Справа №1-111/08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2008 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Березюка Г.М.

при секретарі Паньків В.І.

з участю прокурора Кравця С.В.

та адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві
у приміщенні залу судових засідань справу про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця і жителя м.Артемівська
Донецької області, громадянина України, українця, безпартійного, з освітою 9
класів, не військовозобов'язаного, не одруженого, раніше судимого 08.11.2004року Дебальцівським
міськсудом Донецької області за ст.185 ч.2 КК України на 1 р. позбавлення волі;
11.01.2005року Артемівським міськрайонним судом
Донецької області за ст.186 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі;
15.06.2005року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.296
ч.2, 122 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у
Держівській виправній колонії №110

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 відбуваючи кримінальне покарання у виді позбавлення волі
в Держівській виправній колонії №110 Управління Державного департаменту України
з питань виконання покарань у Львівській області вчинив злісну непокору
законним вимогам адміністрації виправної
установи.

Так, ОСОБА_1 04 січня 2008року о 07год. 25хв., перебуваючи у відділенні №3
відмовився вийти на сніданок в їдальню, на зауваження не реагував, чим допустив
порушення режиму утримання, а тому був поміщений в приміщення камерного типу
терміном на один місяць.

27 березня 2008року біля 12год.05хв. ОСОБА_1, перебуваючи на дільниці
посиленого контролю, відмовився виконати законну вимогу представника
адміністрації ОСОБА_3 щодо прибирання
прогулянкового дворику, згідно затвердженого графіку.

Таким чином, ОСОБА_1, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі був
підданий протягом 2008року стягненню у вигляді переведення до приміщення
камерного типу за порушення вимог режиму відбування покарання, скоїв злісну
непокору законним вимогам адміністрації Держівської виправної колонії №110
Львівської області.

В пред'явленому звинуваченні за ст.391 КК України підсудний ОСОБА_1 у
судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що відбуваючи кримінальне
покарання в Держівській ВК №110 з самого початку адміністрація установи
проявляла упереджене ставлення і предвзято сфальсифікувала справу проти нього,
так як він захищав свої права
гарантовані Конституцією України. Дрібні порушення режиму відбуття покарання
ним допускались. 4 січня 2008року через
хворобу можливо не пішов в їдальню на сніданок, однак точних деталей цього не
пригадує. 27.03.2008року був дійсно на прогулянці у дворі, а потім йому сказали
взяти віник і прибрати, однак він відмовився це виконувати, оскільки не хотів
принижуватися.

Вважає, що адміністрація чинила на
нього фізичний тиск, графіка прибирання жодного не було і він не бачив
рапортів, і не відмовлявся від дачі пояснень. Тому вважає, що злісної непокори
вимогам адміністрації Держівської ВК №110 не допускав і злочину не вчиняв.

Суд, перевіривши пояснення підсудного ОСОБА_1, показання ряду свідків,
письмові докази по справі, вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у пред'явленому
звинуваченні за ст.391 КК України повністю доведена в судовому засіданні і
стверджується такими доказами.

Так допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 ствердив, що працюючи в
Держівській виправній колонії №110,
підсудний ОСОБА_1 систематично порушував режим відбування покарання,
зокрема, близько 10-15 разів не виходив на сніданок, вечерю мотивуючи будь-чим
чи хворобою, при тому не звертався по допомогу в медчастину. За такі порушення
підсудний отримував догану, сувору догани, поміщався в ДІЗО на 10 діб, 15 діб,
перебуває на обліку як злісний порушник режиму, однак такі заходи впливу на
підсудного позитивних результатів не дали.
Так, в черговий раз, 04 січня 2008року близько 07год.25хв. ОСОБА_1, перебуваючи у відділенні №3, без
поважних причин, в категоричній формі відмовився вийти на сніданок в їдальню,
на зауваження не реагував, чим допустив
порушення режиму утримання. По даному факту засуджений відмовився дати
пояснення, за що поміщався в приміщення камерного типу строком на один місяць, він відмовився від роботи
взагалі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні показав, що підсудного ОСОБА_1 знає як злісного порушника режиму утримання, оскільки такий
стоїть на профілактичному обліку. Так,
працюючи молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Держівської ВК
№110, зранку 04.01.2008року ОСОБА_1,
який перебував у відділенні №3, без поважних причин, в категоричній формі
відмовився вийти на сніданок в їдальню, на зауваження не реагував, не хотів
встати, він його будив. Від дачі
пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що він рапортував начальнику установи.

Показаннями допитаного свідка ОСОБА_6 стверджується, що 27.03.2008р., як
начальник дільниці посиленого контролю запропонував, згідно графіка чергувань,
ОСОБА_1 прибирати віником дворик для прогулянок. Однак підсудний в категоричній формі відмовився
виконувати його вказівку, не взяв віника і про таке порушення він рапортував
начальнику установи. Як особу ОСОБА_1
знає з негативної сторони, він неодноразово порушував режим утримання, в нього
вилучався мобільний телефон, на шлях виправлення відмовляється ставати.

Так допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 27 березня
2008 року біля 12год. 05хв. засуджений
ОСОБА_1 в категоричні формі відмовився прибирати прогулянковий дворик, це було
затверджено графіком начальника установи. Про таке порушення він
рапортував начальнику установи. Крім
цього, неодноразово бачив, що підсудний відмовлявся виконувати будь-які інші
законні вимоги представників адміністрації, зокрема, такий не виходив на сніданок,
обід, вечерю і відмовлявся пояснювати причину такої поведінки. Своїми діями
підсудний ОСОБА_1 негативно впливає на інших засуджених, підтримує злодійські
традиції, намагається бути авторитетом серед засуджених, на шлях виправлення не став, хоча такий поміщався
в ДІЗО терміном на один місяць, для відбування дисциплінарного покарання за
порушення режиму утримання, однак до позитивних наслідків це не призвело.

Показаннями допитаного в судовому засідання свідка ОСОБА_8 стверджується,
що працюючи молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Держівської ВК №110,
27.03.2008року чергував по дільниці посиленого контролю (ДПК), де утримується
засуджений ОСОБА_1, який після закінчення прогулянки, будучи фізично здоровим і
забезпеченим необхідним інвентарем, віником і совком, в категоричній формі відмовився
від прибирання прогулянкового дворику, запропонованого начальником ДПК ОСОБА_6,
згідно затвердженого графіку начальником установи. Причини такої поведінки засуджений не
пояснював, відмовився від дачі будь-яких пояснень, тому про дану ситуацію рапортував
начальнику установи.

Так допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що засуджений ОСОБА_1 зарекомендував себе з
негативної сторони, як злісний порушник режиму утримання, відмовляється ставати
на шлях виправлення, перебував на обліку
як злісний порушник. Так, 27.03.2008року
він ознайомив засудженого ОСОБА_1 із
графіком чергувань щодо прибирання прогулянкової території, однак такий,
сказавши, що його хочуть принизити цим.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні ствердив, що 27.03.2008року засуджений ОСОБА_1
відмовився від прибирання прогулянкового дворику дільниці посиленого контролю,
посилаючись на те, що така робота принижує його особистість. ОСОБА_1 такою
поведінкою показує негативний приклад для
інших засуджених, намагається бути лідером серед засуджених.

Крім вищенаведених доказів, винність підсудного ОСОБА_1 у пред'явленому
звинуваченні за ст.391 КК України стверджується рядом письмових доказів по
справі, зокрема: рапортами представників виправної установи ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, від 27.03.2008р.; протоколом №2 про
переведення засудженого до ПКТ від 04.01.2008р.; актом працівників Держівської
ВК №110 від 09.01.2008р.; графіком
чергувань засуджених, які утримуються в дільниці посиленого режиму, затвердженого начальником установи від 18.03.2008року;
довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_1, а також іншими письмовими документами
зібраними по даній справі.

Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення підсудного ОСОБА_1 про
те, що ним не вчинялось злісної непокори адміністрації виправної колонії, а
також твердження підсудного про те, що адміністрація Держівської ВК №110
вчинила щодо нього упереджене і предвзяте ставлення, сфальсифікувала всі акти і
рапорти, щодо допущених ним порушень режиму відбуття покарання з метою його
незаконного засудження, так як до нього вчинявся фізичний тиск і насильство, -
оскільки дані заперечення і твердження ОСОБА_1 є надумані, суперечливі між
собою, не відповідаючі встановленим обставинам по справі, вони спростовуються
показаннями ряду свідків: ОСОБА_11,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_6, а також рядом зібраних письмових доказів по справі. Крім цього сам
підсудний з приводу незаконності дій щодо нього ніяких звернень не робив.

Тому суд надає віри показанням свідків-очевидців події злочину, оскільки
вони є послідовні, логічнопов'язані, відповідаючі встановленим обставинам по
справі, і кладе їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином сукупністю зібраних по справі доказів, вина підсудного ОСОБА_1
у вчиненні ним злісної непокори законним вимогам адміністрації Держівської виправної установи №110, за що він двічі
протягом 2008року, як злісний порушник режиму відбування покарання, був
підданий протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного
типу, а тому дії ОСОБА_1 досудовим слідством правильно кваліфіковані за ст.391
КК України.

При обранні покарання підсудному
ОСОБА_1 судом враховується обставина, яка помякшує покарання підсудного те, що
ОСОБА_1 є особою молодого віку, з другого
боку суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, рецидив злочинів, що є
обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, тому вважає, що покарання ОСОБА_1 слід обрати у виді позбавлення волі,
що передбачено санкцією статті по якій він звинувачується.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним та засудити
за ст.391 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України
приєднати частково невідбуту міру
покарання, згідно вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області
від 15 червня 2005 року у вигляді одного року двох місяців позбавлення волі і
остаточну міру покарання ОСОБА_1 обрати
3 (три) роки два місяці
позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1
рахувати з 20 травня 2008року,
з дня обрання йому міри запобіжного
заходу - тримання під вартою.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_1 - тримання під вартою -
залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом
15-ти днів з моменту його оголошення, а для засудженого ОСОБА_1 в той же строк
з дня вручення йому копії вироку, через районний суд.

Суддя: