Справа
№ 1-122/07
ПОСТАНОВА

про
звільнення від кримінальної відповідальності, закриття провадження у справі за результатами попереднього розгляду
справи

27грудня 2007 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого
судді: Бурлаки М.В.,

при секретарі: Шмунь Л.І.

з участю прокурора: Бебешка
М.М.,

адвоката: ОСОБА_1,

захисника : ОСОБА_2

представника потерпілих:
ОСОБА_3.,

потерпілих: ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7., ОСОБА_8,

обвинуваченого: ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу про
обвинуваченняОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючогоІНФОРМАЦІЯ_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, має на утриманні одну малолітню дитину, участі у бойових діях та
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не приймав, військовозобов»язаного,
проживаючого по вул.АДРЕСА_2 АДРЕСА_1, раніше судимого 27 грудня 2006 року
Монастирищенським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 296 КК України
до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік

за ч.2 ст. 286
КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 органами
досудового слідства обвинувачується в тому, що він, будучи раніше судимим за
вчинення умисного злочину, судимість в законному порядку не знята і не
погашена, на шлях виправлення не став та вчинив інший злочин. Так 14 січня 2007
року близько 15 години 20 хвилин на вул. І.Богуна АДРЕСА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп»яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ - 2105» державний номер НОМЕР_1,
в порушення п. 2.З. Правил
дорожнього руху України - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій
зобов»язаний: б) - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим
засобом у дорозі», п. 2.9. Правил дорожнього руху України - «Водієві
забороняється: а) - керувати транспортним засобом у стані алкогольного
сп»яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», п. 8.1. Правил
дорожнього руху України - « Регулювання дорожнього руху здійснюється за
допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання,
світлофорів, а також регулювальниками», п. 12.3 Правил дорожнього руху України
- « У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об»єктивно
спроможний виявити, він повинен негайно
вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об»їзду перешкоди», п. 12.4 Правил дорожнього руху
України - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 60 км/год», не виконавши вимоги 3.29 (обмеження
максимальної швидкості 40 км/год) та дорожньої розмітки 1.1 (суцільна) Правил
дорожнього руху України, не врахувавши дорожньої обстановки, не справився із
керуванням виїхав на тротуар де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8. Внаслідок
дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_8, згідно висновку судово - медичної
експертизи № 54 від 08.02.2007 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді:
закритий перелом кісток склепіння і основи черепа, розміжчення головного мозку
з крововиливом під м»які мозкові оболонки, закрита травма грудної клітки з
множинними двосторонніми переломами ребер, ключиць, забої легень з розривами
верхньої долі лівої легені і крововиливами в

2

плевральні порожнини, відкрита травма органів черевної
порожнини у вигляді масивного розміжчення тканини печінки відривами її часток,
до 300 - 400 мл крові в черевній порожнині, забійно - рвані рани черевної
стінки з випадінням петлі кишечника з брижою, закритий перелом лівого стегна в
середньо - верхній третині, закритий перелом обох кісток лівого передпліччя в
середньо - нижній третині, множинні рани, синці грудної клітки, черевної
стінки, кінцівок, від яких настала її смерть. Дії ОСОБА_4. знаходяться в
прямому причинному зв"язку з наслідками, що настали, та кваліфіковано
органами досудового слідства за ч.2 ст.286 КК України.

Справа надійшла до суду 18 квітня 2007 року.

До попереднього
розгляду справа призначена судом на 16 травня 2007 року, постановою суду справа
призначена до судового розгляду на 23 травня 2007 року.

Судовий розгляд
справи розпочато 23 травня 2007 року та продовжено 7, 13 та 26 червня 2007
року.

Рішення суду першої
інстанції про звільнення підсудного ОСОБА_4. від кримінальної відповідальності
та про закриття провадження у справі прийнято судом 27 червня 2007 року.

Судове рішення
оскаржено в апеляційному порядку, ухвалою апеляційного суду Черкаської області
від 11 вересня 2007 року рішення Монастирищенського районного суду про
звільнення підсудного ОСОБА_4. від кримінальної відповідальності та про
закриття провадження у справі скасовано, справа направлена на новий судовий
розгляд.

До Монастирищенського районного суду справа надійшла 24
вересня 2007 року.

11 жовтня
2007 року до Монастирищенського районного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_1,
який представляє інтереси ОСОБА_4., в якій він просить не призначати справу до
попереднього розгляду у зв"язку з оскарженням ухвали апеляційного суду до
Верховного Суду України.

12 грудня
2007 року до Монастирищенського районного суду з Верховного Суду України
надійшла скарга ОСОБА_7., з якої встановлено, що у прийнятті касаційної скарги
ОСОБА_4. та витребуванні кримінальної справи на розгляд Верховного суду України
відмовлено.

Справа прийнята
мною до свого провадження 18 грудня 2007 року, попередній розгляд справи
призначено на 26 грудня 2007 року.

В ході
попереднього розгляду справи у своїй доповіді прокурор заявив про те, що справа
розслідувана без порушення норм діючого
законодавства, є всі підстави для призначення справи до судового
розгляду, однак в подальшому свою думку змінив та заявив, що, оскільки, у
обвинуваченого ОСОБА_4. є неповнолітня дитина, відносно якої він не позбавлений
батьківський прав, він підпадає під дію п. "Б" ст. 1, ст. 6 Закону
України "Про амністію" від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9
червня 2007 року, тому просить звільнити його від кримінальної
відповідальності, а провадження у справі закрити.

Захисник
підсудного - адвокат ОСОБА_1звернувся в суд із клопотанням про звільнення від
кримінальної відповідальності його підзахисногоОСОБА_4 та закриття провадження
у справі на підставі п. "б" ст. 1 та ст. 6 Закону України «Про
амністію» від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року, так як
підсудний має на утриманні неповнолітню дитину і не позбавлений відносно неї
батьківських прав.

ОСОБА_4 на
стадії досудового слідства свою вину визнав повністю, не заперечує проти
звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття справи на
підставі Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року, який вступив в силу
9 червня 2007 року, звернувся до суду з заявою про звільнення його від
кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, оскільки на
вихованні має неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських
прав, свідоцтво про народження дитини надав органам досудового слідства і воно
є в матеріалах кримінальної справи.

Захисник
обвинуваченого - ОСОБА_2 підтримав заву обвинученого та клопотання адвоката і
просить застосувати до обвинуваченого Закон України "Про амністію"
від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року.

Представник
потерпілих адвокат ОСОБА_3щодо задоволення клопотань про звільнення ОСОБА_4.
від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі вважає,

3

що вказані клопотання не підлягають задоволенню,
оскільки, відповідно до ст. 17 Закону України "Про амністію" від
19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року, цей Закон підлягає
виконанню протягом трьох місяців, а, оскільки, на даний час пройшло більше
трьох місяців з дня вступу Закону в силу, то і підстав для звільнення ОСОБА_4.
від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі немає,
справу необхідно призначити до судового розгляду у відповідності до норм ч. 2
ст. 6 КПК України, провести судовий розгляд у повному обсязі з дослідженням
всіх доказів у справі та призначити ОСОБА_4покарання у відповідності до діючого
законодавства.

Крім того,
вважає, що Закон України "Про амністію" від 19.04.2007 року, який
вступив в силу 9 червня 2007 року, не відповідає Конституції України, оскільки
вказаним Законом суттєво порушуються права потерпілих від злочину. Вважає, що
розгляд справи необхідно зупинити, звернутись до Конституційного Суду України з
клопотанням про визнанням вказаного Закону неконституційним і тільки після
цього продовжити розгляд справи.

Потерпілі
ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтримують думку свого представника та
заперечують проти звільнення ОСОБА_4. від кримінальної відповідальності та
закриття провадження у справі, вважають, що справу необхідно призначити до
судового розгляду, провести судовий розгляд у повному обсязі та постановити
вирок.

Крім того,
потерпіла ОСОБА_6вважає, що, оскільки, постанова Монастирищенського районного
суду про звільнення ОСОБА_4. від кримінальної відповідальності та закриття
провадження у справі скасована апеляційним судом Черкаської області, справа
направлена на новий судовий розгляд, то у справі необхідно провести повний
судовий розгляд та постановити вирок, тому вважає, що є всі підставі для
відмови у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_4. від кримінальної
відповідальності та закриття провадження у справі, справу необхідно призначити
до судового розгляду.

Потерпілий
ОСОБА_7, підтримуючи думку адвокатаОСОБА_3., вважає, що держава не вправі
приймати такого роду амністію та звільняти від кримінальної відповідальності з
закриттям провадження у справі осіб, які вчинили такі тяжкі злочини, незважаючи
на те, що такі злочини вчинені з необережності, просить справу призначити до
розгляду, провести повний розгляд справи та постановити у справі вирок.

Жоден із
учасників попереднього розгляду справи не заявив клопотання про зміну
кваліфікації злочину і вважають, що дії ОСОБА_4. органами досудового слідства
кваліфіковано правильно, крім того, ніхто із учасників попереднього розгляду
справи не заперечує наявність у обвинуваченого ОСОБА_4. неповнолітньої дитини.

Прокурор вважає,
що підстав для зупинення провадження у справі з метою звернення до
Конституційного Суду України про визнання неконституційним Закону України
"Про амністію" від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007
року, немає, оскільки прийняття Закону "Про амністію" прямо передбачено
в Конституції України. Захисник обвинуваченогоОСОБА_4 АдвокатОСОБА_1 вважає, що
клопотання, заявлене представником потерпілих адвокатом ОСОБА_3 та підтримане
потерпілими про неможливість застосування Закону України "Про
амністію" від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року,
оскільки закінчився трьохмісячний строк для виконання вказаного Закону та
призначення справи до судового розгляду по суті, не відповідає вимогам Закону,
оскільки, передбачений ст. 17 Закону України "Про амністію" від
19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року, трьохмісячний строк
виконання вказаного Закону встановлено для осіб, які підлягають звільненню від
покарання, а не звільненню від кримінальної відповідальності осіб, які вчинили
злочини до вступу вказаного Закону в силу. Вважає також, що апеляційним судом
постанова суду від 27 червня 2007 року про звільнення ОСОБА_4. від кримінальної
відповідальності та закриття провадження у справі скасоване саме з тих підстав,
що суд після вияснення питання про можливість застосування амністії до ОСОБА_4.
не провів повторний попередній розгляд справи, не обговорив питання можливості
застосування амністії до ОСОБА_4, тому саме в цьому попередньому розгляді
справи якраз і можна усунути вказані недоліки. Крім того, вважає, що підстав для
звернення до Конституційного Суду України про визнання неконституційним Закону
України "Про амністію" від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9
червня 2007 року, немає, оскільки Закон пройшов процедуру прийняття, підписаний
Президентом України та вступив в силу і виконується всіма установами та
організаціями.

4

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду,
суд вважає, що, так як справа підсудна суду, на
розгляд якого вона надійшла, у справі не було допущено під час порушення справи, провадження досудового слідства
таких порушень норм КПК України, без усунення яких
у справі не може бут прийнято одне із рішень, передбачений ст. 244 КПК України,
дії підсудного органами досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК
України правильно, клопотань про зміну кваліфікації
дій обвинуваченого від учасників попереднього розгляду справи не заявлено, тому є всі підстави для застосування
відносно обвинуваченого ОСОБА_4. Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року і виходить з
наступного:

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно Законом України
оголошується амністія.

Таким чином, Закон України "Про амністію" від 19 квітня 2007
року, який вступив в силу 9 червня 2007 року, прийнятий у відповідності
до Конституції України, оскільки його прийняття прямо
передбачено в Конституції України.

Відповідно до п. 4 ст. 6 КПК України кримінальну справу не може бути
порушено, а порушена кримінальна справ підлягає закриттю
"внаслідок амністії..."

Відповідно до ст. 6, п. "Б" ст. 1 Закону України "Про
амністію" від 19 квітня 2007 року, який вступив
в силу 9 червня 2007 року, звільненню від кримінальної відповідальності в
порядку та на умовах, визначених цим
Законом, підлягають особи, які підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у
провадженні органів дізнання, досудового слідства чи суду, але не
розглянуті судами або розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим
Законом.

ОСОБА_4 підпадає під дію п. "Б" ст. 1 Закону України "Про
амністію" від 19 квітня 2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року,
оскільки з необережності вчинив злочин, передбачений
ч.2 ст. 286 КПК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді
позбавлення волі на строк від трьох до восьми
років та має дитину віком до 18 років і не позбавлений відносно неї
батьківських прав, вказаний злочин вчинив 14 січня 2007 року , тобто до
набрання чинності Закону України "Про
амністію" від 19 квітня 2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року.

Статтею 8 Закону України "Про амністію" від 19 квітня 2007 року,
який вступив в силу 9 червня 2007 року, передбачено, що виконання цього Закону
покладається на суд, який питання застосування амністії вирішує за
власною ініціативою, ініціативою прокурора, органів дізнання та досудового слідства, органу або установи виконання
покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи
засудженого, їх захисників чи законних представників.

В даному випадку ініціатором застосування Закону України "Про
амністію" від 19 квітня 2007 року, який вступив в силу 9
червня 2007 року, є обвинувачений та його захисники, які звернулись до
суду з відповідною заявою та клопотаннями.

Відповідно до
ст. 9 цього Закону застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений,
підсудний або засуджений заперечує проти цього.

Цей перелік є вичерпним. Законом не передбачено заперечення проти
застосування амністії з боку потерпілих чи будь-яких інших
учасників судового розгляду справи. Більше того, закон не передбачає навіть
визнання вини обвинуваченим, підсудним або засудженим. Для застосування цього
Закону достатньо згоди на це вказаних учасників процесу.

Статтею 14 Закону передбачено, що амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати
заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну
особу вироком, або рішенням суду, тому суд вважає за необхідне роз"яснити потерпілим, що з питань відшкодування
шкоди, завданої злочином, вони мають право
звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Визначений статтею 17 цього Закону трьохмісячний строк для виконання Закону
України "Про амністію" від 19
квітня 2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року, дійсно розповсюджується тільки на осіб, які підлягають
звільненню від покарання, оскільки ст. 6 цього Закону передбачає, що звільненню від кримінальної відповідальності
підлягають особи, які вчинили злочин до вступу Закону в
силу, незалежно від часу їх розкриття.

На час вчинення злочину ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження
волі з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п. "Г" ст. 7 Закону
України «Про амністію» від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007
року, амністія не застосовується до осіб, до яких застосовувалось звільнення від відбування покарання і які під час іспитового строку
вчинили умисний злочин.

5

ОСОБА_4 під час іспитового строку
вчинив злочин з необережності, тому підстав для незастосування відносно
нього Закону України
«Про амністію» від 19.04.2007 року, який вступив в силу 9 червня 2007 року,
немає.

На підставі
викладеного та керуючись ст. 44 КК України, ст. ст. 3, п. 4 ст. 6, ст. 273, п.5
ст. 244, ст. 248 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в
Україні» від 01 жовтня 1996 року із змінами і доповненнями, п. "Б"
ст. 1, ст. ст. 6, 8, 9, 14 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року,
який вступив в силу 9 червня 2007 року, суд,-

постановив:

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, з середньою освітою, працюючогоІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, має на
утриманні одну малолітню дитину, участі у бойових діях та ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС не приймав, військовозобов»язаного, проживаючого по вул.АДРЕСА_2
АДРЕСА_1, раніше судимого 27 грудня 2006 року Монастирищенським районним судом
Черкаської області за ч.1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі з
іспитовим строком на 1 рік звільнити від кримінальної відповідальності на
підставі п.6 ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року.

Провадження у
кримінальній справі про обвинуваченняОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України закрити.

Міру запобіжного
заходу відносноОСОБА_4 до вступу постанови в законну силу залишити підписку про
невиїзд.

Цивільний позов
потерпілих ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7.,ОСОБА_8 залишити без розгляду,
роз"яснивши їм право на звернення з позовними вимогами до суду в порядку
цивільного судочинства.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області
протягом 7 діб з дня проголошення через Монастирищенський районний суд.