У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Матієк Т.В., суддів Зубара
В.В., Шилової Т.С., секретаря судового
засідання Медицької У.І.,

розглянула в судовому засіданні
матеріали кримінального провадження,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №
0000017, за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 дня
народження, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.
1 ст. 315, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК, за
касаційною скаргою прокурора, який
брав участь у розгляді кримінального
провадження судом апеляційної
інстанції, на вирок Тисменицького
районного суду Івано-Франківської
області від 25 квітня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 09 липня 2014 року,

за участю прокурора
Матюшевої О.В.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 25
квітня 2014 року ОСОБА_5 засуджено до
покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69
КК - на строк 5 років із конфіскацією
майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК - на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 315 КК - на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 317 КК - на строк 3 роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК - на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_5 визначено
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено
від відбування покарання з
випробуванням з встановленням
іспитового строку терміном 2 роки
та з покладенням на нього обов'язків,
передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Ухвалою Апеляційного суду
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 09 липня 2014 року вирок
місцевого суду змінено. Виключено з
резолютивної частини посилання суду на
призначення ОСОБА_5 додаткового
покарання у виді конфіскації майна.

У решті вирок залишено без зміни.

Як установлено судом, ОСОБА_5 у вересні
2013 року на березі річки в с. Хом'яківка
Тисменицького району зірвав декілька
рослин коноплі, які переніс до місця
свого проживання, де їх висушив,
подрібнив та незаконно зберігав.

10 січня 2014 року приблизно о 18.00 год.
ОСОБА_5 схилив ОСОБА_6 до вживання
наркотичних засобів та безоплатно збув
останньому частину вказаного
наркотичного засобу в кількості 0,5 г.

У подальшому ОСОБА_5 у період часу з 10
січня по 16 лютого 2014 року по два рази
на тиждень надавав своє житло ОСОБА_6
для незаконного вживання наркотичного
засобу - канабісу шляхом викурювання.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, 29 січня 2014
року приблизно о 21.30 год. незаконно збув
ОСОБА_7 за 120 грн особливо небезпечний
наркотичний засіб - канабіс, вагою 1,58 г.
Він же повторно 13 лютого за 120 грн та
17 лютого 2014 року за 120 грн незаконно
повторно збув ОСОБА_7 зазначений
наркотичний засіб, вагою 1,18 г та 1,3 г
відповідно.

17 лютого 2014 року під час затримання
ОСОБА_5 працівниками міліції у нього
було виявлено та вилучено вказаний
особливо небезпечний наркотичний
засіб, вагою 1,47 г. Під час проведення
обшуку по місцю проживання ОСОБА_5 було
виявлено та вилучено 13,43 г вказаної
наркотичної речовини, саморобний
пристрій для викурювання канабісу із
залишками наркотичної речовини, вагою
0,41 г, а також 3 патрони, що є
боєприпасами до військової нарізної
вогнепальної зброї, які він зберігав
без передбаченого законом дозволу.

У касаційній скарзі прокурор порушує
питання про скасування судових рішень
і призначення нового розгляду в суді
першої інстанції внаслідок
неправильного застосування закону
України про кримінальну
відповідальність та невідповідності
призначеного покарання тяжкості
кримінальних правопорушень та особі
засудженого внаслідок м'якості.
Прокурор зазначає, що суд при
застосуванні положень ст. 69 КК
безпідставно визнав обставинами, що
пом'якшують покарання, позитивну
характеристику винного, наявність на
його утриманні малолітньої дитини та
самооцінку його дій. Крім того, рішення
суду при звільнення винного від
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК є невмотивованим.
Суд апеляційної інстанції допустив
порушення кримінального
процесуального закону, оскільки не
навів в ухвалі докладні мотиви, з яких
визнав апеляцію прокурора
безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав скаргу
частково, просив скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції та призначити
новий розгляд у цьому суді, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши викладені у скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_5 та кваліфікація
його дій у касаційному порядку не
оскаржуються. Відповідно до вимог ст. 433
КПК при розгляді доводів, наведених у
касаційній скарзі, колегія суддів
виходить із фактичних обставин справи,
встановлених судом.

Відповідно до вимог ст. 65 КК при
призначенні покарання суду необхідно
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують і обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин,
має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні
апеляційної скарги без задоволення в
ухвалі суду апеляційної інстанції
мають бути зазначені підстави, з яких
апеляційну скаргу визнано
необґрунтованою.

Цих вимог закону апеляційним судом не
дотримано.

Як убачається з матеріалів справи, при
обґрунтуванні рішення про можливість
призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст.
307 КК із застосуванням положень ст. 69 КК
місцевий суд урахував те, що
обвинувачений раніше не судимий, вину
визнав, щиро розкаявся, що є
обставинами, які пом'якшують покарання,
крім того враховано дані про особу
винного, який характеризується
позитивно, має на утриманні малолітню
дитину, одружився, а також взято до
уваги поведінку ОСОБА_5 у судовому
засіданні та критичну самооцінку його
дій. Враховуючи наведене, суд першої
інстанції постановив звільнити
винного від відбування призначеного
йому покарання з випробуванням на
підставі ст. 75 КК.

Суд апеляційної інстанції погодився з
таким рішенням місцевого суду,
вказавши на те, що при застосуванні
положень ст. 69 КК вмотивовано взято до
уваги декілька обставин, що пом'якшують
покарання. Такий висновок колегія
суддів вважає обґрунтованим.

Порушуючи питання про неправильне
застосування судом закону України про
кримінальну відповідальність,
прокурор у апеляційній скарзі просив
скасувати вирок місцевого суду і
постановити новий вирок, яким
призначити ОСОБА_5 реальне покарання
у тому числі за ч. 2 ст. 307 КК та на
підставі ч. 1 ст. 70 КК у виді позбавлення
волі на строк 6-ть років з конфіскацією
майна (т. 3 а.с.46-48, 60-62).

Суд апеляційної інстанції, частково
задовольнивши апеляцію прокурора,
виключив рішення про призначення
засудженому додаткового покарання у
виді конфіскації майна з підстав
порушення положень статей 75,77 КК, у той
же час не навів переконливих мотивів, з
яких вважає за можливе виправлення
ОСОБА_5 без ізоляції його від
суспільства. При цьому суд апеляційної
інстанції недостатньо врахував, що
винуватий вчинив декілька злочинів у
сфері незаконного обігу з наркотичними
засобами, систематично займався збутом
особливо небезпечного наркотичного
засобу з корисливих мотивів, надавав
своє житло для незаконного вживання
цього наркотичного засобу, що може
свідчити про його стійку направленість
на вчинення протиправних дій.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що призначене
засудженому покарання зі звільненням
від його відбування на підставі
ст. 75 КК не відповідає принципам
індивідуалізації, співмірності
покарання особі винного, тяжкості
вчиненого, вимогам кримінального
законодавства, а отже таке звільнення
не є необхідним і достатнім для його
виправлення і попередження вчинення
нових злочинів. Тому ухвалу
апеляційного суду в цій частині не
можна визнати законною, обґрунтованою
й вмотивованою, вона підлягає
скасуванню на підставі пунктів 1, 2 ч. 1
ст. 438 КПК з призначенням нового
розгляду в суді апеляційної інстанції.

При новому судовому розгляді за умови
підтвердження обсягу обвинувачення
ОСОБА_5, призначене йому покарання із
звільненням від його відбування на
підставі ст. 75 КК слід вважати
неправильним застосуванням закону
України про кримінальну
відповідальність.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді кримінального
провадження судом апеляційної
інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 09 липня
2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати,
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

Т.В. Матієк В.В. Зубар Т.С. Шилова