Справа № 738/2885/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/85/2015
Категорія - в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, в режимі відео конференції, кримінальне провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, за його апеляційною скаргою на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі. Рішення суду мотивоване тим, що поведінка засудженого під час відбуття покарання не була зразковою, а ставлення до виконання обов`язків сумлінним. Данні з особової справи на ОСОБА_6 свідчать, що він під час відбування покарання у Менській виправній колонії, в період часу з 2008 по 2014 рік систематично порушував режим утримання за що на нього було накладено 28 стягнень. Тільки 19 лютого 2014 року ОСОБА_6 був працевлаштований на столярній дільниці підприємства та розпочав брати участь у суспільно-корисній праці, за що одержав три заохочення. З урахування нетривалого часу, що минув з дня працевлаштування та утримання від порушень режиму відбуття покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким обмеженням волі, мотивуючи тим, що відмовляючи в задоволенні його клопотання суд досліджував причини та умови його минулої поведінки, яка була викликана особистими та душевними стражданнями. Перебуваючи в місцях позбавлення волі тривалий час, він змінив свої орієнтири по життю, а також свою поведінку, більше ніж 6 місяців не порушував режиму утримання, добросовісно працює та став на шлях виправлення, що підтвердила в своєму рішенні і спостережна комісія. На думку засудженого, суд першої інстанції неправильно витлумачив положення ст. 82 КК України та прийняв необґрунтоване рішення щодо нього.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, вказуючи, що він відбув, передбачену законом частину покарання у виді позбавлення волі і своєю поведінкою та ставленням до праці заслужив на заміну покарання на більш м`яке, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, вказуючи, що прийняте судове рішення відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 . вироком апеляційного суду Чернігівської області від 14 червня 2007 року був засуджений за ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 263, ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 115, 70 КК України на 12 років позбавлення волі. Відбуває покарання у Менській виправній колонії №91 з 09 листопада 2007 року. Станом на 01.12.2014 року відбув дві третини строку покарання.

Відповідно до положень частини 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м"яким, може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідними і достатніми доказами виправлення засудженого, чого в даному випадку не має. При цьому враховується поведінка і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Під сумлінною поведінкою розуміють стримування засудженого від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, активну участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці розуміють постійну, свідому участь засудженого у суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків та дорученої роботи.

Поведінка засудженого ОСОБА_6 покращилася саме безпосередньо за півроку до розгляду клопотання, характеристика на нього формально позитивна. У даному випадку можна судити, що він тільки розпочав ставати на шлях виправлення і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього, відсутні правові підстави.

Доводи апеляційної скарги засудженого, що суд неправильно тлумачить кримінальний Закон, не заслуговують на увагу. У частині 1 ст. 82 КК України прямо зазначено, що особам, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким. У Законі немає посилання, що суд зобов`язаний провести заміну покарання на більш мяке.

Перехід до більш мякого покарання допускається, якщо засуджений став на шлях виправлення, чого по поведінці ОСОБА_6 , яка є сумлінною нетривалий час, судити не можна.

Отже рішення суду, ґрунтується на вимогах матеріального і процесуального закону і є правильним.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2014 року про відмову ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш мяке покарання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого - в той же строк з часу вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11