Справа №1-356
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2007 року Автозаводський
районний суд м. Кременчука Полтавської області

в складі:

головуючої -
судді Сировєтнік Т.І.

при секретарі - Кириченко О.В.

з участю
прокурора - Карабаш Ю.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Куп*евате Глобинського
району Полтавської області, громадянин України, українець, освіта середня
спеціальна, не одружений, тимчасово не працює, проживає АДРЕСА_1, не судимий,

в скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,

Встановив:

08.09.2006
року згідно трудового договору ОСОБА_1 було призначено на посаду менеджера
оптової торгівлі ПП "Дмитренко" м. Кременчука.

8 період часу з 16.05.2006 року по
30.12.2006 року ОСОБА_1, маючи умисел,

направлений на привласнення чужого майна, являючись
матеріально-відповідальною

особою - менеджером оптової торгівлі, про що свідчить підписаний договір
від 8.09.2006

року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, виконуючи
обов'язки,

пов*язані з поверненням дебіторської заборгованості за поставлену ПП
"Дмитренко"

продукцію, отримав від підприємств-боржників "Підрига",
"Антоненко", "Латенко",

"Іващенко", "Василенко",
магазин "Хліб", "Снісаренко", "Решетило,
"Магазин "Риба", "Сопа",

"Федорина", "Орхипенко", "Хвиля",
"Канцелярські потреби" в м. Лубни грошові суми боргу за

поставлену продукцію для зарахування в касу ПП "Дмитренко",
частину яких вклав в касу, а

частину -21572 грн. 73 коп. привласнив собі.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєнні інкримінуємого йому злочину
визнав повністю, підтвердивши факт привласнення ним в період травня-грудня 2006
року, як матеріально-відповідальною особою ПП "Дмитренко" грошових
коштів в сумі 21572 грн.73 коп.

Крім
повного визнання вина підсудного підтверджується дослідженими в судовому
засіданні доказами, а саме показами потерпілої ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, які
підтвердили виявлення шляхом проведення документальних звірок з
підприємствами-боржниками факту привласнення менеджером оптової торгівлі
ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 21572 грн. 73 коп., які він не довкладував в
касу підприємства; показами свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що як головний
бухгалтер ПП "Дмитренко" виявила недостачу грошових коштів, які
привласнив собі підсудний.

Враховуючи
покази підсудного, суд знаходить, що він правильно розуміє обставини справи, і
суд не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, яка ним не
оспорюється. Тому суд дослідив докази на підставі ст.299 КК України в
скороченому порядку без виклику свідків та повного дослідження письмових
матеріалів справи

Наведені
докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для визнання
підсудного винним у вчиненні встановленого судом злочину.

Тому,
умисні дії ОСОБА_1, що виразилися в привласненні грошових коштів, ввірених
йому, які перебували і його відданні, суд кваліфікує за ч.1 ст.191 КК України.

Обговорюючи
питання про призначення підсудному покарання, суд враховує тяжкість скоєного
злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу підсудного, який посередньо
характеризується за місцем проживання, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання
підсудного обставини.

Обставинами,
що пом'якшують покарання підсудному, суд вважає, споєння злочину вперше, повне
визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, сприяння органам досудового
слідства в розкритті злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудного, суд не знаходить.

За висновком ЛКК
підсудний в лікуванні від алкоголізму та наркоманії не потребує.

На
підставі вище викладеного суд доходить до висновку про достатність виправлення
та перевиховання підсудного без ізоляції його від суспільства, застосувавши
йому покарання у вигляді обмеження волі, на строк, передбачений санкцією етапі,
за якою підсудного визнано винним, та звільнивши його від відбування покарання
на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком. Суд вважає за доцільне
застосувати до підсудного ОСОБА_1 додаткову міру покарання, передбачену
санкцією ст.191 ч.1 КК України - позбавлення права обіймати посади, пов*язані з
матеріальною відповідальністю в межах строку, передбаченого санкцією ч.1 ст.191
КК України.

Суд
вважає заявлений потерпілою ОСОБА_2 цивільний позов про відшкодування майнової
шкоди обґрунтованим, який підлягає задоволенню в повному обсязі та стягненню з
підсудного ОСОБА_1

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним за ч.1 ст.191 КК України, призначивши покарання 2 роки обмеження
волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з матеріальною
відповідальністю строком на 1 рік.

На
підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання
з іспитовим строком на 1 рік.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

Цивільний
позов потерпілої ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 19931 грн.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області на протязі
15 діб через Автозаводський райсуд
м. Кременчука.