ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня
2007 року м. Ужгород

Військовий
місцевий суд Ужгородського гарнізону у складі: головуючого - майора юстиції
Дацківа В.В., при секретарі - Каменевій
Є.Ф.,

за
участю державного обвинувача - старшого помічника військового прокурора
Ужгородського гарнізону капітана юстиції Нарагана Р.В., потерпілого ОСОБА_2 та захисника підсудного -
адво­ката ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у розташуванні в/ч А1778 кримінальну справу
відносно військовослужбовця вказаної військової частини рядового

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с Карапчів
Вижницького району Чернівецької області,
українця, з середньо-спеціаль­ною
освітою, не одруженого, раніше не судимого, призваного на військову службу Вижницько-Путиль-ським
РВК Чернівецьської області у квітні 2004 року,

за
обвинуваченням у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України. Судовим слідством військовий
місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2006 року призваний на дійсну
військову строкову службу, яку з жовтня
того ж року по теперішній час проходить у військової частини А1778 на посаді
стрільця-помічника гранатометника, маючи
військове знання "рядовий".

У цій же
військовій частині, призваний на
строкову військову службу у квітні 2006 року,
на посаді старшого стрільця проходив військову службу рядовий
ОСОБА_2, при цьому він у відно­синах
підлеглості із підсудним не перебував.

20
жовтня 2006 року близько 23.30 год.
після закінчення добового наряду робочими по їда­льні в/ч А1778 рядові
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та інші
військовослужбовці вийшли з приміщення їдальні для того щоб іти ночувати в
казарму. У цей же час рядовий ОСОБА_1 ,
у порушення правил взаємо­відносин між військовослужбовцями, передбачених
ст. ст, 11, 49,
50, 128 Статуту внутрішньої
служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов'язують військовослу­жбовця бути
дисциплінованим, не допускати негідних
вчинків, поважати гідність та честь
інших військовослужбовців, додержуватись
правил військової ввічливості, з метою
принизити честь та гідність рядового ОСОБА_2,
показати свою уявну фізичну перевагу,
у ході суперечки між ними з приводу неналежного виконання потерпілим
своїх обов'язків робочого по кухні,
умисно застосу­вав до останнього насильство - наніс один удар кулаком
правої руки по обличчю ОСОБА_2, чим за­подіяв
потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
повністю визнав себе винним у пред'явленому йому обвинуваченні та дав
аналогічні показання, як викладено вище.

2

Крім
особистого зізнання підсудного, його
вина у скоєному підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2 у суді показав, що 20 жовтня 2006 року після 23.00 год. між ним та ОСОБА_1 біля приміщення
їдальні в/ч А1778 виник конфлікт, у ході
якого підсудний у при­сутності інших військовослужбовців обізвав його
"синком", що його дуже
образило, так як із ОСОБА_1 вони являються
військовослужбовцями одного періоду призиву. Далі, у ході словесної су­перечки, підсудний наніс йому один удар кулаком правої
руки під ліве око. Після удару під оком у нього зразу появилося
почервоніння, а на слідуючий день
з'явився синець. Крім того потерпілий заявив,
що претензій до ряд. ОСОБА_1 не має,
оскільки той перед ним вибачився.

Свої
показання підсудний та потерпілий, кожен
окремо, повністю підтвердили при прове­денні
з ними відтворення обстановки та обставин події.

Допитані
у якості свідків мол. с-т ОСОБА_3 та ряд. ОСОБА_4, кожен
окремо, у судо­вому засіданні
показали, що у вказаний час вони
бачили, як біля приміщення їдальні
в/чА1778 між рядовими ОСОБА_2 та ОСОБА_1
виник словесний конфлікт, у ході
якого останній наніс потерпілому один удар рукою у ділянку обличчя.

Згідно
витягу з наказу командира військової частини А1778 № 273 від 3 жовтня 2006 року
-рядового ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця-помічника
гранатометника 1-ї гірсько-піхотної роти даної військової частини.

Як
встановлено у судовому засіданні - рядовий ОСОБА_2 також проходив військову
служ­бу у даній військовій частині з жовтня 2006 року на посаді старшого
стрільця.

Відповідно
до висновку судово-медичного експерта № 123 від 25 грудня 2006 року - ОСОБА_2
були спричинені тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу лівої
орбітальної ділянки, які виникли у
результаті дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверх­нею по
ударному механізмі дії, якими могли бути
затиснуті у кулак руки сторонньої людини,
вкладаються у час події, яка мала
місце 20 жовтня 2006 року та відносяться до групи легких тілес­них
ушкоджень, оскільки мають незначні
скороминучі наслідки тривалістю не більне 6-ти днів.

Висновком
військово-лікарської комісії № 148 від 28 грудня 2006 року - рядовий
ОСОБА_1 визнаний придатним до військової
служби.

Оскільки
20 жовтня 2006 року близько 23.30 год.
біля приміщення їдальні військової час­тини А1778, у порушення вимог ст.
ст. 11, 49,
50, 128 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, рядовий ОСОБА_1 порушив статутні пра­вила взаємовідносин між
військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості -наніс
рядовому ОСОБА_2 один удар кулаком в обличчя,
чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, суд вчинене ОСОБА_1 кваліфікує за ч. 2 ст.
406 КК України.

При
обранні ОСОБА_1 виду та міри покарання
військовий суд враховує чистосердечие розкаяння підсудного у вчиненому, що по місцю проживання та проходження
військової служби він характеризується виключно з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності притягу­ється
уперше, раніше ні у чому вартому осуду
помічений не був, виховувався у
багатодітній сім'ї, у його батьків на
утриманні ще маються 2-є неповнолітніх дітей,
батьки хворіють, у зв'язку з чим
перебувають на диспансерному обліку по місцю проживання, сам ОСОБА_1 також у даний час хворіє
хронічним гастродуоденітом, що
об'єктивно відтверджується дослідженими у судовому засіданні медичними
документами, від його дій тяжких
наслідків не настало, а також те, що потерпілий ОСОБА_2 до підсудного претензій
не має і просить суворо його не карати.

Враховуючи
сукупність наведених вище обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу підсудного, суд знаходить можливим відно­сно ОСОБА_1 перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного у са­нкції ст.
406 ч. 2 КК України, застосувавши
до нього ст. ст. 69
та 60 того ж Кодексу.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, військовий місцевий суд

З АСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч.
2 ст.
406 КК України, на підставі якої
із застосуванням ст. ст. 69
і 60 цього ж Кодексу призначити

3

йому
покарання у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці з відбуттям покарання на
гауптвахті Ужгородського зонального відділення Військової служби правопорядку.

Міру
запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1 - нагляд командування війсь­кової частини
А1778 - відмінити і до набрання вироком законної сили утримувати його на гаупт­вахті
вказаного зонального відділення Військової служби правопорядку.

Початок
строку відбування покарання у виді арешту засудженому обчислювати з моменту
доставки його на гауптвахту Ужгородського зонального відділення Військової
служби правопо­рядку.

На вирок
може бути подано апеляцію у військовий апеляційний суд Центрального регіону
через військовий місцевий суд Ужгородського гарнізону протягом 15 діб з моменту
його прого­лошення.