АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпропетровська,-
якою обвинувальний акт та додатки до нього повернуто прокурору Бабушкінського району м.Дніпропетровська,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.с.74-77/ прокурор просить ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська- скасувати, обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд у той же суд. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що слідчим, при складанні обвинувального акту та прокурором при його затвердженні були дотриманні вимоги, передбачені п.2) ч.2 ст.291 КПК України, оскільки вірно було вказано місце мешкання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , а всупереч цього суд не вжив заходів, які зазначені у ч.1 ст.335 КПК України- тобто не оголосив обвинуваченого у розшук. Також прокурор наголошує, що в ході досудового розслідування слідчим було правильно встановлений розмір шкоди, спричинений від злочину, що відповідає вимогам п.7) ч.2 ст.291 КПК України. Також в апеляції зазначено, що на підставі вимог ст.338 КПК України в судовому засіданні прокурор може змінити обвинувачення, тому повернення обвинувального акту з підстав, вказаних в ухвалі суду є порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Як витікає з ухвали суду першої інстанції до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 КК України-ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 органами досудового розслідування було пред`явлено обвинувачення в тому, що будучи неодноразово судимою особою, в період іспитового строку повторно скоїв умисний корисливий злочин, а саме 31 травня 2014 року приблизно о 14 годині 45 хвилин знаходячись по вул.Леніна, 23, у м. Дніпропетровську підійшов до автомобіля «Мерседес Спринтер», держаний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та викрав з даного автомобіля майно: кабель електричний ПІВВП 2х1,5 мм.2 у кількості 20 метрів; кабель електричний ПІВВП 2х2,5 мм.2 у кількості 20 метрів, заподіявши останньому шкоду, загальною вартістю 192 гривень, однак не довів свої дії до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками міліції.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення- ч.2 ст.15 КК України-ч.2 ст.185 КК України- закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції у своїй ухвалі послався на те, що вказаний акт не відповідає вимогам п.2) ч.2 ст.291 КК України, оскільки, починаючи з 08 липня 2014 року підготовче судове засідання неодноразово відкладалося, у зв`язку з неявкою до суду обвинуваченого ОСОБА_8 не дивлячись на те, що судом неодноразово виносилися ухвали про привід останнього, на виконання яких з Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшли рапорти, про неможливість доставки обвинуваченого в судове засідання через відсутність останнього за вказаним у акті місцем проживання- АДРЕСА_1 , що вказує на невідповідність відомостей про особу обвинуваченого, зазначених слідством у акті на момент затвердження останнього.
Крім того, суд першої інстанції вказує на порушення органами досудового розслідування вимог як ст.91 КПК України так і п.5) ч.2 ст.291 КПК України, так як при формулюванні обвинувачення слідчим не встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки відсутня вказівка на вартість кожного типу викраденого електричного кабелю, а лише зазначена їх загальна вартість.
Прокурор, яка приймала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції прохала скасувати ухвалу суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи апеляційні вимоги доводами, викладеними в апеляції.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі анкетні відомості кожного обвинуваченого з вказівкою на місце проживання останнього, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
При перевірці колегією суддів матеріалів провадження встановлено, що до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт, складений старшим слідчим слідчого відділення Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 і затверджений прокурором прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровска ОСОБА_11 /а.с.2-3/, який не відповідає як вимогам п.2) ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в самому акті, як вірно зазначив суд першої інстанції, не вказані анкетні відомості про обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме дійсне місце проживання останнього, так і вимогам п.5), п.7) ч.2 ст.291 КПК України, так як при формулювання обвинувачення, викладене слідчим є неконкретним, достеменно не встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки відсутня вказівка в обвинуваченні на вартість кожного типу викраденого електричного кабелю, а лише зазначена їх загальна вартість.
Відповідно ж до вимог п.3) ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Виходячи з наведеного вище доводи прокурора в апеляційній скарзі з посиланням на вимоги ст.335 КПК України та ст.338 КПК України, згідно яких саме суд повинен був прийняти всі заходи для розшуку обвинуваченого, а прокурор в судовому засіданні має змогу змінити обвинувачення, колегія суддів, з огляду на положення вимог ст.291 КПК України та ст.314 КПК України вважає необґрунтованими.
На підставі наведеного вище, керуючись ч.2 ст.376 КПК України, ст.404 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 на вказану ухвалу суду першої інстанції- залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4