УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних
справах у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Нікітіна Ю.І. та Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Казнадзея В.В.,

особи, яка подала скаргу,

ОСОБА_1,

розглянувши в
судовому засіданні в місті Києві 31 липня 2007 року справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 червня 2007 року про
скасування постанов про порушення кримінальних справ щодо ОСОБА_1,

встановила:

цією ухвалою скасовано постанову прокурора Черкаської області від 08
вересня 2006 року та постанову старшого слідчого відділу прокуратури Черкаської
області від 10 листопада 2006 року про порушення кримінальної справи щодо

ОСОБА_1, 1966 року народження

за ознаками
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 368 КК України та відмовлено в
порушенні кримінальної справи.

Постановляючи таке рішення, суд послався на те, що дані, які послужили
прокурору та слідчому підставами для порушення кримінальних справ стосовно
судді Соснівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1, не вказують на
наявність ознак злочинів у її діях.

В касаційному подані прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та залишити скаргу
ОСОБА_1 без задоволення. Свої вимоги мотивує тим, що наведені в ухвалі висновки
не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і встановлені з порушенням вимог
кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора
Казнадзея В.В. про задоволення касаційного подання з наведених у ньому підстав,
думку ОСОБА_1, яка просить ухвалу апеляційного суду залишити без зміни,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 94 КПК України кримінальна справа може бути
порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність
ознак складу злочину.

Як вбачається з матеріалів перевірки підставами для порушення кримінальних
справ стосовно ОСОБА_1 стали пояснення засудженого ОСОБА_2 про давання ним
хабара для останньої з метою постановлення м'якого вироку щодо нього, факт
існування такого судового акта, впізнання ОСОБА_2 у ОСОБА_3 тої особи, якій він
дав хабар для ОСОБА_1, пояснення ОСОБА_4 про те, що він з ініціативи останньої
удавав з себе потерпілого ОСОБА_5 й замість
нього свідчив у судовому засіданні на користь ОСОБА_2, аналогічного змісту
пояснення ОСОБА_6 та інші обставини.

На погляд прокурора Черкаської області та старшого слідчого тієї ж
прокуратури, ці дані вказують, що ОСОБА_7 з корисливих мотивів постановила
завідомо неправосудний вирок та, використовуючи своє посадове становище судді,
одержала хабар, тобто вчинила протиправні діяння, передбачені ч. 2 ст. 375 та
ч. 2 ст. 368 КК України.

Між тим, як видно з матеріалів перевірки, з приводу тих же даних, які
послужили прокуророві та слідчому підставами для порушення кримінальної справи,
існують інші протилежні за значенням обставини, дійсність й достовірність яких
була встановлена на підставах і в порядку, встановленому
кримінально-процесуальним законом.

Зокрема, згідно з вироком від 17 грудня 2004 року, постановленого
Соснівським районним судом міста Черкаси під головуванням судді ОСОБА_7,
ОСОБА_2 було визнано винним у злочинах проти власності ОСОБА_5. Мотивуючи свої
висновки суд послався на показання засудженого, а також докази представлені стороною
звинувачення, як-от показання потерпілого, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інші,
які ним були досліджені й визнані достовірними.

Винесенню цього вироку передувала зміна прокурором пред'явленого ОСОБА_2
обвинувачення, причинами якої послужили показання останнього та інших учасників
судового розгляду справи.

Вирок про засудження ОСОБА_2 набрав законної сили й є чинним дотепер.

Як видно з матеріалів кримінальної справи, ні під час судового розгляду
справи, ні після постановлення вироку ОСОБА_2 у будь-якій формі нікому не
заявляв про давання ним хабара ОСОБА_7 за постановлення нею на його користь
неправосудного вироку. Вперше про цей факт він висловився лише 01 червня 2006
року, коли давав пояснення працівникам управління СБУ у Черкаській області.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального закону не звертався зі
скаргами про скасування зазначеного вироку й потерпілий ОСОБА_5, хоча, як видно
з його пояснень та пояснень його батька ОСОБА_10, про винесення вироку їм стало
відомо в травні 2005 року.

Згідно з поясненнями ОСОБА_2, які були використані в якості однієї з
підстав до порушення кримінальних справ, заперечувати законність та
обґрунтованість постановленого щодо нього вироку він став більш ніж через рік
після засудження. Також у цих поясненнях він повідомив про обставини, з яких
можна зрозуміти, що неправосудність винесеного ОСОБА_7 вироку полягає зокрема у
тому, що його побудовано на сфальсифікованих ним спільно з ОСОБА_4 доказах.

Аналогічного змісту пояснення висловили ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Скасовуючи постанови про порушення кримінальних справи, суд першої
інстанції мотивовано зазначив в ухвалі, що за наявності таких даних прокурор та
слідчий перш за все мали б перевірити дійсність пояснень зазначених осіб,
з'ясувати характер і ступінь участі кожного з них у фальшуванні доказів та в
межах кримінально-процесуального закону встановити чи не спростовують вони
висновки вироку про засудження ОСОБА_2

Між тим ці дані не стали предметом прокурорської перевірки.

Проаналізувавши все викладене в сукупності, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що в матеріалах справи немає достатніх даних,
які б вказували на наявність у діях
ОСОБА_7 ознак злочинів, передбачених ч. 2 ст. 375 та ч.2 ст. 368 КК
України, й тому скасував оскаржені постанови й відмовив у порушенні
кримінальної справи. Цей висновок не викликає сумнівів у його об'єктивності,
оскільки був встановлений за наслідками перевірки необхідної та достатньої
сукупності матеріалів, на підставі яких були винесені постанови про порушення
кримінальних справ.

Погоджуючись з мотивацією суду, колегія суддів зазначає також, що порушення
кримінальних справ тільки щодо судді ОСОБА_7 без урахування даних про
безпосередню участь інших осіб у протиправних діяннях, з приводу яких були
порушені ці справи, а також незалежно від фактичних обставин, встановлених
зазначеним вище вироком, було передчасним.

При розгляді скарги не встановлено порушень вимог
кримінально-процесуального закону, за яких ухвала суду підлягала би скасуванню.

Наведенні в касаційному поданні доводи прокурора в основному ґрунтуються на
аналізі тих даних, які послужили підставами для порушення кримінальних справ і
які були предметом судового розгляду. Зазначені в ньому аргументи не
відзначаються новизною, вони не спростовують правильність висновків оскарженого
рішення, а тому є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 5 червня 2007 року про
скасування постанови прокурора Черкаської області від 8 вересня 2006 року та
постанови старшого слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 10
листопада 2006 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ознаками
ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 368 КК України залишити без зміни, а касаційне подання
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, - без
задоволення.

Судді:

Синявський О.Г. Нікітін
Ю.І. Гриців М.І.