Справа № 395/113/15-к
Провадження № 1-кп/395/29/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора прокуратури Новомиргородського району Кіровоградської області ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000589 від 23.11.2014 р., стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новомиргорода, Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою (9 класів), не працює, неодружений, раніше судимий 02.09.2014 р. Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 13 листопада 2014 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_7 прийшов до домоволодіння свого товариша ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_7 , зайшовши до будинку та побачивши в кімнаті на столі косметичку, в якій лежали гроші в сумі 400 грн. купюрами по 100 грн., вирішив незаконно заволодіти даними грошовими коштами. У подальшому обвинувачений, скориставшись тим, що ОСОБА_8 вийшов у двір свого домоволодіння, щоб набрати вугілля, діючи з прямим умислом та з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав гроші в сумі 400 грн., поклав їх до кишені своїх штанів і через деякий час залишив дане домоволодіння.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 потрібно визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 винність у скоєнні вказаного злочину у ході судового розгляду визнав повністю і пояснив, що, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_3 , таємно викрав гроші в сумі 400 грн., котрі обернув на свою користь.

До розгляду справи у суді він відшкодував потерпілому 300 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 підтвердив у суді, що передав дружині 400 грн. на покупки. У подальшому з`ясувалося, що ці гроші зникли. Коли він пізніше зателефонував обвинуваченому, той зізнався у крадіжці, але повернути гроші відмовився.
У подальшому ОСОБА_7 віддав йому 300 грн. до розгляду справи у суді.

Оскільки показання обвинуваченого і потерпілого у суді послідовні, логічні та узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами у справі, суд визнає їх правдивими.

Окрім показань вище згаданих осіб, причетність обвинуваченого до скоєного також підтверджується письмовими доказами у справі:

протоколом огляду місця події від 23.11.2014 р. і фототаблицями до нього, відповідно до якого працівники міліції виявили відсутність грошей в помешканні потерпілого ОСОБА_3 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2015 р. і фототаблицями до нього, згідно якому підозрюваний ОСОБА_7 продемонстрував обставини скоєння злочину;

іншими матеріалами кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому покарання обставинами, які його пом`якшують, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування частини завданого збитку (пп. 1-2 ч. 1 ст. 66 КК України).

При призначенні міри покарання обвинуваченому за вчинене, суд враховує характер і ступінь тяжкості вказаного злочину, а також особу ОСОБА_4 , котрий вже притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисного корисливого злочину і новий злочин вчинив під час іспитового терміну за попереднім засудженням, за місцем постійного проживання зарекомендував себе посередньо.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що з вини обвинуваченого внаслідок злочину була заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 400 грн.

Під час досудового розслідування та розгляду справи у суді потерпілий не пред`явив цивільний позов про відшкодування завданої шкоди, бо обвинувачений відшкодував заподіяні збитки у розмірі 300 грн. добровільно.

Таким чином, передбачених законом підстав для постановлення рішень про майнові стягнення та відшкодування процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У даному випадку прокурор заявив клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Оскільки суд визнав обвинуваченого винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, наявні достатні підстави вважати, що існує два ризика, передбачених статтею 177 КПК України: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також існує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

У даному випадку слід також урахувати, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного злочину, а новий злочин скоїв під час іспитового терміну у зв`язку зі звільненням від відбування попереднього покарання.

Тому до набрання вироком законної сили йому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

За правилами ч. 1 ст. 71 КК України суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попередніми вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 02 вересня 2014 року у виді 06 (шести) місяців позбавлення волі, та визначає для відбування остаточне покарання у вигляді 02 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 обчислювати з 23 лютого 2015 р. 12 години 00 хвилин.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_10 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Негайно взяти обвинуваченого ОСОБА_4 під варту у залі судового засідання.

У випадку оскарження вироку в апеляційному порядку строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою вважати продовженим до розгляду справи апеляційним судом Кіровоградської області.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:

суддя ОСОБА_11

Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_12