УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 31 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 31 січня

2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Херсона, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2, такого, що судимостей не має,

засуджено за ч. 2 ст. 364 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

4 роки з позбавленням права займати посади державного виконавця в органах державної виконавчої служби на строк 1 рік та зі штрафом 8 500 грн.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

2 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_1 позбавлено 14 рангу державного службовця.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винними і засуджено за те, що він будучи службовою особою, яка відповідно до посадової інструкції та

ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконує функції представника влади, обіймаючи посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, маючи 14 ранг державного службовця, у період

з 23 по 29 жовтня 2012 pоку умисно, в інтересах третіх осіб вчинив зловживання владою, що спричинило тяжкі наслідки, за таких обставин.

01 жовтня 2011 року відділом ДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні відкрито виконавче провадження № 29578670 з примусового виконання виконавчого листа № 2-010/10, виданого Суворовським районним судом м. Херсона 21 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у розмірі

250 943,60 грн за кредитом від 27 червня 2007 року, на забезпечення виконання якого між названим ПАТ та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, на відчуження якої накладено заборону, а також про стягнення судового збору у сумі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 15 березня

2012 року державним виконавцем було описано зазначену квартиру, вартість якої згідно з експертною оцінкою склала 230 105 грн., та накладено арешт.

17 квітня 2012 року відділом ДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні відкрито виконавче провадження № 2198888 про стягнення з

ОСОБА_4 406 559,70 грн. на користь ОСОБА_5

Встановивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, старший державний виконавець ОСОБА_1 19 вересня 2012 року виніс постанову, якою виконавче провадження № 29578670 про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 34346586, у складі якого було і виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 406 559,70 грн. на користь ОСОБА_5

09 серпня та 17 вересня 2012 року проведено публічні торги з продажу арештованого майна - зазначеної квартири, які не відбулись через відсутність покупців. 20 вересня 2012 року ОСОБА_1 направив стягувачу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" лист з пропозицією прийняти нереалізоване майно в рахунок погашення заборгованості, на який не отримав відповіді.

19 жовтня 2012 року лист із пропозицією про прийняття нереалізованого майна ОСОБА_1 направив стягувачу другої черги - ОСОБА_5, яка 22 жовтня 2012 року письмовою заявою повідомила про свою згоду прийняти майно і згідно з постановою та актом від 25 жовтня 2012 року вказану квартиру було передано останній в рахунок часткового погашення боргу.

Після отримання ОСОБА_5 свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів в силу ст. 50 Закону України «Про іпотеку» припинилися будь-які права та вимоги інших осіб на зазначене нерухоме майно, що було предметом іпотеки, в тому числі вимоги заставодержателя - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», що призвело до порушення права заставодержателя на задоволення кредиторських вимог за рахунок предмета іпотеки та неможливості виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом в розмірі 250 943,60 грн., судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього в сумі 252 763,60 грн.

Таким чином, старший державний виконавець ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4 умисно вчинив зловживання владою, що потягло тяжкі наслідки, а саме спричинив ПАТ «Банк Фінанси та кредит» матеріальну шкоду на загальну суму 223 201,85 грн. та шкоду нематеріального характеру, що полягає у створенні несприятливих умов для виконання основних функцій банку. Крім того, протиправними діями ОСОБА_1 спричинено істотну шкоду нематеріального характеру охоронюваним законом інтересам держави в особі відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, що полягає у підриві авторитету та престижу органів державної виконавчої служби України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, просить постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення змінити. Виключити вказівку про позбавлення ОСОБА_1 14 рангу державного службовця на підставі ст. 54 КК.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, кримінально-правова оцінка його дій за

ч. 2 ст. 364 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржується.

Доводи прокурора у скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 54 КК, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 54 КК засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно до ст. 12 КК інкримінований ОСОБА_1 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Як вбачається з долучених до касаційної скарги судових рішень,

ОСОБА_1 на момент вчинення злочину обіймав посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні та мав 14 ранг державного службовця.

За таких обставин, на думку колегії суддів, місцевий суд з огляду на положення статей 54, 77 КК обґрунтовано призначив ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення 14 рангу державного службовця.

Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Херсона

від 31 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8