АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/449/15 Справа № 205/9295/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
12 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, в порядку дистанційного судового провадження, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Багате Новомосковського району Дніпропетровської області, раніше неодноразово судимого, останній раз 22 жовтня 2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,

про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2010 року.

Засудженим ОСОБА_7 на вищевказану ухвалу принесена апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала місцевого суду є необґрунтованою, постановленою без повного з`ясування обставин, що стосуються питання про умовно-дострокове звільнення. Так, засуджений звертає увагу на те, що має 4 заохочення, а стягнення, які він мав за час перебування в місцях позбавлення волі, погашені у зв`язку зі збігом строків давності. При цьому, зазначає, що є працевлаштованим та має позитивну характеристику.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції, дослідивши матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого та особу останнього, враховуючи характер та тяжкість злочину за який ОСОБА_7 відбуває покарання, відомості про попередні засудження, прийшов до висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Провадження № 11-кп/774/449/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
Перед судом апеляційної інстанції в режимі дистанційного судового провадження ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи викладені в ній та просив її задовольнити.

На думку прокурора апеляційна скарга ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки наявні матеріали підтверджують факт недоведеності виправлення останнього.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Як вбачається з постановленої ухвали, місцевий суд, дослідивши клопотання та особу засудженого, враховуючи характер та тяжкість злочину, за який останній відбуває покарання та відомості про попередні засудження, прийшов до висновку про необхідність відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , оскільки незважаючи на позитивну характеристику адміністрації Дніпропетровської ВК №89 на останнього та наявні заохочення, із врахуванням раніше застосованих стягнень, не можуть характеризувати засудженого з позитивного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі.

При цьому, суд обґрунтовано врахував думку адміністративної комісії про передчасність застосування до ОСОБА_7 ст. 81 КК України, оскільки останній не довів свого виправлення. /а.с. 6 зворотна сторона/

Крім того, довідкою виконавчої колонії, яка міститься в матеріалах, підтверджено, що засуджений ставив питання перед комісією про застосування до нього як ст. 82 КК України так і ст. 81 КК України, однак за результатами розгляду клопотань комісія установи відмовила йому у застосуванні таких пільг. /а.с. 4/

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого по справі відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області