Справа № 126/1188/14-к
Провадження №11-кп/772/78/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці 06 лютого 2015 року кримінальне провадження за апеляційною скаргою (з доповненнями) прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не судиму,

виправдано в зв`язку із відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

встановила:
Згідно вироку суду, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона 10.07.2012 року подала до управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації заяву встановленого зразка про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, для отримання допомоги на догляд за своїм сином ОСОБА_10 , який є інвалідом II групи внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього нагляду. Внаслідок цього ОСОБА_8 згідно з рішенням управління праці та соціального захисту населення від 10.07.2012 призначено вище вказану щомісячну грошову допомогу як особі, що проживає разом з інвалідом II групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним, відповідно до п.п.6,7 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 №1192 (зі змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №373 від 24.03.2004, №60 від 25.01.2006, №35 від 25.01.2012, №477 від 28.05.2012).

Вказану допомогу ОСОБА_8 нараховано за період з 01.08.2012 по у сумі 5574 грн.

Разом з тим, ОСОБА_10 у період з 20.07.2012 по 25.01.2013 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім.академіка О.І. Ющенка» внаслідок позапланової госпіталізації його за направленням лікаря - психіатра Бершадської ЦРЛ до вказаного закладу 20.07.2012 у зв`язку із раптовим погіршенням стану його психічного здоров`я (на лікування ОСОБА_10 поступив у супроводі матері ОСОБА_8 )

Відповідно до п.8 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли інвалід І чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані повідомити про це органи, що провадять її виплату.

Проте, ОСОБА_8 , будучи повідомленою про обов`язок інформувати управління праці та соціального захисту населення про обставини, які впливають на призначення та виплату допомоги на догляд за інвалідом II групи внаслідок психічного захворювання, не повідомила управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА про те, що її син ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка» у період з 20.07.2012 по 25.01.2013 і тим самим приховавши вказаний факт, що вплинув би на подальше отримання нею допомоги на догляд за інвалідом II групи внаслідок психічного захворювання. В результаті цього ОСОБА_8 безпідставно виплачено кошти за період з 01.08.2012 по 31.12.2012 у сумі 5574 грн.

В подальшому, ОСОБА_8 31.07.2013 подала до управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації заяву встановленого зразка про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, для отримання допомоги на догляд за своїм сином ОСОБА_10 , який є інвалідом II групи внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього нагляду. Управлінням праці та соціального захисту населення надано строк ОСОБА_8 до 31.08.2013 для долучення до заяви довідки із управління Пенсійного фонду (вказану довідку вона подала в управління праці та соціального захисту населення 02.08.2013). Внаслідок цього ОСОБА_8 згідно з рішенням управління праці та соціального захисту населення від 09.08.2013 призначено вище вказану щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з інвалідом II групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним, відповідно до п.п.6,7 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 №1192 (зі змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №373 від 24.03.2004, №60 від 25.01.2006, №35 від 25.01.2012, №477 від 28.05.2012).

Вказану допомогу ОСОБА_8 нараховано за період з 01.08.2013 року по 31.12.2013 року в сумі 5806 грн.

Разом з тим, ОСОБА_10 у період з 31.07.2013 по 24.02.2014 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім.академіка О.І. Ющенка» внаслідок госпіталізації його за направленням лікаря - психіатра Бершадської ЦРЛ до вказаного закладу 31.07.2013 на лікування ОСОБА_10 поступив у супроводі матері ОСОБА_8 )

Відповідно до п.8 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли інвалід І чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані повідомити про це органи, що провадять її виплату.

Проте, ОСОБА_8 , будучи повідомленою про обов`язок інформувати управління праці та соціального захисту населення про обставини, які впливають на призначення та виплату допомоги на догляд за інвалідом внаслідок І та II групи внаслідок психічного захворювання, не повідомила управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА про те, що її син ОСОБА_10 у день її звернення за призначенням вказаної допомоги доставлений на стаціонарне лікування у КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка», та в подальшому не повідомила управління праці та соціального захисту населення про те, що ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ ««Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка» у період з 31.07.2013 по 24.02.2014, тим самим приховавши вказаний факт, що вплинув би на подальше отримання нею допомоги на догляд за інвалідом II групи внаслідок психічного захворювання. В результаті цього ОСОБА_8 безпідставно нараховано та виплачено кошти за період з 01.08.2013 по 31.12.2013 у сумі 5806 грн.

Розмір матеріальної шкоди державі, заподіяної кримінальними правопорушеннями, становить 11 380 грн.

В своїй апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального закону та у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а справу повернути на новий судовий розгляд, мотивуючи вимоги тим, що судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, вирок ухвалено за відсутності представника управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА, яке є фактичним розпорядником бюджетних коштів, судом не взято до уваги покази ОСОБА_8 про те, що вона дізналась від УПтСЗН, що не має права на отримання згаданої допомоги тоді коли її викликали до управління, а відтак судом не вірно зроблено висновок про добровільність відмови останньої від призначеної їй допомоги по догляду за сином, судом не вмотивовано, чому він не прийняв до уваги покази свідків зі сторони обвинувачення, не проаналізовано покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які при прийнятті документів роз`яснила ОСОБА_8 про обов`язок повідомити про зміну, припинення та відновлення обставин, які надають право на утримання даної допомоги, не вбачається доказів на підставі яких суд зробив висновок про відсутність умислу на незаконне отримання державної допомоги окрім показів самої обвинуваченої, не усунуто протиріччя в показах ОСОБА_8 щодо відвідувань в лікарні сина ОСОБА_10 та надання коштів для придбання ліків, харчів для нього.

В судовому засіданні прокурор доводи апеляційної скарги (з доповненнями) з вимогою про скасування оскаржуваного вироку та поверненням кримінального провадження на новий судовий розгляд підтримав.

ОСОБА_8 проти скасування вироку суду першої інстанції заперечила, вказала на те, що вона у 2012 році дізналась про право на отримання допомоги від держави, так як здійснює догляд за повнолітнім сином, який є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу. У 2012 році вона звернулась із відповідними документами до УПСЗН Бершадської РДА, де підписала бланк заяви та декларації. При подачі даної заяви працівники управління їй не роз`яснили те, що в період перебування сина на стаціонарному лікуванні у м.Вінниці припиняється право на отримання допомоги по догляду за ним. Всі отримані від держави кошти нею використовувались виключно на догляд за сином-інвалідом, яких не вистачало. Коли син перебував на стаціонарному лікуванні, не зважаючи на далеку відстань від її проживання до м.Вінниці, вона періодично його навідувала, купувала продукти. Когось обманювати, вчиняти злочини, завдавати матеріальної шкоди державі намірів у неї не було.

Безліч судових засідань по даній справі, у яких вона вимушена приймати участь негативно впливають на її життя, суттєво ускладнюють його, оскільки на її утриманні крім сина-інваліда знаходиться ще й її чоловік, який також є інвалідом, вони обидва потребують постійного догляду з її боку.

Захисник ОСОБА_7 проти апеляційної скарги (з доповненнями) прокурора заперечила, вказала, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочинів за ч.1, 2 ст.190 КК України. Намірів на вчинення шахрайських дій ОСОБА_8 не мала, як тільки дізналась про той факт що перебування сина-інваліда в лікарні призупиняє виплати по допомозі на його догляд відразу ж звернулась із відповідною заявою до УПСЗН Бершадської РДА.

Вимога прокурора про повернення справи на новий розгляд є необґрунтованою, спрямованою лише на затягування розгляду кримінального провадження. Права та інтереси УПСЗН у зв`язку з відсутністю його представника у судовому засіданні жодним чином не були порушені, прокурор Бершадського району, який діяв в інтересах держави в особі УПСЗН Бершадської РДА звернувся до суду в цивільному провадженні з позовом про повернення надмірно виплачених коштів. Вважає, що скасування виправдувального вироку на новий розгляд з підстав зазначених прокурором є незаконним.

Заслухавши доповідача, з`ясувавши позицію сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги (з доповненнями), колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Згідно ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Апеляційна скарга прокурора містить вимогу про скасування виправдувального вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.2 вказаної вище статті судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито;

2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

6) порушено правила підсудності;

7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Судом першої інстанції істотних порушень, передбачених ст.ст. 412, 415 КПК України, які б давали підстави для скасування виправдувального вироку з призначенням нового розгляду в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Так, твердження прокурора про необхідність призначення нового розгляду у зв`язку із здійсненням судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання протирічить матеріалам кримінального провадження, згідно яких ні на досудовому слідстві ні в суді потерпілий не залучався, а відтак і обов`язку у суду першої інстанції про його повідомлення не було, з огляду на що підстав для застосування положень п.5 ч.2 ст.412 КПК України у апеляційного суду не має.

Згідно обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , складеного прокурором прокуратури Бершадського р-ну ОСОБА_9 та реєстру матеріалів досудового розслідування потерпілого не залучено, в суді першої інстанції клопотань про його залучення учасниками провадження не заявлялось, в ході розгляду кримінального провадження забезпечено принципи диспозитивності та змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів, заявлення клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відсутність представника УПСЗН Бершадської РДА при розгляді даного кримінального провадження не вплинула на повноту та правильність його розгляду, в ході якого встановлюється наявність чи відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, і даний факт ніяким чином не перешкоджає захисту прав та інтересів УПСЗН Бершадської РДА, які є предметом розгляду цивільної справи, провадження в якій, зокрема, відкрито за позовом прокурора прокуратури Бершадського р-ну ОСОБА_9 в інтересах держави в особі УПСЗН Бершадської РДА Вінницької області з вимогами до ОСОБА_8 про повернення надмірно виплачених коштів.

Слід зазначити, що виходячи із загальних засад кримінального провадження, принципів закладених в Європейській конвенції про захист прав і основних свобод людини, зокрема, забезпечення права на захист, обвинувачений має право знати в чому він обвинувачується, а тому обвинувальний акт повинен бути конкретним за змістом.

Прокурором ці вимоги закону не дотримані, в обвинувальному акті складеному прокурором прокуратури Бершадського р-ну ОСОБА_9 , погодженому 02.06.2014 року прокурором Бершадського району ОСОБА_14 дії обвинуваченої не конкретизовано, виклавши фактичні обставини кримінального правопорушення прокурором не сформульовано чітке обвинувачення, вказано як кваліфікуючі ознаки дій ОСОБА_8 за ч.ч.1, 2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, що не узгоджується з вимогами ст.291 КПК України.

Судова колегія бере до уваги, що судовий розгляд, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а згідно ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, проаналізувавши надані сторонами та досліджені докази в сукупності, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_8 , і лише в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дійшов вірного висновку про відсутність в діях виправданої складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України.

З огляду на обставини даного кримінального провадження, наявність цивільного провадження №2/126/695/14 за позовом прокурора прокуратури Бершадського р-ну ОСОБА_9 в інтересах держави в особі УПСЗН Бершадської РДА Вінницької області до ОСОБА_8 про повернення надмірно виплачених коштів, колегія суддів вважає, що скасування виправдувального вироку суду першої інстанції з мотивів і підстав зазначених в скарзі прокурора з вимогою направлення справи на новий розгляд прямо суперечить основним засадам кримінального провадження відповідно до КПК України 2012 року, прийнятого у відповідності до європейських стандартів.

Ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Україною і є частиною її національного законодавства, гарантує кожній людині при висунені проти неї будь-якого кримінального обвинувачення право на справедливий суд. Суд повинен відповідати вимогам незалежності та безсторонності, здійснюючи судовий розгляд упродовж розумного строку, не допускаючи зволікання та тяганини.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 421 КПК України, судова колегія, -

ухвалила:
Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 виправдано в зв`язку із відсутністю у її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців із дня її проголошення.

Судді :