Ухвала іменем україни 02 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_15,

суддів: ОСОБА_16, ОСОБА_17,

за участю прокурора ОСОБА_18,

розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 квітня 2014 року.

Цим вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді обмеження волі: за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 191 КК - на строк 2 роки з позбавленням обіймати посади, пов'язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 366 КК - на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням обіймати посади, пов'язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням обіймати посади, пов'язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених

ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, обіймаючи посаду голови Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, тобто, будучи службовою особою й особою, яка займає відповідальне становище, будучи обізнаним про те, що рішенням сесії указаної сільської ради від 28 січня

2011 року № 47/1 йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0, 8 га для ведення особистого сільського господарства, розташованої по АДРЕСА_1, в період із

28 січня по 30 серпня 2011 року шляхом зловживання своїм службовим становищем, використовуючи свою владу та службове становище всупереч інтересам служби умисно з корисливого мотиву, спрямованого на протиправне збільшення площі земельної ділянки на 0,5267 га та заволодіння нею, вніс завідомо неправдиві відомості до вказаного рішення сесії сільської ради від 28 січня 2011 року про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства площею 1,3267 га, яке власноруч підписав.

При цьому ОСОБА_1 не довів до кінця свій умисел щодо заволодіння земельною ділянкою площею 0,5267 га, оскільки не встиг надати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на розгляд депутатського корпусу Малокопанівської сільської ради, тобто з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на однобічність, неповноту досудового й судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить постановлені у справі судові рішення скасувати, а кримінальну справу закрити на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 6 КПК 1960 року. На думку засудженого, матеріали кримінальної справи не містять доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що постановлені у справі судові рішення є законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали справи й обговоривши наведені у доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог статей 367-369 КПК 1960 року однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи є предметом перевірки судом апеляційної інстанції, який за результатами перевірки згідно зі

ст. 366 цього ж Кодексу має право на скасування вироку суду на вказаних підставах.

З викладеними в касаційній скарзі засудженого доводами про недоведеність його вини у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2

ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК колегія суддів не може погодитися, оскільки такі доводи спростовуються перевіреними у справі доказами.

Суд проаналізував показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які є депутатами Малокопанівської сільської ради, а також свідків ОСОБА_13 і

ОСОБА_14, які правильно визнав об'єктивними і обґрунтовано поклав їх в основу свого рішення, оскільки вони підтверджувалися даними, що містились у журналі реєстрації заяв на передачу у власність присадибних ділянок, у протоколі від 20 січня 2011 року № 3 засідання постійної комісії з питань земельної реформи, екології та охорони навколишнього середовища, у протоколі від 28 січня 2011 року № 5 п'ятої сесії шостого скликання, у проекті рішення п'ятої сесії шостого скликання від 28 січня 2011 року № 47-1 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (ОСОБА_1)», у рішенні п'ятої сесії шостого скликання від 28 січня 2011 року № 47-1 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (ОСОБА_1)», у заяві від імені ОСОБА_1 щодо надання йому дозволу на внесення змін в рішення сесії від 28 січня 2011 року № 47-1, а також іншими доказами достовірність яких сумніву в колегії суддів не викликає.

За таких обставин твердження засудженого ОСОБА_1 про недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, колегія суддів вважає безпідставними.

Підстав сумніватись у достовірності показань свідків не виявлено, як і не встановлено даних про їх неправдивість, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно поклав ці показання в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_1 і з таким висновком справедливо погодився й апеляційний суд.

Таким чином, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні незакінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та службовому підробленні тобто внесенні службовою особою до офіційного документа, завідомо неправдивих відомостей мотивовано визнаний таким, що відповідає доказам, зібраним у встановленому законом порядку, дослідженим у судовому засіданні, належно оціненими судом, і є обґрунтованим.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК є правильною.

Доводи засудженого, наведені в касаційні скарзі про те, що під час постановлення вироку місцевий суд порушив таємницю наради суддів, є неспроможними, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами службової перевірки, зокрема, даними автоматизованої системи документообігу

КП «Д-3», згідно з якими в період із 16.15 год. 11 листопада по 09.00 год.

12 листопада 2013 року судові справи під головуванням судді Голопристанського районного суду Херсонської області ОСОБА_19 не розглядалися.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що аналогічні твердження з приводу недоведеності винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів засуджений та його захисник висловлювали у своїх апеляціях. Апеляційний суд обґрунтовано визнав такі доводи безпідставними і ці висновки, з якими погодилася колегія суддів, належним чином мотивував у своєму рішенні.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Під час перевірки матеріалів справи було з'ясовано, що досудове та судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, порушення права засудженого на захист або інших вимог, які були би суттєвими і призводили до скасування судових рішень у справі, не допущено.

Істотних порушень кримінально - процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, колегією суддів по справі не виявлено.

З огляду на викладене та керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від

12 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від

01 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17