Справа № 11-420 / 2007 р. Головуючий у 1 інстанції:
Категорія: ст. 191 ч. 1 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 року колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області
в складі:

головуючого
судді Антипець В.М.

суддів Козака
В.І., Оседача М. М.

з участю
прокурора Басюка С. В.

потерпілої ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Чернігові кримінальну справу за апеляціями старшого помічника Прилуцького
міжрайонного прокурора Сухонос А.В. та захисника ОСОБА_2. в інтересах засудженої ОСОБА_3. на вирок
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2007 року,

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, уродженка м.
Прилуки Чернігівської області,
жителька АДРЕСА_1, незаміжня, освіта
середня, не працююча, раніше не судима,

засуджена
за ст.
191 ч.1 КК
України до штрафу в сумі 1000
грн. з позбавленням її на 2
роки права займати підприємницькою діяльністю та займати посади, пов'язані з обліком, контролем та реалізацією товарно-матеріальних
цінностей.

Стягнуто
з ОСОБА_3. на користь потерпілої ОСОБА_1.
19 553, 20 грн. матеріальних збитків та 3000 грн. моральної
шкоди.

Судом
засуджена визнана винною в тому, що
працюючи продавцем в магазині «Студент» по вул.
Київський 180-а в м.
Прилуки, у приватного підприємця
ОСОБА_1. та будучи
матеріально-відповідальною особою на підставі письмового договору від 06 листопада 2005 року, з цієї дати по 06 січня 2006
року ОСОБА_3. безпідставно
вилучила та присвоїла довірений їй товар на суму 1463 грн. 59
коп., а також внаслідок
недобросовісного відношення до своїх обов'язків та порушенням ведення обліку
довірених їй товарів та коштів при розрахунках з постачальниками допустила
розтрату на суму 18
089, 61 грн. і

2

такою їх недостачею заподіяла ПП
ОСОБА_1. матеріальні збитки на загальну
суму 19 553, 20 грн.

В
апеляції старший помічник Прилуцького міжрайонного прокурора Сухонос А.В.
просить вирок Прилуцького міськрайонного суду від 06 квітня 2007 року
змінити, призначивши ОСОБА_3. покарання у
вигляді штрафу в розмірі 850
грн. з позбавленням права займати посади пов'язані з обслуговуванням
матеріальних цінностей на 2
роки. Свої вимоги аргументує тим, що
суд при призначенні покарання вийшов за межі санкції ст. 191 ч.1 КК України.

Захисник
ОСОБА_2. просить вирок суду від 06 квітня 2007 року
скасувати, а справу направити
Прилуцькому міжрайонному прокурору для організації проведення додаткового
слідства. Свої вимоги аргументує неповнотою досудового слідства, яка не може бути усунена в ході судового
слідства. Вказує, що в ході досудового
слідства не встановлено ряд обставин,
які мають важливе значення для правильного вирішення справи, а саме: під час досудового та судового
слідства не було встановлено, що
привласнила ОСОБА_3. (хліб, цукерки,
ручки та інше). Не встановлений період виникнення нестачі в магазині
„Студент" на суму 19553, 20 грн. Не перевірений факт
матеріальної відповідальності ОСОБА_3. перед її роботодавцем ОСОБА_1. оскільки договір про повну матеріальну
відповідальність укладається у відповідності до ст. . 135і
КЗпП України із працівниками, а
відповідальність до наказу про прийняття на роботу від 6.11.2005 року ОСОБА_3. була прийнята на
роботу лише стажистом, а не продавцем.

Заслухавши
доповідача по справі, прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив її
задовольнити, потерпілу, яка просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає
задоволенню, а захисника засудженої ні.

Висновок
суду про доведеність вини засудженої ОСОБА_3. у вчиненні зазначених у вироку
дій відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у
справі доказами.

З заяви
ОСОБА_3. на ім'я, т.1 а.с. 55, вбачається,
що вона подала її 30
жовтня 2005 року і
просила працевлаштувати її на посаді продавця з 1 листопада 2005
року.

В той же
день був виданий наказ ОСОБА_1, т.1 а.с.
56, про працевлаштування ОСОБА_3. з яким
вона була ознайомлена 1 листопада
2005 року.

6 листопада 2005 року був
укладений договір між приватним підприємцем ОСОБА_1. та ОСОБА_3.,
т.1 а.с. 57-58, про матеріальну відповідальність. Згідно даного договору
ОСОБА_1. передала ОСОБА_3

3

матеріальні цінності на суму 61318, 92 грн. Строк дії
договору один рік, з 6 листопада 2005 року.

Як на
досудовому так і в судовому засіданні ОСОБА_3.
визнавала той факт, що їй для дня
народження потрібні були продукти харчування,
тому вона з магазину „Студент" взяла їх на суму 1463 грн. 59 коп. дана
недостача була виявлена власницею магазина ОСОБА_1.

Виявлену
в неї недостачу довірених товарно-матеріальних цінностей на суму 18089, 61 грн. може
пояснити неправильним обліком товарів та коштів по магазину
„Студент", в якому у вихідні, святкові дні та в не робочий час торгувала
також потерпіла ОСОБА_1. Також ОСОБА_1. могла передати облікований товар по магазину
„Студент" для реалізації на свої дві торгові точки - по вул. .
Соборній та по вул. . 8-Березня м.
Прилуки.

Часткове
визнання своєї вини засудженою судом вірно було розцінено, як спроба зменшити розмір пред'явленого
обвинувачення і таким чином зменшити долю своєї суспільної небезпечності, в той час коли її вина доказана зібраними по
справі доказами.

З
показів потерпілої ОСОБА_1.
вбачається, що ніякої торгівлі
вона особисто не вела. Вона прийняла на роботу ОСОБА_3. продавцем у свій власний магазин „Студент" з повною
матеріальною відповідальністю, про що
маються відповідні документи, а саме:
заява ОСОБА_3., наказ та укладений між
сторонами письмовий договір про повну матеріальну відповідальність. В грудні 2005 року була
зайнята будівництвом своїх торгових точок по вул. . Соборній та 8 Березня м. Прилуки. їздила за товарами на різні бази
міст Прилуки, Києва, Харкова,
Дніпропетровська і з цих причин бувала в магазині „Студент" рідко.
Ключів від магазину не мала і ніколи не торгувала.

З
показів свідка ОСОБА_5, т.1 а.с. 192-193,
вбачається, що вона працює
продавцем у приватного підприємця ОСОБА_1.
її кіоск розташований по АДРЕСА_2 у м.
Прилуки. Вона отримувала товар з магазину „Студент" від засудженої
ОСОБА_3. по накладним. Інколи товару
було значно менше ніж указано в накладних. Підтвердила, що приймала участь в ревізіях. Ревізії робили
втрьох: а саме вона, ОСОБА_1. та ОСОБА_3. Ними було виявлено недостачі на
суму близько 20 тис. грн.. ОСОБА_3. була не здивована недостачею
товару, телефонувала комусь, але відмовлялась пояснювати чому така
недостача виникла.

З актів
ревізії, т.1 а.с. 12-22, 23-29,
30-37, 38-47, вбачається, що у
ОСОБА_3. була виявлена недостача товару на суму відповідно - 1463, 59 грн., -
19261, 61 грн., - 18269, 93 грн., -
19553, 20 грн.

Таким
чином суд всебічно і повно дослідив обставини справи і вірно прийшов до
висновку, що дії ОСОБА_3. правильно
кваліфіковані за ст. . 191 ч.1КК України.

Разом з
тим, суд призначив покарання у вигляді
штрафу на користь держави в розмірі 1000
грн. та додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати підприємницькою
діяльністю та займати посади, пов'язані
з обліком, контролем та реалізацією
товарно-матеріальних цінностей, грубо
порушив вимоги ст. . 65 КК

4

України. Санкція
статті 191 ч.1 КК України не передбачає такого розміру
штрафу та застосування двох додаткових мір покарання.

За таких
обставин вирок суду підлягає відповідній зміні.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію
старшого помічника Прилуцького міжрайонного прокурора Сухонос А.В.
задовольнити, апеляцію захисника
ОСОБА_2. в інтересах засудженої ОСОБА_3.
залишити без задоволення.

Вирок
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2007 року
щодо ОСОБА_3 змінити.

Вважати
ОСОБА_3 засудженою за ст. . 191 ч.1 КК
України до штрафу у розмірі 850 грн. з позбавленням права займати посади
пов'язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на 2 роки.

В решті
цей вирок залишити без змін.