Провадження № 11-кп/780/101/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 39 29.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
29 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

11 липня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_8 засуджено за ст. 185, ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в 2 роки.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_8 засуджено за ст. 309, ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2012 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

18 листопада 2014 року ОСОБА_8 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування до нього ст. 6 Закону України ,,Про амністію у 2014 році.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2014 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 відмовлено. В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на таке. Стаття 6 Закону України ,,Про амністію у 2014 році передбачає скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, які на день набрання вказаним Законом чинності відбувають призначене судом покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі і які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону. ОСОБА_8 засуджено за вчинення умисного злочину, який не є тяжким чи особливо тяжким. Однак засуджено останього за вчинення вказаного злочину 19 червня 2014 року, тобто після набрання чинності Законом України ,,Про амністію у 2014 році. Оскільки на день набрання чинності вказаним Законом (на 18 квітня 2014 року) ОСОБА_8 ще не був засудженим і відповідно покарання за вироком суду не відбував, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що ст. 6 Закону України ,,Про амністію у 2014 році до ОСОБА_8 не може бути застосована.

Захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вважає, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2014 року підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що судом неправильно тлумачено ст. 6 Закону України ,,Про амністію у 2014 році, бо зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що трактування судом цієї статті суперечить її точному змісту. Апелянт вважає, що суд допустив таку помилку через не застування закону, який підлягає до застосування, зокрема суд не взяв до уваги ст. 5 Закону України ,,Про застосування амністії, якою дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності. Тобто при вирішенні питання застосування амністії суд, керуючись приписами ст. 5 Закону України ,,Про застосування амністії повинен був зясувати - коли було вчинено злочин. В завершенні апеляційної скарги її автор просить ухвалу від 5 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою скоротити наполовину ОСОБА_8 не відбуту ним частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 6 Закону України ,,Про амністію у 2014 році передбачено скорочення невідбутої частини покарання засудженим, які на день набрання вказаним Законом чинності відбувають призначене судом покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі і які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджено судом за вчинення умисного злочину, який не є тяжким чи особливо тяжким, який дійсно вчинений ним до набрання законної сили Закону України ,,Про амністію у 2014 році. Разом з тим, судом також встановлено, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_8 було засуджено 15 жовтня 2014 року, тобто вже після вступу в силу вказаного закону. Строк відбування покарання останьому згідно вироку рахується з 3 вересня 2014 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 покарання, яке йому було призначено за вироком Шевченківським районним судом м. Києва від 11 липня 2012 року не відбував.

Таким чином, оскільки на день набрання чинності Законом України ,,Про амністію у 2014 році ОСОБА_8 ще не був засудженим і відповідно покарання за вироком суду реально не відбував, то суд першої інстанції, в супереч твердженням апелянта про неправильне тлумачення судом ст. 6 Закону України ,,Про амністію у 2014 році, прийшов до вірного висновку, що ст. 6 Закону України ,,Про амністію у 2014 році до ОСОБА_8 не може бути застосована.

Не спростовують правильності рішення суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги, оскільки рішення є законним та обґрунтованим.

За вказаних обставин апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвалу суду щодо ОСОБА_8 слід залишити без змін.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Головуючий підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_2