Справа № 1-кс/125/22/13
Провадження №11-сс/772/57/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
Доповідач : Сілаков С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

13 березня 2013 року
м.
Вінниця

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Вінницької області в складі:

головуючого судді:
Сілакова С.М.,

суддів: Рупака А.А.,
Федчука В.В.,

при секретарі Сологуба
В.Г.,

з участю прокурора
Слабого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах
підозрюваного ОСОБА_3 на ухвалу
слідчого судді Барського районного
суду Вінницької області від 28.02.2013 року
про обрання запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України,
уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1,
українцю, з середньою спеціальною
освітою, раніше не судимому, який
підозрюється у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.
3 ст. 289, ч.2 ст. 15, п.6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК
України, -

в с т а н о в
и л а :

Ухвалою слідчого судді Барського
районного суду Вінницької області від
28 лютого 2013 року задоволено клопотання
старшого слідчого СВ Барського РВ УМВС
України у Вінницькій області,
погоджене прокурором прокуратури
Барського району, у кримінальному
провадженні №0000014, та обрано
стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою.

Органом досудового розслідування, гр.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні замаху
на незаконне заволодіння транспортним
засобом, поєднане з насильством,
небезпечним для життя потерпілого,
вчиненого за попередньою змовою групою
осіб, а також у замаху на умисне
вбивство з корисливих мотивів за
попередньою змовою групою осіб з метою
полегшити вчинення іншого злочину.
17.10.2012 року біля 15-00 години, в с.
Маньківці Барського району Вінницької
області, ОСОБА_3, за попередньою змовою
з ОСОБА_4, застосовуючи насильство, яке
є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, намагались незаконного
заволодіти транспортним засобом
автомобілем ВАЗ-21099, яким керував
потерпілий ОСОБА_5 Маючий корисливий
мотив, ОСОБА_3 за попередньою змовою з
ОСОБА_4 вчинили замах на умисне
вбивство потерпілого ОСОБА_5 з метою
полегшити вчинення незаконного
заволодіння транспортним засобом
потерпілого. Однак, довести злочин до
кінця не змогли з причин, що не залежали
від їх волі, оскільки потерпілий втік.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого
судді Барського районного суду
Вінницької області від 28.02.2013 року,
адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати вище
вказану ухвалу, постановити нову
ухвалу, якою застосувати стосовно
підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід,
не пов'язаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що під
час розгляду клопотання ні слідчим ні
прокурором не надано суду доказ того,
що жоден із більш м'яких запобіжних
заходів не може запобігти ризикам,
передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий
лише висунув припущення, що ОСОБА_3 може
переховуватись від органів досудового
розслідування, та послався на тяжкість
злочину, що свідчить неможливість
запобігти ризикам шляхом застосування
більш м'яких запобіжних заходів. Проте,
зазначене не відповідає дійсності, так
як відносно ОСОБА_3 уже був обраний
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, де він перебував протягом 2
місяців, після чого запобіжний захід
було змінено. З моменту зміни
запобіжного заходу ОСОБА_3 не
перешкоджав встановленню істини у
справі, справно виконував покладені на
нього процесуальні обов'язки, нових
злочинів не вчиняв. Також ОСОБА_3 раніше
не судимий, має постійне місце
проживання за місцем реєстрації,
позитивно характеризується, на обліку
в наркологічному диспансері не
перебуває, вину у вчиненні злочину
визнає повністю, що свідчить про те, що
він не буде чинити перешкод
встановленню істини у справі. В
судовому засіданні ОСОБА_3 наголосив,
що, відчуваючи дійове каяття в скоєнні
злочину, він буде виконувати всі
процесуальні дії які необхідні при
розслідуванні справи. Суд не врахував
попередню бездоганну поведінку ОСОБА_3,
позитивні характеристики його особи і
те, що він є хворим з дитинства та
перебуває на обліку у лікаря психіатра
Барської ЦРЛ, є раніше не судимою
особою. Суд дійшов неправильного
висновку стосовно того, що ОСОБА_3 буде
перешкоджати встановленню істини по
справі, буде переховуватись від органу
досудового розслідування та суду,
проводити подальшу злочинну
діяльність. Суд не прийняв істотні
обставини, які характеризують особу
підозрюваного, стан його здоров'я, його
бездоганну поведінку під час
проведення розслідування справи, а
тому ухвала слідчого судді підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні прокурор
заперечував щодо задоволення
апеляційної скарги, просив ухвалу
слідчого судді Барського районного
суду Вінницької області від 28.02.2013 року
залишити без змін.

В судове засідання захисник ОСОБА_2,
діючий в інтересах підозрюваного
ОСОБА_3, не з'явився, хоча про час та
день апеляційного розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином. Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК
України неприбуття сторін або інших
учасників кримінального провадження
не перешкоджає проведенню розгляду,
якщо такі особи належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду та не повідомили
про поважні причини свого неприбуття.
Адвокат ОСОБА_2 про причини неприбуття
суд не повідомив.

Заслухавши суддю - доповідача, думку
прокурора про законність ухвали
слідчого судді, проаналізувавши
матеріали справи за клопотанням
слідчого, а також оглянувши матеріали
кримінального провадження відносно
ОСОБА_3, обміркувавши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Досудовим слідством, в порядку
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року, було порушено
кримінальну справу №12020086 відносно
ОСОБА_3 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК
України.

Постановою Барського районного суду
Вінницької області від 19.10.2012 року за
поданням слідчого Барського РВ УМВС
України у Вінницькій області відносно
підозрюваного ОСОБА_3 було обрано
запобіжний захід у вигляді взяття під
варту.

У зв'язку із вступом в силу нового
Кримінального процесуального кодексу
України, 21.11.2012 року та 11.02.2013 року
органом досудового розслідування
внесено відомості до Єдиного реєстру
досудових розслідувань про вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 289 ч. 3, ст. 15 ч.2
ст. 115 ч.2 п.6 КК України.

17 грудня 2012 року постановою слідчого,
за погодженням з прокурором Барського
району, запобіжний захід ОСОБА_3
змінено з тримання під вартою на більш
м'який не пов'язаний з таким триманням
та із звільненням його з-під варти.

21 лютого 2013 року ОСОБА_3, відповідно до
вимог 276-278 КПК України 2012 року,
повідомлено про підозру у вчиненні
вище вказаного кримінального
правопорушення (а.с.44).

ОСОБА_3 було затримано в порядку ст.208
КПК України за підозрою у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289, ч.2 ст.
15 п.6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою
застосування запобіжного заходу є
забезпечення виконання підозрюваним,
обвинуваченим покладених на нього
процесуальних обов'язків, а також
запобігання спробам:

1) переховуватися від органів
досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити
будь-яку із речей чи документів, які
мають істотне значення для
встановлення обставин кримінального
правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого,
свідка, іншого підозрюваного,
обвинуваченого, експерта, спеціаліста
у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному
провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне
правопорушення чи продовжити
кримінальне правопорушення, у якому
підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного
заходу є наявність обґрунтованої
підозри у вчиненні особою
кримінального правопорушення, а також
наявність ризиків, які дають достатні
підстави слідчому судді, суду вважати,
що підозрюваний, обвинувачений,
засуджений може здійснити дії,
передбачені частиною першою цієї
статті. Слідчий, прокурор не мають
права ініціювати застосування
запобіжного заходу без наявності для
цього підстав, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 183 КПК України
2012 року тримання під вартою є
винятковим запобіжним заходом, який
застосовується виключно у разі, якщо
прокурор доведе, що жоден із більш
м'яких запобіжних заходів не зможе
запобігти ризикам, передбаченим
статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою не може бути застосований,
окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або
обвинувачується у вчиненні злочину, за
який законом передбачено основне
покарання у виді штрафу в розмірі понад
три тисячі неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, - виключно
у разі, якщо прокурором, крім наявності
підстав, передбачених статтею 177 цього
Кодексу, буде доведено, що
підозрюваний, обвинувачений не виконав
обов'язки, покладені на нього при
застосуванні іншого, раніше обраного
запобіжного заходу, або не виконав у
встановленому порядку вимог щодо
внесення коштів як застави та надання
документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка
підозрюється або обвинувачується у
вчиненні злочину, за який законом
передбачено покарання у виді
позбавлення волі на строк до трьох
років, виключно у разі, якщо прокурором,
крім наявності підстав, передбачених
статтею 177 цього Кодексу, буде доведено,
що, перебуваючи на волі, ця особа
переховувалася від органу досудового
розслідування чи суду, перешкоджала
кримінальному провадженню або їй
повідомлено про підозру у вчиненні
іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка
підозрюється чи обвинувачується у
вчиненні злочину, за який законом
передбачено покарання у виді
позбавлення волі на строк до п'яти
років, - виключно у разі, якщо
прокурором, крім наявності підстав,
передбачених статтею 177 цього Кодексу,
буде доведено, що перебуваючи на волі,
ця особа переховувалася від органу
досудового розслідування чи суду,
перешкоджала кримінальному
провадженню або їй повідомлено про
підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка
підозрюється або обвинувачується у
вчиненні злочину, за який законом
передбачено покарання у виді
позбавлення волі на строк понад п'ять
років;

5) до раніше судимої особи, яка
підозрюється або обвинувачується у
вчиненні злочину, за який законом
передбачено покарання у виді
позбавлення волі на строк понад три
роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні
органи іноземної держави за
кримінальне правопорушення, у зв'язку з
яким може бути вирішено питання про
видачу особи (екстрадицію) такій
державі для притягнення до
кримінальної відповідальності або
виконання вироку, в порядку і на
підставах, передбачених розділом IX
цього Кодексу або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Задовольняючи клопотання слідчого,
слідчий суддя суду першої інстанції
врахував вимоги ст. 178 КПК України щодо
обставин, які враховуються при обранні
запобіжного заходу, а саме: судом
враховано, крім наявності ризику,
передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України,
особу підозрюваного; його
характеризуючи дані як за місцем
проживання так і за місцем навчання;
відомості про перебування ОСОБА_3 на
обліку у лікаря-психіатра з діагнозом -
легка розумова відсталість ступеня
легкої дебільності, захисна форма по
віденки. Проте, згідно акту судової
психолого-психіатричної експертизи на
момент вчинення злочину ОСОБА_3 на
хронічне душевне захворювання не
страждав, перебував поза будь-яким
тимчасовим хворобливим розладом
психічної діяльності, міг
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. Судом також враховано те, що
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні
особливо тяжкого злочину. Більш м'які
запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК
України, не зможуть забезпечити
виконання ОСОБА_3 процесуальних
обов'язків, а також забезпеченню
спробам переховування від органів
досудового розслідування та суду,
перешкоджанню встановлення істини у
справі.

Слідчим обґрунтовано неможливість
запобігання ризикам шляхом
застосування стосовно ОСОБА_3 більш
м'яких запобіжних заходів. Судом першої
інстанції в ухвалі дано відповідне
обґрунтування зазначеним обставинам.
Судова колегія погоджується з
висновками слідчого судді суду першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника не
знайшли свого підтвердження під час
апеляційного розгляду.

Підстав для скасування ухвали слідчого
судді суду першої інстанції та
постановлення нової ухвали із
застосуванням відносно ОСОБА_3 іншого,
більш м'якого запобіжного заходу,
судова колегія не вбачає.

За таких обставин, апеляційну скаргу
адвоката ОСОБА_2 слід залишити без
задоволення, а ухвалу слідчого судді
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України
колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційна скаргу адвоката ОСОБА_2, в
інтересах підозрюваного ОСОБА_3,
залишити без задоволення, а ухвалу
слідчого судді Барського районного
суду Вінницької області від 28 лютого 2013
року, якою обрано відносно ОСОБА_3
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: