Справа № 265/6428/14-к
Провадження № 1-в/265/255/14
У Х В А Л А

09 жовтня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головучого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

за участю прокурора - Наренкович Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду заяву
засудженого ОСОБА_1 про застосування
акту амністії, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя від 16 червня 2014
року ОСОБА_1 був засуджений за ст. ст. 364
ч. 1, 15 ч. 3 - 190 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 1
року обмеження волі з позбавленням
права обіймати посади в органах
державної влади строком на 1 рік та зі
штрафом в сумі 4250 грн. На підставі ст. 75
КК України до ОСОБА_1 було застосовано
іспитовий строк терміном на 1 рік.

Вироком Апеляційного суду Донецької
області від 30 вересня 2014 року ОСОБА_1
був засуджений за ст. ст. 364 ч. 1, 190 ч. 1, 70
ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі
з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій в
органах державної влади та на
підприємствах всіх форм власності
строком на 2 роки та зі штрафом в сумі 4250
грн.

1 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про застосування до
нього положень Закону України «Про
амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року,
посилаючись на те, що на його утриманні
перебуває малолітня дитина,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 на
задоволені заяви наполягав,
підтвердивши своє бажання застосувати
до нього акт амністії від 8 квітня 2014
року шляхом звільнення від відбування
основного та додаткового покарання.

Вислухавши прокурора, який не
заперечував проти задоволення
клопотання засудженого, суд вважає, що
відносно ОСОБА_1 необхідно застосувати
положення Закону України «Про амністію
у 2014 році», виходячи з наступного
вмотивування.

На підставі ст. 85 КК України за законом
про амністію або актом про помилування
засуджений може бути повністю або
частково звільнений від основного і
додаткового покарань.

Згідно до п. «В» ст. 1 Закону України
«Про амністію у 2014 році» підлягають
звільненню від відбування покарання у
виді позбавлення волі на певний строк
та від інших покарань, не пов'язаних з
позбавленням волі, засуджені за умисні
злочини, які не є тяжкими або особливо
тяжкими відповідно до статті 12
Кримінального кодексу України, та за
злочини, вчинені з необережності, які
не є особливо тяжкими відповідно до
статті 12 Кримінального кодексу
України, та які на день набрання
чинності цим Законом мають дітей, яким
не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів
та/або повнолітніх сина, дочку,
визнаних інвалідами, щодо яких вони не
були позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
амністію у 2014 році» дія цього Закону
поширюється на осіб, які вчинили
злочини до дня набрання ним чинності
включно, і не поширюється на осіб, які
вчинили триваючі або продовжувані
злочини, якщо вони закінчені, припинені
або перервані після набрання чинності
цим Законом.

За ст. 14 Закону України «Про амністію у
2014 році» особи, на яких поширюється дія
цього Закону, можуть бути звільнені від
відбування як основного, так і
додаткового покарання, призначеного
судом, крім конфіскації майна, в
частині вироку, яка не була виконана на
день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до свідоцтва про
народження, виданого Жовтневим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції, вбачається, що
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком
якого у свідоцтві зазначено ОСОБА_1,
актовий запис № 833 від 1 серпня 2005 року.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 до вироку суду
від 30 вересня 2014 року раніше до
кримінальної відповідальності не
притягався, був засуджений за злочини,
передбачені ст. ст. 364 ч. 1, 190 ч. 1 КК
України, вчиненні до дня набрання
чинності Закону України «Про амністію
у 2014 році». При цьому злочини,
передбачені ст. ст. 190 ч. 1, 364 ч. 1 КК
України, відносяться на підставі ст. 12
КК України до злочинів невеликого та
середнього ступеня тяжкості
відповідно.

При цьому обставини, передбачені ст. 4
Закону України «Про застосування
амністії в Україні» та ст. 8 Закону
України «Про амністію у 2014 році», які б
виключали можливість застосування
амністії до засудженого, судом не
встановлені.

Таким чином суд встановив, що ОСОБА_1
підпадає під дію ст. 1 Закону України
«Про амністію у 2014 році», який в
судовому засіданні наполягав на
застосуванні щодо нього акту амністії.

Зважаючи на викладене суд прийшов до
висновку, що до ОСОБА_1 необхідно
застосувати положення ст. 1 Закону
України «Про амністію у 2014 році» шляхом
звільнення засудженого від відбування
основного та додаткового покарання,
призначеного вироком Апеляційного
суду Донецької області від 30 вересня 2014
року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_1 про
застосування акту амністії -
задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 на підставі акту
амністії від покарання в вигляді двох
років обмеження волі, позбавлення
права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
функцій в органах державної влади та на
підприємствах всіх форм власності,
строком на два роки та штрафу в сумі 4250
грн., які були призначені вироком
Апеляційного суду Донецької області
від 30 вересня 2014 року.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня
її проголошення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя.

Суддя