно призначено 4 роки 6 місяців

обмеження волі;

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області

від 29.11.2005 року його звільнено умовно-достроково на 1 рік 5 місяців

20 днів;

засуджений за ст.307 ч.2 КК України на 5 років
позбавлення волі, за ст.. 309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі, на
підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.71 КК України до
призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за
вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2002 року
та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років
15 днів з конфіскацією майна.

Суд визнав винним ОСОБА_1. в
тому, що він 26 липня 2006 року, проходячи по вул.. Мічуріна в м. Долинська,
Кіровоградської області, де біля дороги побачив кілька кущів снодійного маку, з
яких зірвав п'ять стеблин з голівками, які взяв до себе додому на АДРЕСА_1, де
за допомогою розчинника «растворитель
- 646» шляхом варіння приготував наркотичний засіб - опій ацетильований,
для власного вживання. А 27 липня 2006 року ОСОБА_1., взявши із собою медичний шприц наповнений даним
наркотичним засобом пішов додому до знайомого ОСОБА_3., проживаючого по
АДРЕСА_2, який тривалий час вживає наркотичні засоби та якого пригостив даним
засобом і останній відразу вжив шляхом ін'єкції в свою вену. Після цього, того
ж дня о 16 год. на прохання
ОСОБА_3. він знову безоплатно передав останньому наркотичний засіб для
вживання.

В апеляції засуджений ОСОБА_1
просить скасувати вирок суду, перекваліфікувавши його дії зі ст.. 307 КК
України на ст.. 309 КК України, в зв'язку з тим, що на досудовому слідстві
застосовували до нього незаконні методи розслідування, фізично і морально
створювали тиск стосовно нього і заставляли давати ті покази по справі, які
були їм потрібні. Вважає, що суд грубо порушив вимоги ст.. 22 КПК України при
розгляді справи по суті.

В апеляції заступник прокурора просить вирок суду змінити, виключивши
конфіскацію майна при застосуванні ст.. 71 КК України в зв'язку з тим, що суд
не призначив додаткову міру покарання при призначенні покарання за ст.. 307 ч.
2 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1. та висновок його
захисника, які підтримали апеляцію засудженого, думку прокурора, який підтримав
свою апеляцію, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій,
колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає, а
апеляція прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

Висновок суду про винність ОСОБА_1.
в скоєні незаконного придбанні, виготовленні, зберіганні наркотичних засобів
без мети збуту, а також в скоєні незаконного придбанні, виготовленні,
зберіганні та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів при вказаних у
вироці суду обставинах, обгрунтований дослідженими судом доказами, являється
вірним.

Так, сам засуджений ОСОБА_1.
свою вину в скоєні інкримінованих злочинах визнав повністю і розповів
суду всі обставини при яких він їх скоїв.

Крім цього, його вина повністю підтверджена іншими матеріалами кримінальної
справи, які були досліджені в суді в порядку ст. 299 КПК України.

Таким чином, суд обґрунтовано визнав винними засудженого ОСОБА_1. в скоєні
незаконного придбанні, виготовленні, зберіганні наркотичних засобів без мети
збуту, а також в скоєні незаконного придбанні, виготовленні, зберіганні та
збуту особливо небезпечних наркотичних засобів і вірно кваліфікував його дії за
ст. ст. 309 ч.І, 307 ч.2 КК України, призначивши йому за скоєне справедливе
покарання, яке відповідає ступеню тяжкості провинності, його особистості та
обставинам скоєного ним злочину і яке є мінімальним.

В протоколі судового засідання зазначено, що засудженому ОСОБА_1. були роз'ясненні
положення ст.299 КПК і їх правові наслідки на які останній погодився, то в
такому випадку він автоматично позбавив себе права оспорювати фактичні
обставини справи у апеляційному порядку, але в своїй апеляції він їх оспорив,
згідно цього, колегія суддів не може в апеляційному провадженні досліджувати
фактичні обставини справи, які не були предметом дослідження в суді першої
інстанції.

Крім того, ні на досудовому слідстві, ні в судовому
засіданні засуджений не скаржився на органи дізнання, слідства і їх методи
розслідування кримінальної справи стосовно нього, а визнавав свою вину в
повному обсязі до винесення судом вироку. Тому колегія суддів вважає, що доводи
в апеляції засудженого безпідставні і не грунтуються на матеріалах справи, тому
обсяг перевірки кримінальної справи колегія суддів апеляційного суду проводить на
підставі ст.365 КПК України.

Разом з тим, при призначенні міри покарання засудженому
за ст.. 307 ч. 2 КК України суд не призначив додаткової міри покарання у
вигляді конфіскації майна, яка є обов'язковою і при застосуванні ст.. 70 КК
України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно
призначив покарання теж без конфіскації майна. Але при частковому складанні
покарань за ст.. 71 КК України остаточно призначив дану додаткову міру
покарання, яка не була призначена ні по жодній статті, тому колегія суддів
вважає необхідним застосувати стосовно ОСОБА_1.
положення ст.. 69 КК України при призначенні покарання за ст.. 307 ч. 2 КК
України, т. я. за даною санкцією статті додаткова міра покарання у вигляді
конфіскації майна є обов'язковою.

Керуючись
ст.ст.362,365,366 КПК України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1. - залишити без задоволення, а апеляцію заступника
прокурора Долинського району Кіровоградської області - задовольнити.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області
від 13 листопада 2006

року стосовно ОСОБА_1-
змінити, пом'якшити йому

покарання і вважати його засудженим:

за ст. 307 ч. 2
КК України з застосуванням ст. 69 ч. 2 КК України на 5 років

позбавлення
волі;

за ст. 309 ч. 1
КК України на 1 рік позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання за сукупністю
злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.. 71 КК України до призначеного покарання
частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Долинського
районного суду Кіровоградської області від 18.07.2002 року та остаточно
призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 15 днів.

В решті вирок залишити без змін.