Ухвала

іменем україни

18 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Франтовської Т.І.,

суддів:
Квасневської Н.Д., Кульбаби В.М.,

за участю прокурора Чупринської
Є.М.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок
Солом'янського районного суду м. Києва
від 31 травня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого
2014 року щодо ОСОБА_2

Вироком Солом'янського районного суду
м. Києва від 31 травня 2013 року,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого

в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

Розв'язано цивільний позов, вирішено
питання щодо речових доказів та
судових витрат у справі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3,
рішення суду щодо котрого не
оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
13 лютого 2014 року вирок районного суду
щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 змінено.

Ухвалено виключити з мотивувальної
частини вироку посилання, як на доказ
вини засуджених на роздруківку
телефонних дзвінків абонентів
оператора мобільного зв'язку ТОВ
«Астеліт», вилучену протоколом
тимчасового доступу до речей і
документів від 23 квітня 2013 року.

В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 за попередньою
змовою із ОСОБА_3 вчинили таємне
викрадення грошей ПАТ «Дельта Банк» із
Київського відділення по проспекту
Повітрофлотському, 58.

Попередньо засуджені виявили, що до
офісу банку можливо проникнути із
підвального приміщення будинку, яке не
закривалося.

Придбавши знаряддя для проникнення -
перфоратор з насадками, засуджені
автомобілем прибули на місце злочину.

Пробуривши стелю ОСОБА_3 проник в
приміщення банку, а ОСОБА_2 залишився
зовні, та слідкував за обстановкою.

Виявленим у офісному столі ключем,
ОСОБА_3 відкрив сейф, де знаходилися
кошти банку.

Всього засуджені таємно заволоділи
коштами банку на загальну суму 510 447 грн.
Гроші вивезли автомобілем та розділили
між собою, знаряддя злочину заховали у
гаражі, яким користувався ОСОБА_2

У касаційній скарзі захисник
засудженого ОСОБА_2 ставить питання про
скасування судових рішень та
направлення справи на новий судовий
розгляд, посилаючись на істотне
порушення вимог
кримінально-процесуального закону та
неправильне застосування
кримінального закону. Стверджує, вирок
суду постановлено на недостовірних та
суперечливих доказах, яким не дано
відповідної оцінки. По справі відсутні
прямі докази вини ОСОБА_2 Не оцінено
критично визнання обвинуваченим вини
на стадії досудового розслідування,
показання якого отримано шляхом
застосування незаконних методів. Строк
покарання засудженому обчислено
неправильно, що свідчить про
неправильне застосування
кримінального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора,
котрий вважав, що касаційна скарга
захисника задоволенню, а вирок та
ухвала суду скасуванню не підлягають,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 у
вчиненні злочину за встановлених
обставин, підтверджуються доказами,
зібраними та оціненими судом
відповідно до вимог КПК України 1960
року.

Із показань на досудовому слідстві
ОСОБА_2 убачається, що для вчинення
проникнення у сховище засуджені
придбали перфоратор з насадками.

Його, ОСОБА_2, автомобілем декілька
разів приїжджали, та оглядали місце
події. ОСОБА_3 просвердлював отвір у
бетонній стелі, а він, ОСОБА_2, слідкував
за обстановкою.

Викрадені гроші розділили, знаряддя
злочину, робочий одяг та взуття сховали
у гаражі.

Аналогічні обставини вбачаються із
показань засудженого ОСОБА_3

Доводи скарги про те, що показання
обвинувачених отримано незаконними
методами з'ясовувалися судами та
шляхом прокурорської перевірки. Ці
доводи не знайшли свого підтвердження.

Оцінюючи показання суд обґрунтовано
зазначив, що вони об'єктивно
підтверджуються іншими доказами.

Зокрема, у гаражі яким користувався
ОСОБА_2 виявлено перфоратор, робочий
одяг та взуття.

За висновками експертиз речових
доказів пролом у стелі міг бути
здійснений вилученим знаряддям, а
виявлений слід взуття залишений
взуттям із гаражу.

Доводи скарги про недостовірність
названих доказів всебічно
перевірялися судами та не знайшли
свого підтвердження.

Давши належну оцінку доказам, суд
обґрунтовано кваліфікував злочин за ч.
5 ст. 185 КК України.

Доводи касаційної скарги, які є
аналогічними доводам апеляційної
скарги, всебічно перевірялися судом
апеляційної інстанції, висновки якого
належно мотивовано та відповідають
вимогам ст. 377 КПК України.

Призначене ОСОБА_2 покарання
відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК
України, є достатнім для його
виправлення, та запобіганню вчиненню
нових злочинів.

Разом із тим, підлягають задоволенню
твердження захисника в частині
неправильного обчислення строку
відбування покарання ОСОБА_2

За загальним правилом, обчислення
строків покарання провадиться в роках
та місяцях. Винятком із цього правила є
громадські роботи, строк яких
обчислюється у годинах.

Згідно ст. 73 КК України строки
покарання обчислюються відповідно в
роках, місяцях та годинах. При заміні
або складанні покарань, а також у разі
зарахування попереднього ув'язнення
допускається обчислення строків
покарання у днях.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України
попереднє ув'язнення зараховується
судом у строк покарання у разі
засудження до позбавлення волі день за
день.

Як убачається з матеріалів справи (т. 2
а.с. 152-155, 329-231) ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було затримано 06 вересня 2011 року в
порядку ст. 115 КПК України 1960 року,
постановою слідчого від 09 вересня 2011
року засуджених звільнено з ІТТ, та
обрано запобіжний захід підписку про
невиїзд. У той же день, 09 вересня 2011
року, затримано повторно ОСОБА_2 о 18 год.
10 хвилин, та о 19 год. 15 хвл. ОСОБА_3

Згідно ст. 395 КПК України 1960 року суд
касаційної інстанції вправі вийти за
межі касаційних вимог, якщо цим не
погіршується становище засудженого.
Якщо задоволення скарги дає підстави
для прийняття рішення на користь інших
засуджених, від яких не надійшли
скарги, касаційний суд зобов'язаний
прийняти таке рішення.

У зв'язку і вищенаведеним, колегія
суддів вважає, що рішення суду
підлягають зміні, а строк обчислення
покарання засудженим належить
рахувати з часу їх затримання, тобто 06
вересня 2011 року.

Виходячи з викладеного, керуючись
статтями 395, 396 КПК України 1960 року, п. п.
11, 15 розділу Х1 «Перехідні положення»
КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Солом'янського районного суду м.
Києва від 31 травня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого
2014 року щодо ОСОБА_2 та в порядку ст. 395
КПК України 1960 року щодо ОСОБА_3
змінити.

Рахувати обчислення строку покарання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з часу їх затримання,
тобто з 06 вересня 2011 року.

В решті вирок та ухвалу суду залишити
без зміни.

Судді:

Франтовська Т.І. Квасневська
Н.Д.
Кульбаба В.М.