АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/39/15 Справа № 707/1464/14-к Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарях ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурорівОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого в режимі

відеоконференції ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0001705 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора прокуратури Черкаського району Черкаської області на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22.10.2014 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, житель АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 20.06.2013 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, -

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.3 ст. 185 КК України - на 3 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України - на 2 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено до відбуття ОСОБА_11 - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2013 року і остаточно визначено ОСОБА_11 до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Вирішено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у сумі 293,40 грн.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_11 визнаний винним та засуджений за те, що він 14 листопада 2013 року близько 04 години ночі, перебуваючи біля магазину «Мрія» в АДРЕСА_1 , повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав камеру зовнішнього спостереження, що належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Крім цього, він, повторно, 07 січня 2014 року близько 01 години ночі, шляхом розбиття віконного скла, проник в будинок по АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 700 грн., що належали потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Також, він, повторно, 13 травня 2014 року, близько 24 години ночі, з огорожі домоволодіння по АДРЕСА_3 , таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав три секції огорожі з полікарбонату, що належать потерпілій ОСОБА_13 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1010 грн.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, та вважаючи його незаконним і необґрунтованим, винесеним з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи, просив вирок скасувати, а його - виправдати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що кримінальне провадження відносно нього сфальсифіковано працівниками Соснівського РВ УМВС України, під час досудового слідства на нього чинився моральний та психологічний тиск з боку працівників міліції, тому він змушений був давати визнавальні покази та себе обмовив, вказані обставини не були перевірені судом першої інстанції під час розгляду справи.

В доповненнях та змінах до апеляційної скарги ОСОБА_11 просив вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні прямі докази, які б вказували на вчинення ним інкримінованих йому злочинів.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просив вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_11 покарання та його особі внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким при значити ОСОБА_11 покарання : за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавленні волі, за ч.3 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України призначити йому до відбування 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком суду і остаточно визначити йому до відбуття 6 років позбавлення волі, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує його покарання рецидив злочину.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просив вирок суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, оскільки районний суд провів судовий розгляд щодо ОСОБА_11 , якому не висунуто обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого та погодились зі змінами до апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав зміни до апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та вваждає, що апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого слід задовольнити частково; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляціїй колегія суддів вважає, що зміни до апеляційної скарги прокурора підлягають до задоволення, а апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен місити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті повинно бути зазначено - як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частини. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі формулюється обвинувачення та зазначається час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа, наслідки кримінального правопорушення, в якому стані перебувала особа і всі ознаки виду кримінального правопорушення, а також зазначається кваліфікація злочину, в якому особа обвинувачується із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 вказаним вимогам не відповідає (а.с. 2-9 мп), оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення ОСОБА_11 , а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3ст.185 КК України, та правову кваліфікацію його дій.

Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_11 , суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги положень ст.370 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, та практику Європейського суду з прав людини - як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи вцілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Розглядаючи справу по суті, районний суд не звернув уваги на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_11 та перешкоджають суду ухвалити законне, обґрунтоване рішення, і постановив обвинувальний вирок, який підлягає безумовному скасуванню і призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого провадження.

Суду першої інстанції слід врахувати вказівки апеляційного суду, викладені в мотивувальній частині ухвали, та відповідно ч.3 п.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого провадження повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, при новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно перевірити доцільність врахування, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , в якості обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 405, ч.1 п. 6 ст. 407, ст. 412, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Зміни до апеляційної скарги прокурора - задовольнити, апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_11 - скасувати та призначити новий розгляд в Черкаському районному суді Черкаської області зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_11 у виді тримання під вартою продовжити до 26 серпня 2015 року.

Головуючий :

Судді :