Справа № 164/2018/14-к
п/с 1-кп/164/96/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2014 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
· 3 червня 2004 року Коломийський районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 186, ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 17 листопада 2011 року по відбуттю строку покарання;
· 12 березня 2013 року Садгірським районним судом м.Чернівців за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі,
· 5 червня 2013 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст.395, ч.1 ст.355, ч.2 ст. 289, ст. ст. 69, ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна,
відбуваючого покарання в Маневицькій ВК-42, -
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,-
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, а саме 03 червня 2004 року Коломийським міськрайонним судом за ст.ст. 115 ч.1, 186 ч.1, 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, 12 березня 2013 року Садгірським районним судом м.Чернівців за ст.190 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі, 05 червня 2013 року Коломийським міськрайонним судом за ст.ст. 395, 355 ч.1, 289 ч.2, 69, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, а відбуваючи міру покарання в Маневицькій ВК-42, що в смт. Маневичi, знову скоїв умисне кримінальне правопорушення.
Відбуваючи покарання в ВК-42, що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , проявив себе як злісний порушник установленого порядку відбуття покарання та трудової дисципліни, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням, а саме: 11 квітня 2014 року, він був поміщений в ДІЗО терміном на 10 діб за вчинення грубого порушення режиму утримання, а саме зберігання самостійно виготовлених алкогольних напоїв в житловому приміщенні відділення, що мало місце 03 квітня 2014 року, чим було допущено порушення пп.3 ч.3 п.29 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом ДДУПВП №275 від 25 грудня 2003 року; 20 червня 2014 року, за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме за самовільне залишення спального приміщення в нічний час та вживання нецензурних слів в адресу працівника установи, що мало місце 12 червня 2014 року, ОСОБА_5 повторно був поміщений в ДІЗО терміном на 15 діб; відповідно до ст.134 п.9 КВК України на підставі постанови начальника ВК-42 про перевід засудженого до ПКТ від 27 червня 2014 року, ОСОБА_5 був переведений в приміщення камерного типу терміном на 1 місяць за грубе порушення режиму утримання невихід на ранкову фізичну зарядку, що передбачено пп.1, 3 ч.2 п.29 наведених вище «Правил…», а також за відмову виконувати вимоги представників адміністрації установи, вживання нецензурних слів, що мало місце 20 червня 2014 року.
Із неодноразово проведених бесід виховного характеру, а також прийнятих мір дисциплінарного реагування, засуджений ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення вперто не бажає ставати і після відбуття стягнення у вигляді переведення в ПКТ продовжує порушувати режим утримання та дисципліну. 29.07.2014 року постановою начальника установи, який відповідно до ст. 135 КВК України має право застосовувати заходи стягнення до засуджених, а саме накладення поліпшених умов тримання, поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або карцер, переведення засудженого до приміщення камерного типу, він був поміщений в ДІЗО терміном на 15 діб за грубе порушення режиму утримання відмову виконувати законну вимогу начальника відділення №3 СПС ОСОБА_6 прибути на комісію установи з приводу покарання, припинити вживати нецензурні слова та за пошкодження форменого одягу старшого оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_7 . Проте, 28 серпня 2014 року, засуджений ОСОБА_5 , всупереч вимогам п.п.3 ч.2 п.29 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», в категоричній формі відмовився виконувати законну вимогу начальника відділення №3 СПС ОСОБА_8 щодо переселення на інше спальне місце, який відповідно до п.4 розділу ІІІ наказу ДПтС України від 4 листопада 2013 року №2000/5 «Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими» має правовимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня, дотримання режиму відбування покарання. 01 вересня 2014 року, через безуспішність застосування всіх інших попередніх заходів впливу, ОСОБА_5 було переведено в ПКТ терміном на один місяць; 17 жовтня 2014 року, за відмову заправити ліжко за встановленим зразком, що передбачено пп.2 ч.2 п.29 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», (додаток №7 до зазначених Правил), що мало місце 13 жовтня 2014 року, ОСОБА_5 був поміщений в ДІЗО на 10 діб; 22 жовтня 2014 року, за відмову в категоричній формі виконати команду підйом, що мало місце 20 жовтня 2014 року, ОСОБА_5 було оголошено попередження; у відповідності до ст.134 п.9 КВК України на підставі постанови начальника ВК-42 про перевід засудженого до ПКТ від 27 жовтня 2014 року, ОСОБА_5 був переведений в приміщення камерного типу терміном на 2 місяці за грубе порушення режиму утримання зберігання забороненого предмету (мобільного телефону), що передбачено пп. 3 ч.3 п.29 наведених вище «Правил…»; 28 жовтня 2014 року, за грубе порушення розпорядку дня під час перебування в ПКТ, йому було оголошено попередження.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення, аналогічні обвинуваченню. Підтвердив, що жодне, із накладених на нього адміністрацією установи стягнень, не оскаржував, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, що наведені в обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідивши доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, оскільки своїми умисними діями, вчиненими протягом року після відбуття дисциплінарного стягнення у виді переводу в ПКТ, вчинив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації Маневицької ВК-42.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
З урахуванням зазначеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відносяться до категорії середньої тяжкості злочинів, особи підсудного, який за місцем відбування покарання характеризується негативно, проте вину у вчиненому визнав, розкаявся, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд призначає ОСОБА_5 покарання необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу слід залишити попередній тримання під вартою.
Судові витрати, речові докази-відсутні, цивільний позов у справі не заявлено.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 391 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 5 червня 2013 року, і, за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати 26 грудня 2014 року, зарахувавши термін перебування під вартою з 11 по 25 грудня 2014 року.
Судові витрати, речові докази-відсутні, цивільний позов у справі не заявлено.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1