Справа № 1-122/11
Провадження №
В И Р О К

іменем України

16.05.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працює, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. З ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

28 жовтня 2010 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_1 з метою викрадення чужого майна та повернення його на свою користь разом із ОСОБА_2 на автомобілі НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, які не усвідомлювали злочинний намір ОСОБА_1, приїхали до подвіря будинку № 90 по вул. Петровського в с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, де ОСОБА_1 зайшов разом ОСОБА_2, який не усвідомлював його злочинний намір, через незачинену хвіртку та таємно винесли чавунну ванну вартістю 387 гривень 60 коп., що належить ОСОБА_4, погрузили її в автомобіль НОМЕР_1 ОСОБА_3, який не усвідомлював злочинний намір ОСОБА_1, з метою її подальшої крадіжки та повернення на свою користь, однак ОСОБА_1 свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з подвіря був зупинений сусідом потерпілої, який викликав працівників міліції.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 28.10.2011 року разом зі знайомим ОСОБА_2 вирішили здати металобрухт: старий холодильник вітчизняного виробництва, чавунну ванну, залізну драбину, порожню бочку. Щоб доїхати до пункту прийому металобрухту по вул. Київська в м. Вишневе, вони по вул. Шкільна в с. Софіївська Борщагівка найняли автомобіль з водієм, завантажили металобрухт в автомобіль. Коли їхали по вул. Петровського в с. Петровське підсудний згадав, що на подвірї будинку № 90 бачив чавунну ванну білого кольору. Попросив водія зупинитись біля будинку № 90 по вул. Петровського в с. Петровське, сказав, що в тому будинку проживає його бабуся, яка дозволила йому вивезти чавунну ванну. Вони з ОСОБА_2 близько 18 години зайшли до подвіря через незачинену хвіртку, переконавшись, що їх ніхто не бачить, винесли ванну, яка їм не належала, та почали вантажити її в автомобіль, на якому приїхали. В цей час до них підійшов чоловік, який спитав, що вони тут роблять, підсудний пояснив, що його попросила баба Маня здати на металобрухт ванну. Чоловік сказав, що ніяка Маня тут не живе, а живе баба Оля, почав кликати свою жінку, щоб та зателефонувала до міліції. Підсудний почав тікати. Потім був затриманий працівниками міліції.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати та не позбавляти волі.

Враховуючи повне визнання підсудним своєї вини, щире каяття у вчиненому, суд вважає за недоцільне дослідження інших доказів по справі у відповідності до ст.299 КПК України.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази зібрані по справі, суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доказана повністю, його дії судом кваліфікуються за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_5 за місцем проживання в с. Софіївська Борщагівка характеризується як такий, що скарг та заяв від сусідів та мешканців не надходило, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставиною, що помякшує покарання, суд визнає щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті 185 ч. 3 КК України.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, враховуючи його щире каяття, відсутність судимостей, позитивну характеристику з місця проживання, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 15 ч. З ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді у позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Зарахувати ОСОБА_1 в строк відбування покарання строк тримання під вартою в слідчому ізоляторі при Житомирській ВК №8 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Житомирській області з 17.03.2010 року до 16.05.2011 року.

Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу з тримання під вартою в слідчому ізоляторі при Житомирській ВК №8 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Житомирській області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши його в залі суду негайно.

Речові докази по справі : чавунну ванну, яка знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6, залишити в користуванні ОСОБА_6, яка проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 14);

автомобіль НОМЕР_2, який переданий на зберігання ОСОБА_3, залишити в користуванні ОСОБА_3, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.15).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво- Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання ним копії вироку.

Судця : С.В. Хрипун