Справа №1-199/2007 p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого Закутського В.І.

при
секретарі Чіковій Т.М.

з участю
прокурора Плотнікову CO.,
Луценко СВ., Ніжнік Л.І.

захисника ОСОБА_1

законного
представника неповнолітнього особи, яка
скоїла суспільно-небезпечне діяння-

ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську кримінальну справу

по звинуваченню
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця с Смородина
Чутівського р-ну Полтавської області,
громадянина України,

інваліда
дитинства, проживає в АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у скоєні
суспільно-небезпечного діяння,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

5 лютого
2007 року близько 20.00 години на вулиці Мічуріна на ст.
Мартинівка Вознесенського району неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, перебуваючи у стані алкогольного
сп"яніння, за попередньою змовою з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який
не є суб"єктом злочину в зв"язку з неосудністю через психічне
захворювання, маючи умисел на
заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, з
застосуванням насилля, яке не є
небезпечним для життя та здоров"я в момент заподіяння та виразилося в поваленні
на землю і нанесенні ударів ногами та руками по тулубу та голові, напали на останнього, та відкрито заволоділи належним
неповнолітньому ОСОБА_5
майном, а саме: мобільним телефоном
"Сіменс А-52" вартістю 400 грн. з стартовим пакетом "Київ
стар" вартістю 50 грн., внаслідок
чого спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 450 грн.
та фізичну шкоду у вигляді тілесних ушкоджень у вигляді садин та кровоотиків
голови, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень.

Вина
неповнолітнього ОСОБА_3 у скоєні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
186 КК України підтвердилась в судовому засіданні показаннями підсудного
ОСОБА_4, який пояснив суду, що 5 лютого 2007 року до нього прийшов
двоюрідний брат ОСОБА_3, потім на вулиці
Мічуріна вони зустріли ОСОБА_5, з яким
ОСОБА_5 став виясняти стосунки за гроші,
почав бити ОСОБА_5, він також
вдарив один раз ОСОБА_3 ногою, коли той
лежав на землі, після чого трохи
відійшов, а ОСОБА_3 забрав у ОСОБА_5
мобільний телефон. Цей мобільний телефон він забрав у ОСОБА_3 і потім його
матір віддала цей телефон працівникам міліції.

Вина
ОСОБА_3 також повністю підтвердилася в судовому засіданні показаннями свідка
ОСОБА_6, який суду Пояснив, що показання,
які він давав на досудовому слідстві він підтримує і пояснює, що 5 лютого 2007 року він був у ОСОБА_5, потім разом пішли в магазин, по дорозі зустріли ОСОБА_4 і ОСОБА_3. Коли
вийшли із магазину і йшли додому,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 стали говорити ОСОБА_5 За гроші, потім стали його бити, він став тікати звідти, чув як ОСОБА_5 кричав:
"Допоможіть". Потім до нього підбігли ОСОБА_4 і ОСОБА_5 і
сказали, що побили ОСОБА_5 і забрали у
нього мобільний телефон.

Показаннями
потерпілого ОСОБА_5, неявка
якого в судове засідання визнана судом поважною і показання якого, які він давав на досудовому слідстві, досліджені в судовому засіданні, який пояснював, що на початку лютого 2007 року о 19.30 годин
його мати послала його в магазин купити хліба,
по дорозі він зустрів ОСОБА_6,
трохи далі зустрів ОСОБА_4 і ОСОБА_3 Він купив хліба і коли повертався
додому, на вулиці Мічуріна ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 почали бити його, повалили на
землю, били ногами і руками, після чого забрали у нього мобільний телефон
і втекли. ОСОБА_6 спочатку бачив як його били,
а потім втік. Прийшовши додому,
він розповів про все матері,
через кілька днів мобільний телефон було йому повернуто.

Вина
ОСОБА_3 також повністю підтвердилася в судовому засіданні дослідженими
матеріалами кримінальної справи: протоколом огляду мобільного телефону та заявою
матері підсудного - ОСОБА_7 про видачу
мобільного телефону /а.с. 14, 16/,
розпискою ОСОБА_8 про отримання нею від працівників міліції мобільного
телефону /а.с. 17/, висновком судово-медичного експерта, згідно якого потерпілому ОСОБА_5 спричинені
тілесні ушкодження у вигляді саден та кровоотиків голови /а.с. 33/,
речовими доказами /а.с. 25/, та іншими матеріалами кримінальної справи у
сукупності.

Оскільки
ОСОБА_3 скоїв відкрите викрадення чужого майна /грабіж/ поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров"я потерпілого, то
суд його дії кваліфікує по ч. 2 ст. 186 КК України.

Постановою
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.04.2006 року
ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.
185 КК України і направлено на примусове лікування в амбулаторних умовах
у районного психіатра Вознесенській ЦРЛ.

Згідно
акта судово-психіатричної експертизи № 233 від 27.03.2007 року неповнолітній
ОСОБА_5 страждає поміркованою розумовою відсталістю до рівня помірковано
вираженої імбецильності як в теперішній час так і страждав в період до якого
відноситься інкримінована йому дія у зв'язку з чим він не міг при скоєні
злочину усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв'язку з повторним
вчиненням суспільно -небезпечного діяння неповнолітньому ОСОБА_3 рекомендовано
примусове лікування в умовах психіатричного відділення з загальним режимом
спостереження в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №2 .

Сукупність
досліджених доказів дає підстави дійти до висновку про те, що ОСОБА_5 скоїв суспільно-небезпечне
діяння, передбачене ч.2 ст.
186 КК України, тому у
відповідності до ст. 19 КК України до нього необхідно застосувати
примусове лікування в умовах, які
передбачені висновком судово-психіатричної експертизи.

З
урахуванням всіх обставин справи, особи
підсудного, який вдруге скоїв
суспільно-небезпечне діяння, керуючись ст.
ст. 419, 420, 421 КПК
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
визнати винним у
скоєні суспільно-небезпечного
діяння, передбаченого ч.2 ст.
186 КК України і направити його на примусове лікування в умовах психіатричного відділення з
загальним режимом спостереження в Миколаївській обласній психіатричній лікарні
№2.

Постанова
може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області на протязі 7 діб.