У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Школярова В.Ф. і Нікітіна Ю.І.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 лютого 2008
року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Калінінського районного суду
м. Донецька від 11 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 07 липня 2006 року щодо ОСОБА_1

Вироком Калінінського районного суду
м. Донецька від 11 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Донецька,

громадянина України,

такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі
строком на сім років без конфіскації майна.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 на
відшкодування матеріальної та моральної шкоди 4 210 грн.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 липня
2006 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено: на підставі ст. 69 КК України йому за ч.
2 ст. 187 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на
чотири роки. У решті вирок залишено без зміни.

Неповнолітнього ОСОБА_1 засуджено за те, що він 30
березня 2005 року о 12-й год. 40 хв. разом із невстановленою слідством особою,
матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, на зупинці
громадського транспорту “Макаронна фабрика”, що по пр-ту Ілліча у м. Донецьку,
вчинив напад на ОСОБА_2 і, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і
здоров'я потерпілого, заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, та заволодів його мобільним телефоном “Соні
Еріксон К 700 і” і майном на загальну суму 2 210 грн.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на
неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, порушує
питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_1 судових рішень з направленням
справи на новий судовий розгляд. На думку прокурора, місцевий суд, звільняючи
засудженого від додаткового покарання у виді конфіскації майна, безпідставно не
застосував до нього ст. 69 КК України. Крім того вважає, що суд апеляційної
інстанції безпідставно призначив засудженому більш м'яке покарання, ніж
передбачено законом.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні розбою за попередньою змовою групою осіб і вірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 187 КК України, що в касаційному поданні не заперечується.

Що ж стосується доводів подання прокурора
про неправильне застосування місцевим судом кримінального закону внаслідок
незастосування ст. 69 КК України при звільненні засудженого від додаткового
покарання, то їх слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї
статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції
статті Особливої частини цього Кодексу як обов'язкове.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 98 КК України, до неповнолітніх можуть бути
застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати
певні посади або займатися певною діяльністю.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано послався лише на ст. 98 КК України
як на підставу для звільнення неповнолітнього ОСОБА_1 від додаткового покарання
у виді конфіскації майна.

Крім того, колегія суддів розцінює як безпідставні і доводи прокурора про
незаконність застосування судом апеляційної інстанції ст. 69 КК України.

Відповідно до вимог статей 65, 69 КК України особі, яка вчинила злочин, має
бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину,
особи винного та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. За наявності
декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє
рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої
в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_1 статті 69 КК України,
апеляційний суд крім обставин, зазначених у вироку, послався на його позитивну
характеристику за місцем навчання, на те, що останній поєднував роботу з
навчанням, а також визнав обставинами, що пом'якшують покарання, те, що
засуджений вчинив злочин вперше, у неповнолітньому віці та тривалий час був
позбавлений батьківської опіки і перебував на піклуванні бабусі.

Перелічені обставини суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав такими, що
давали право на призначення ОСОБА_1 покарання із застосуванням положень, передбачених ст. 69
КК України.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку місцевого суду у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та
ухвали апеляційної інстанції у зв'язку із м'якістю призначеного ОСОБА_1 покарання, як про це ставиться питання у касаційному поданні.

Інших обґрунтованих доводів щодо незаконності постановлених відносно ОСОБА_1 судових рішень, які б давали підстави для їх зміни чи скасування, у касаційному поданні не наведено.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок вирок Калінінського районного
суду м. Донецька від 11
квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 липня
2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С У
Д Д І :

Синявський О.Г. Школяров
В.Ф.
Нікітін Ю.І.