В И Р О К
іменем України

"11" вересня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
законного
представника неповнолітньої ОСОБА_5
обвинуваченої: ОСОБА_6 ,
провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0008580 за обвинуваченням неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, ученицю 10 класу ЗОСШ №129, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 07.07.2014 року приблизно о 16.00 год. у неповнолітньої ОСОБА_6 яка перебувала в приміщенні гіпермаркету «Ашан», розташованого в торговому центрі «Скаймол» по проспекту Ватутіна, 2-т в місті Києві, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: товару, що належать ТОВ «Ашан Гіпермаркет Україна», з цією метою вона вступила у злочинну змову з особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Здійснюючи свої злочинні наміри, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 та особа, яка не досягла віку, з якого наступає кримінальна відповідальність, умисно, з корисливих мотивів, намагалися таємно викрасти майно, що належать ТОВ «Ашан Гіпермаркет Україна», а саме: рол «Ашан акційний», в кількості 12 штук, загальною вартістю 41 грн. 40 коп., рол «Ашан» в кількості 24 штуки, загальною вартістю 106 грн. 80 коп., навушники «CRESYN P20 black» вартістю 67 грн. 38 коп., навушники «T'NB ASYMETRIK ACOPTI» вартістю 69 грн. 41 коп., чистий засіб «GR», об`ємом 150 мл., вартістю 32 грн.18 коп., та крем для обличчя об`ємом 50 мл., в кількості 2 штуки загальною вартістю 85 грн. 02 коп., а всього на загальну суму 402 грн. 19 коп., які неповнолітня ОСОБА_6 заховала до рюкзака, який тримала на плечі особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, та направились до виходу з магазину.
Не маючи наміру розраховуватися за вказаний товар, ОСОБА_6 та особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, пройшли за межі касової зони, не сплативши за вказаний товар, з місця вчинення злочину намагалися зникнути, але, виконавши всі дії, які вважали за необхідне, свій злочинний умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, так як були затримана працівником охорони.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю, дала покази, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині ухвали, щиро розкаялася в скоєному, не оспорювала в судовому засіданні вищезазначені фактичні обставини, встановлені у кримінальному провадженні органом досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також протоколу огляду місця події та огляду речей, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Таким чином, на підставі навед еного та з урахуванням визнавальних показань обвинуваченої, яка не оспорювала фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у виконала усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обговорено клопотання про звільнення неповнолітньої ОСОБА_6 від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру у вигляді передачи під нагляд батькам на підставі ст.105 КК України.
Вислухавши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення заявленого адвокатом клопотання про звільнення неповнолітньої обвинуваченої від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру, вислухавши думку представника неповнолітньої та неповнолітньої обвинуваченої, які підтримали клопотання адвоката, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ст. 497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 105 ч. 1 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Суд, виходячи з вищезазначених вимог закону, беручи до уваги позитивні дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, враховуючи обставини справи, відсутність тяжких наслідків, відшкодування шкоди, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, у зв`язку з чим вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а неповнолітній обвинувачений підлягає звільненню від кримінального покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості, вважає за доцільне застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч.2 ст.105 КК України у вигляді передачи під нагляд батькам.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст. ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 484, 485, 490, 497 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винною неповнолітню обвинувачену ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 , захід виховного характеру на підставі ст.105 КК України у вигляді передачи під нагляд батьку ОСОБА_5 строком на 1 (один) рік.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня її проголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.

Суддя: