Справа № 135/1046/14-к
Провадження №11-кп/772/67/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

та житель

АДРЕСА_1 , громадянин України,

раніше судимий: 23.05.2014 року Ладижинським

міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України

до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з призначенням покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 145.000 грн. у відшкодування майнової шкоди та 20.000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Згідно вироку, 15 квітня 2014 року близько 23 години ОСОБА_9 , перебуваючи біля магазину «Аннушка», що розташований по вул. Процишина в м. Ладижин Вінницької області, умисно, протиправно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом марки ВАЗ-11183 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку загальним розміром 4.000 доларів США, що згідно довідки ПАТ КБ «Хрещатик» від 11.06.2014 року про валютний курс долара США по відношенню до української гривні складає 52.400 грн.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_10 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_9 та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним, підлягаючим скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на неумотивоване та безпідставне не призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскації майна, не врахування вчинення останнім повторно корисливого кримінального правопорушення, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Крім того, вказує на неправильне, всупереч ст.128 КПК та цивільного законодавства України, вирішення судом цивільного позову потерпілої про стягнення із засудженого 145.000 гривень матеріальної шкоди, який підлягає задоволенню судом лише у розмірі прямих збитків, завданих незаконним заволодінням автомобілем, а саме у розмірі вартості вказаного автомобіля на час розгляду справи, тобто на суму 52.400 грн., яка є законодавчо обґрунтованою і підтверджується зібраними доказами. Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування їй матеріальної шкоди задовольнити частково у розмірі 52.400 гривень, врешті вирок залишити без змін.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок незаконним, необґрунтованим, посилається на невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить врахувати всі пом`якшуючі обставини, зокрема, особу винного, його щире каяття, сімейний стан, знаходження на його утриманні малолітньої дитини, важке захворювання на гепатит «С», яке потребує належного медичного обстеження, постійного медичного контролю та спеціального харчування, відсутність обтяжуючих обставин, намагання повернути потерпілій автомобіль. Також, вважає необґрунтованим вирок в частині вирішення цивільного позову і стягнення з її підзахисного 145.000 грн. матеріальної шкоди. З урахуванням обставин провадження, всієї сукупності пом`якшуючих покарання винного обставин, адвокат просить вирок змінити, застосувати до ОСОБА_12 положення ст.ст. 69, 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та зменшити суму стягнення за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_11 .

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_7 не погоджується з доводами останнього про необхідність призначення її підзахисному додаткового покарання у виді конфіскації майна і просить в цій частині скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу і просили задовольнити, також частково підтримали апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_10 щодо зменшення суми стягнення про відшкодування майнової шкоди за цивільним позовом; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області та просив задовольнити; представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , який не заперечував проти поданих скарг і у вирішенні їх поклався на розсуд суду; перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Доведеність вини і юридична кваліфікація дій ОСОБА_9 в апеляційних скаргах не оспорюються. Його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

Що стосується призначеного покарання то, на переконання колегії суддів, воно хоча і призначено винному в межах санкції закону, проте не в повній мірі відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК України та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із змінами), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та співмірності покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції хоча і зазначив у вироку про характер і ступень тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який у вчиненому розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину та хворіє на важку хворобу - гепатит «С», проте фактично не врахував їх при призначенні винному покарання. Також, судом залишено поза увагою відсутність обтяжуючих обставин.

Разом з тим, наявність таких обставин, на думку апеляційного суду, потребує належної оцінки і, з урахуванням особи винного, може свідчити про зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини КК України.

Такими обставинами, що пом`якшують покарання винного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів визнає щире каяття ОСОБА_9 , перебування на його утриманні неповнолітньої дитини та його захворювання на важку хворобу, а тому, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, з урахуванням особи винного, обставин скоєного, вважає можливим призначити засудженому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, змінивши вирок в цій частині.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Статтями 408, 409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції. Зокрема, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В той же час, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_9 ст. 75 КК України, як просить в апеляційній скарзі його адвокат.

У вироку суд першої інстанції належним чином мотивував свої висновки, в тому числі чітко вказав, чому не вважає за доцільне призначити винному додаткове альтернативне покарання у виді конфіскації майна.

Апеляційний суд вважає такі висновки достатньо обґрунтованими, правомірними, а тому погоджується з ними, а доводи скарги прокурора в цій частині відхиляє.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 судом першої інстанції недотримані вимоги ст. 128 КПК України, яка регламентує основні положення відшкодування матеріальної та моральної шкоди особі, якій її завдано кримінальним правопорушенням.

Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На момент судового розгляду даного кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 , вартість автомобіля ВАЗ 11183, 2006 року випуску, що належав потерпілій, згідно офіційного курсу гривні Національного Банку України щодо іноземних валют, становила 52.440 гривень.

Проте, всупереч діючого законодавства України, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов потерпілої про відшкодування майнової шкоди у повному розмірі - 145.000 гривень.

Враховуючи наведене, колегія суддів, погоджуючись з доводами апелянтів, вважає, що розмір прямих збитків, які завдані потерпілої ОСОБА_11 незаконним заволодінням її автомобілем ВАЗ 11183 становлять саме 52.440 грн., а тому її цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення розміру стягнення із засудженого майнової шкоди до вказаної суми, а вирок зміні.

Відшкодування потерпілій моральної шкоди на суму 20.000 грн. колегія суддів вважає обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково. Стягнути із засудженого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди 52.440 (п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок) гривень.

В іншій частині вирок - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, якій тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
З оригіналом вірно: