Справа № 461/269/15-к
Провадження №1-кп/461/133/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2015 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

в с т а н о в и в:
під час досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , не являючись приватним підприємцем, без державної реєстрації, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбаченого законодавством на право здійснення операцій з металобрухтом, у нежитловому приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , організував незаконний пункт прийому брухту чорних та кольорових металів, та у період з травня 2014 року по 24 грудня 2014 року приймав від населення металобрухт з метою його перепродажу.

Зазначені умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством та у організації незаконного пункту прийому металобрухту.

23 січня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Галицького району м.Львова ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000068, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.213 КК України, і зобов`язується беззастережно визнати в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.213 КК України у виді 120 (сто двадцять) громадських робіт.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, який, на підставі ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав беззастережно. У кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

З огляду на викладене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку що угоду про визнання винуватості, укладену 23 січня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Галицького району м.Львова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 слід затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст.314, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд

з а с у д и в :
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 січня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Галицького району м.Львова ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000068, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 січня 2015 року покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Речовий доказ 1 аркуш із рукописним текстом, брухт чорного металу вагою 404 кг., брухт алюмінію вагою 16 кг., металева вага, кошти в сумі 2249 грн. та в сумі 25 грн. передати в дохід держави.

З підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1