АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №11а-390 2008 року Головуюча
у 1-й інстанції - Попова Н.І.

Категорія - ст..186 ч.2, Доповідач - Бевз Ю.Л.

Ст..185 ч.3 КК України.

27 травня 2008 року.

Судова палата у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого
-судді - Бевза Ю.Л.

Суддів
- Коротченко В.В., Новіцького Е.Й.

За участю прокурора - Науменко В.В.

Адвокатів -ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_3
і ОСОБА_4, на вирок Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 18 березня 2008 року, яким:

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Керч, українця, громадянина України, не
одруженого, не працюючого, мешканця міста Знам'янка, Кіровоградської області,
судимого:

1/ 11.03.2001 року за ст..81 ч.3,
ст..44, ст..46-1 КК України (1960 р.) на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку на 2 роки і штрафом на 100 грн.;

2/ 30.11.2001 року за ст..15 ч.3,
ст..185 ч.3, ст..71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
звільненого 12.03.2005 року по відбуттю строку покарання,

- засудженого за ст..185 ч.3 КК
України на 3 роки позбавлення волі; за ст..186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

На
підставі ст..70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання
призначене у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця,
громадянина України, раніше судимого:

1/ 02.12.1998 року за ст..229-6 ч.1
КК України (1960 р.) на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

2/ 12.01.2001 року за ст..229-6 ч.2
КК України (1960 р.) на 1 рік позбавлення волі;

3/ 8.02.2005 року Знам'янським
міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2, ч.3 ст.185, ст..70, ст..75
КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

- засуджено за ст..186 ч.2 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

На
підставі ст..71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за
попереднім вироком і остаточне покарання призначене у вигляді позбавлення волі
строком на 4 роки 6 місяців.

Вироком
суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 4 червня 2007 року, він, проник через вікно
в гараж ОСОБА_5 в місті Знам'янці і таємно викрав велосипед, вартістю 1080
грн., яким розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальні
збитки на вказану суму.

Крім
того, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 визнані винними в тому, що 6 червня 2007 року, біля 22
години 30 хвилин, будучи раніше судимим за крадіжки чужого майна, за
попередньою змовою між собою, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись АДРЕСА_1, з застосуванням фізичної сили до ОСОБА_6, що не є
небезпечною для його життя та здоров'я і яка виразилась у нанесенні ударів кулаком руки в обличчя потерпілому і
спричиненні йому легких тілесних ушкоджень, повторно, відкрито заволоділи
належним йому мобільним телефоном, вартістю 180 грн. з сім-картою, вартістю 25
грн. та грошима на рахунку в сумі 19 грн. і грошима в сумі 1322 грн., а всього
на загальну суму 1546 грн.

ОСОБА_3
в своїй апеляції просить вирок суду змінити і звільнити його від відбування
покарання в зв'язку з тим, що він хворіє тяжкими недугами - туберкульозом та
віч-інфікований.

В
своїй апеляції ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати і справу направити на
додаткове розслідування з тих підстав, що судом не дана належна оцінка показам
свідків, потерпілого і ОСОБА_3, не врахована його особистість і пом'якшуючі
його вину обставини, в ході досудового слідства допущені процесуальні
порушення.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про залишення апеляцій без задоволення, заслухавши
засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4, їх захисників ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
відповідно підтримали апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Висновки
суду про винність ОСОБА_3 в скоєнні крадіжки майна ОСОБА_5 з проникненням в
інше приміщення, а також про винність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в скоєнні грабежу
повторно і за попередньою змовою між собою відносно ОСОБА_6, грунтуються на
достовірних і узгоджуваних між собою доказах, яким суд дав правильну оцінку і
на підставі яких судом вірно встановлені фактичні обставини справи.

ОСОБА_3
винність у скоєнні епізоду крадіжки і кваліфікація його дій по цьому епізоду не
оспорюється.

Потерпілий
ОСОБА_6 пояснив, що в квартирі, де він проживає, ОСОБА_3 вимагав віддати їм
гроші, а коли він відповів, що грошей у нього не має, ОСОБА_3 почав штовхати
його до кухні. Він чинив йому опір і в цей момент побачив, як ОСОБА_4 рився в
шафі, яка стояла у спальні. Він запитав, що він там шукає, але ОСОБА_3 знову
заштовхав його до кухні і вдарив рукою в перенісся. Від удару він сів на
стілець і перестав чинити опір. Потім з квартири вийшли ОСОБА_4 і ОСОБА_7, а за
ними ОСОБА_3 останній попередив його, що якщо він поскаржиться в міліцію, то
йому буде погано.

Після
того, як вони пішли з квартири, він виявив, що з барсетки зникли гроші в сумі
1302 грн., мобільний телефон з тумбочки, яка стояла в спальні, та зарядний
пристрій. Про скоєне він повідомив
працівникам міліції.

Свідок
ОСОБА_7 пояснила суду, що вона знаходилась у квартирі ОСОБА_6 коли туди зайшли
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, коли вона заплакала, то ОСОБА_6 обняв її і заспокоював.
ОСОБА_3 сказав йому, щоб він не ліз в чужі справи і штовхнув потерпілого,
ОСОБА_4 стояв біля дверей і вона на нього не звертала уваги. Потім вони втрьох
пішли з квартири.

Свідок
ОСОБА_8 пояснив, що він приїхав на квартиру ОСОБА_6 на прохання останнього.
Побачив, що ОСОБА_6 був побитий і розповів йому, що коли він знаходився в
квартирі з дівчиною, то до квартири зайшли два хлопці. Один із них почав його
бити, а другий ходив по квартирі і шукав цінності, гроші. Пізніше він виявив,
що пропали гроші і мобільний телефон. Він (свідок), зателефонував своєму знайомому ОСОБА_9 і коли той приїхав
на квартиру ОСОБА_6 то викликали працівників міліції.

Він
особисто бачив, як при огляді працівники міліції знімали відбитки пальців з
шафи в спальні та з меблів у кімнаті..

Свідок
ОСОБА_10 пояснив, що він був присутнім в якості експерта-криміналіста при
огляді квартири ОСОБА_6, де були вилучені відбитки пальців рук з шафи та одягу,
які він передав слідчому. Останній поклав їх в конверт, опечатав, а він разом з
понятими скріпили це своїми підписами.

При
складанні висновку експертизи на комп'ютері була допущена технічна помилка в
адресі, де фактично проводився огляд місця події.

Протоколом
огляду місця події (т.1, а.с.57-61) свідчить про те, що при проведенні цієї
слідчої дії, в квартирі ОСОБА_6 у верхній частині середньої половини шафи для
одягу в спальній кімнаті і на внутрішній стороні дверці шафи стінки,
розташованої в кімнаті, були виявлені відбитки пальців рук, які згідно висновку
експертизи (а.с.108-111 т.1) залишені відповідно середнім та вказівним пальцями
лівої руки ОСОБА_4

Із
висновку судово-медичної експертизи
(а.с.126 ч.1) видно, що на тілі ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді
садин на спинці носа і крововиливу на губі, які відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень.

Висновок
експерта (а.с.138, т.1) свідчить про те, що вартість викраденого у ОСОБА_6
мобільного телефону становить 180 грн.

Виходячи
з наведених доказів, суд об'єктивно, обґрунтовано і правильно дав оцінку
показам ОСОБА_3 і ОСОБА_4, свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6,
достатньо повно описавши це у вироку.

Покази
ОСОБА_4 про те, що він не скоював грабежу відносно ОСОБА_6, та покази ОСОБА_3
про те, що він сам заволодів майном ОСОБА_6, спростовуються показами
потерпілого ОСОБА_11 і висновком дактилоскопічної експертизи про наявність
відбитків пальців рук ОСОБА_4 на мебелі потерпілого в спальні та кімнаті, та
висновком судово-медичної експертизи про наявність у потерпілого ОСОБА_6
тілесних ушкоджень.

Звільнення
від відбування покарання в зв'язку з тяжким захворюванням можливе за наявності
медичної довідки про неможливість утримання в місцях позбавлення волі в зв'язку
з тяжким захворюванням засудженого. Така довідка відносно ОСОБА_3 відсутня.

Дії
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст..186 ч.2 КК України, як скоєння
грабежу повторно, за попередньою змовою групою осіб і поєднаного з насильством,
яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

При
призначенні покарання ОСОБА_3 і ОСОБА_4, суд, відповідно до вимог ст..65 КК
України врахував тяжкість скоєного кожним з них, їх особистості, всі інші
обставини справи, і обґрунтовано прийшов до висновку про можливість їх
виправлення тільки в місцях позбавлення волі в призначений строк.

Не
врахування судом відносно ОСОБА_4 пом'якшуючих обставин, перелічених в
апеляції, не може бути підставою для зміни вироку в частині призначеного йому
покарання, оскільки суд призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією
ч.2 ст.186 КК України.

В
ході досудового та судового слідства не допущено таких істотних порушень
кримінально-процесуального закону які являються підставами для скасування
вироку по справі.

Керуючись
ст..ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляції
засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а вирок Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2008 року відносно
них - залишити без змін.

Головуючий - підпис

Судді - підписи

Згідно оригіналу:

Суддя апеляційного суду Ю.Л.
Бевз