Справа № 282/840/15
Провадження № 1-кп/282/87/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.07.2015смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Любар кримінальне провадження № 0000283 від 25.06.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
25 червня 2015 року, близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертаючись додому від свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в дворі багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_3 побачив автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_7 , жительці с. Хиженці Романівського району Житомирської області, яким фактично володіє, розпоряджається та користується ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_4 .

Маючи умисел заволодіти вказаним вище автомобілем, в корисливих цілях, обвинувачений скориставшись тим, що водійська дверка автомобіля була не замкнена та ключі запалювання були в замку, сів за кермо та завівши автомобіль почав рух в напрямку с. Громада Любарського району, рухаючись у вказаному напрямку по автомобільній дорозі Любар-Печанівка, повернувши в напрямку вулиці медичної, що в с. Ст. Любар, Любарського району, де з тилової сторони КП «Добробуд» залишив даний автомобіль.

Дії ОСОБА_4 , які виразились незаконному заволодінні транспортним засобом, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 1 ст. 289 КК України.

28 липня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 , та потерпілим ОСОБА_5 , укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення від 28 липня 2015 року, досягнуту між ним та потерпілим, за якою він визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, примирився з потерпілим та сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Речові докази по справі: гральні карти, дитяча іграшка, чохол від автомобіля, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Любарського РВ УМВС повернути законним власникам. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просив суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснив, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку потерпілого, обвинуваченого, висновок прокурора, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 , вчинили злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченим цілком зрозумілі права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено видимої неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 289 КК України.

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.5 ст. 469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченими ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 28 липня 2015 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 , не застосовувався.

Речові докази по справі: гральні карти, дитяча іграшка, чохол від автомобіля, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Любарського РВ УМВС після набранням вироком суду законної сили - повернути законним власникам.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 (чотири) копійки, одорологічної експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 (чотири) копійки.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1