У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченко К.Т.

суддів

Гошовської Т.В., Кривенди О.В.

за участю прокурора

Казнадзея В.В.

захисника

ОСОБА_7.

представників потерпілих

ОСОБА_8., ОСОБА_9.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 12 червня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Апеляційного суду Київської
області від 4 лютого 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця і жителя АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 18 серпня 1997 року Броварським районним судом за ч.
2 ст. 206 КК України на 2 роки
позбавлення волі і відстрочкою виконання вироку на 2 роки і штраф 170 грн.;

- 3 вересня 1999 року Броварським районним судом за ч. 1
ст. 229-6, 43 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 23 січня 2004 року Попільнянським районним судом
Житомирської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки 7
місяців позбавлення волі;

- 5 квітня 2006 року Брестським обласним судом Республіки
Білорусія за п. 12 ч. 2 ст. 139, ч. 3 ст. 207, ч. 1 ст. 14 п.п. 12, 16 ч. 2 ст. 139 КК Білорусії на 25 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

засуджено:

- за
п.п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч.
3 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 7 років;

- за ч.
2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на 7 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1. призначено довічне позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, що є особистою власністю засудженого.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на
відшкодування моральної шкоди на користь:

ОСОБА_2. - 150 000 грн.;

ОСОБА_3. - 200 000 грн.

ОСОБА_1. за попередньою змовою із
ОСОБА_4. відкрито, із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для
життя, заволодів майном ОСОБА_5., повторно, із проникненням у житло, а також
умисне вбивство ОСОБА_5. з метою приховання іншого злочину, умисне вбивство
ОСОБА_6. з корисливих мотивів, особою, яка раніше вчинила вбивство, а також
незаконне заволодіння чужим транспортним засобом.

Як визнав суд, злочини було вчинено за
таких обставин.

ОСОБА_1., проживаючи в квартирі № 72 на
АДРЕСА_1 , знаючи, що у квартирі № 69 проживає одинока ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2,
запропонував ОСОБА_4. відкрито заволодіти майном потерпілої, на що він
погодився.

23 березня 2005 року о 21 годині,
ОСОБА_1., за попередньою змовою із ОСОБА_4. (який засуджений за цей злочин
вироком Апеляційного суду Київської області від 5 грудня 2005 року) проникли у
квартиру ОСОБА_5., яка відкрила вхідні двері ОСОБА_1. Погрожуючи застосуванням
насильства, що не є небезпечним для життя, ОСОБА_1. і ОСОБА_4. наказали
ОСОБА_5. віддати їм гроші та коштовності. У ході грабежу ОСОБА_1. та ОСОБА_4.
заволоділи ювелірними виробами та грошима потерпілої на загальну суму 2500 грн.

Розуміючи, що потерпіла може звернутися
до міліції, з метою приховати вчинений злочин ОСОБА_1. із ОСОБА_4., вирішили
вбити ОСОБА_5.

Застосовуючи фізичну силу та діючи
узгоджено, вони поклали потерпілу на підлогу обличчям до низу, зв'язали їй
мотузкою руки.

Доводячи злочинний умисел на
позбавлення життя до кінця, ОСОБА_1., дротом від електричної праски, здавив
органи шиї потерпілої і тримав доки ОСОБА_5. не перестала подавати ознаки
життя.

Побоюючись, що ОСОБА_5. може залишитися
живою, ОСОБА_1. разом із ОСОБА_4. перенесли потерпілу у ванну кімнату і
занурювали її голову у раковину наповнену водою.

Переконавшись, що ОСОБА_5. померла, захопивши
майно потерпілої, ОСОБА_1. та ОСОБА_4. закрили квартиру і залишили місце
злочину.

Після вчинення злочинів щодо ОСОБА_5.,
ОСОБА_1. виїхав до міста Одеси.

17 квітня 2005 року ОСОБА_1.
познайомився із ОСОБА_6. і на автомобілі потерпілого «Сузукі», державний
номерний знак НОМЕР_1 виїхав до Києва.

Приблизно о 23-24 годин того ж дня,
ОСОБА_1. разом із ОСОБА_6. прибули у АДРЕСА_2
проживав ОСОБА_4.

Домовившись із ОСОБА_4. про заволодіння
грошима ОСОБА_6., 18 квітня 2005 року, у проміжок між 2-3 годинами, ОСОБА_1.
обговорював план спільних дій і запропонував ОСОБА_4. позбавити потерпілого
життя, завдавши йому удари 16 кг. вагою, що знаходилася у квартирі ОСОБА_4.

18 квітня 2005 року о 3 годині,
ОСОБА_1., який раніше вчинив умисне вбивство ОСОБА_5., взяв 16 кг. вагу, і
підійшовши до сплячого ОСОБА_6., завдав йому 3-4 удари вагою по голові. Смерть
ОСОБА_6. настала від відкритої черепно-мозкової травми.

Пересвідчившись у смерті ОСОБА_6.,
ОСОБА_1. разом із ОСОБА_4. заволодів майном потерпілого на загальну суму 2000
грн., загорнувши тіло ОСОБА_6. у ковдру, ОСОБА_1. та ОСОБА_4. перенесли його в
іншу кімнату.

Після цього, у проміжок між 3 і 4
годинами ОСОБА_1. і ОСОБА_4. за попередньою змовою між собою незаконно
заволоділи автомобілем потерпілого, вартістю 17 850 грн. і до 8 години їздили
містом і Броварським районом.

В районі масиву «Торгмаш» у м. Бровари
автомобіль був зупинений працівником міліції. ОСОБА_4. було затримано в салоні
авто, а ОСОБА_1. - втік.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.
посилається на те, що вирок щодо нього є несправедливим, постановленим на
неповно перевірених обставинах справи і з обвинувальним ухилом.

Вважає, що суд неправильно встановив
фактичні обставини справи, як щодо вбивства ОСОБА_5., так і ОСОБА_6.

Суд обґрунтував свій висновок в
основному показаннями ОСОБА_4., який обмовив його, переклавши відповідальність
на нього.

За змістом скарги та додатку до неї
ОСОБА_1. просить пом'якшити йому покарання до 15 років позбавлення волі, або
скасувати вирок і направити справу на додаткове розслідування.

У запереченні на касаційну скаргу
засудженого, прокурор, яка брала участь у розгляді справи, просить вирок
залишити без зміни, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, захисника
ОСОБА_7., підтримавшого скаргу засудженого, представників потерпілих ОСОБА_8.
та ОСОБА_9., міркування прокурора про безпідставність доводів засудженого і
законність вироку та відсутність підстав для пом'якшення покарання винному,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі
засудженого, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Висновок суду щодо доведеності винності
ОСОБА_1. у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на сукупності
досліджених судом доказів, і є правильним.

Відкрите заволодіння майном
ОСОБА_5., за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане із
застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя, з проникненням у
житло, а також умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб, з корисливих
мотивів, з метою приховання іншого злочину.

На підтвердження свого висновку щодо
винності ОСОБА_1. у вчиненні злочинних дій щодо ОСОБА_5., суд послався на
детальні показання ОСОБА_4., який брав
безпосередньо участь у спільних діях разом із ОСОБА_1. щодо ОСОБА_5.

Зокрема, ОСОБА_4. у своїх неодноразових показаннях стверджував, що саме
ОСОБА_1. був ініціатором пограбування та вбивства своєї сусідки, яка мешкала
одна поверхом нижче і мала гроші.

З показань ОСОБА_4. видно, що він разом із ОСОБА_123 березня 2005 року,
приблизно о 20 годині 30 хвилин, приїхали у АДРЕСА_1, де в квартирі № 72
проживав ОСОБА_1. Роздягнувшись в квартирі вони вдвох підійшли до квартири № 69
де мешкала ОСОБА_5.

Коли ОСОБА_1. назвався на запит потерпілої, вона відкрила їм двері. Проникнувши
у житло закрили вхідні двері зсередини на ключ, що знаходився у замку.

ОСОБА_1. наказав ОСОБА_5. віддати гроші і коштовності. Потерпіла зняла з
себе сережки, ланцюжок із хрестиком, обручку і віддала ОСОБА_1., а потім
зібрала гроші в гривнях та доларах, а всього приблизно 400 доларів.

ОСОБА_4. повідомив, що в цей час хтось із сусідів постукав по батареї
опалення, а хвилин через 10 - подзвонив у двері.

ОСОБА_4. навів у своїх показаннях і таку деталь. Потерпіла казала їм, що у
неї хворе серце і сусідка може викликати швидку медичну допомогу, оскільки вона
не відкрила двері.

Виключивши світло, ОСОБА_1. наказав потерпілій лягти на підлогу і зв'язав
принесеними мотузками руки. Розуміючи, що ОСОБА_5. може заявити в міліцію
ОСОБА_1. запропонував вбити потерпілу і схопив праску.

ОСОБА_4. стверджував, що не бачив, як ОСОБА_1. душив потерпілу, але допоміг
йому затягнути ОСОБА_5. у ванну кімнату, де вони занурювали голову у раковину
заповнену водою, щоб перевірити чи дійсно потерпіла померла.

Закривши квартиру на ключ, вони залишили місце злочину і на таксі поїхали
на вул. Короленка де викинули ключі від квартири.

Придбавши продукти харчування, пиво вони разом пішли на квартиру де мешкав
ОСОБА_4. Вироби із золота, що належали потерпілій, на слідуючий день продали
невідомим у м. Києві.

Показання зазначеного змісту містяться як у явці з повинною ОСОБА_4., у
протоколах його допитів за участю захисника, так і відтворення обстановки та
обставин події за його участю. Суд визнав ці показання такими, що відображають дійсний
перебіг обставин вчинення злочинів.

Суд також проаналізував показання ОСОБА_1. і взяв до
уваги його пояснення про те, що він дійсно 23 березня 2005 року перебував у
своїй квартирі разом із ОСОБА_4. і розповідав йому про те, що поверхом нижче
проживає одинока заможна жінка, яку можна пограбувати. Тоді ж він показав
ОСОБА_4. квартиру де мешкала ОСОБА_5.

Не визнаючи свою участь у вбивстві
сусідки, ОСОБА_1. пояснював, що злочин
вчинив не він, а ОСОБА_4., який лише дав йому трохи грошей. Після вчинення
злочину він разом із ОСОБА_4. залишив квартиру і на початку квітня виїхав до
міста Одеси.

Суд критично поставився до тверджень
засудженого про його непричетність до вбивства ОСОБА_5. і належним чином це
умотивував, пославшись на інші докази у справі.

Так, потерпіла ОСОБА_2. підтвердила, що
ОСОБА_5. була обережною людиною і ніколи не впустила б у квартиру невідому
особу. Як пояснила ОСОБА_2., ОСОБА_5. неодноразово розповідала їй про те, що
сусід, який проживає над нею поверхом вище, заходив до неї і вона йому позичала
гроші. Свідок ОСОБА_10. дала аналогічні показання, ствердивши, що вироби із
золота після вбивства зникли, не було їх і на вбитій.

З показань свідка ОСОБА_11. видно, що
23 березня 2005 року, приблизно о 20 годині вона заходила до потерпілої
(сусідки) і користувалася її телефоном. ОСОБА_5. впустила її до квартири лише
переконавшись у її особі. Близько 22 години вона знову намагалася
зателефонувати з квартири ОСОБА_5., але потерпіла на її дзвінок двері не
відчинила.

Показання свідків ОСОБА_12. та
ОСОБА_13. свідчать про те, що коли
24 березня 2005 року ОСОБА_5. не вийшла на роботу вони із представника
ЖЄКу та міліції вибили двері і виявили труп потерпілої. Бачили, що у квартирі
розкидані речі, на підлозі лежала праска.

Свідок ОСОБА_14. підтвердила, що зі
слів сина - ОСОБА_4. їй відомо, що він разом із ОСОБА_1вбили сусідку ОСОБА_1.
Свідок охарактеризувала ОСОБА_4. як слабовільну людину, схильну до вживання
алкогольних напоїв, яка легко піддається впливу інших.

Свідок ОСОБА_15. повідомила, що
ОСОБА_1. після звільнення з місць позбавлення волі жив у неї, але часто був
відсутній. 23 березня 2005 року вона була на роботі і повернулася додому лише
ранком 24 березня.

З даних, що є у протоколі огляду місця
події видно, що труп ОСОБА_5. було виявлено в її ж квартирі у ванній кімнаті з
ознаками насильницької смерті.

За даними судово-медичної експертизи на
трупі ОСОБА_5. на шиї виявлено незамкнуту странгуляційну борозну, переломи
хрящів гортані та трахеї, набряки легень і речовини головного мозку. Комплекс
ушкоджень у ділянці шиї не виключається що міг утворитися від шнура краски.
Смерть ОСОБА_5. настала від механічної асфіксії - здавлювання органів шиї
петлею.

Таким чином, досліджені судом докази
дали суду підстави зробити переконливий висновок, щодо винуватості ОСОБА_1. у
злочинах, вчинених ним разом із ОСОБА_4. щодо ОСОБА_5. Детальний аналіз
доказів, у тому числі й показань ОСОБА_4. повністю спростовують доводи ОСОБА_1.
про те, що він не брав участі у відкритому заволодінні майном і вбивстві
ОСОБА_5.

Суд належним чином умотивував своє
рішення з цього питання і воно є переконливим.

Даних, які давали б підстави вважати,
що ОСОБА_4. (який також засуджений до довічного позбавлення волі) умисно
обмовив ОСОБА_1., у справі не знайдено.

Умисне вбивство ОСОБА_6. за
попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, особою, яка раніше
вчинили умисне вбивство, незаконне заволодіння транспортним засобом
потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Визнаючи ОСОБА_1. винним у злочинах
щодо ОСОБА_6. суд послався, не тільки на показання ОСОБА_1. де він частково
визнав себе винуватим, а й на показання ОСОБА_4., потерпілої, свідків, давши їм
належну юридичну оцінку.

Зокрема, ОСОБА_1. визнав, що на початку
жовтня 2005 року приїхав до м. Одеси і 17 квітня познайомився із ОСОБА_6.,
якому запропонував за певну плату з'їздити до м. Києва і назад на його
автотранспорті. Разом із ОСОБА_6.
заїхав до нього додому і того ж дня на автомобілі потерпілого «Сузукі-свіфт»
1993 року випуску, виїхали до м. Києва.

ОСОБА_1. визнавав, що умисел на
заволодіння майном, у т.ч. грошима потерпілого, виник у нього під час поїздки.
Разом із ОСОБА_6. він приїхав до ОСОБА_4., з яким вирішили пограбувати ОСОБА_6.

ОСОБА_1. стверджував, що вбивство
ОСОБА_6. він вчинив вагою, коли потерпілій почав чинити опір, побачивши, що у
нього з кишень забирають гроші. Удари вагою завдавав, коли ОСОБА_6., лежачи на
підлозі, боровся із ОСОБА_4.

ОСОБА_1. визнав, що вони забрали гроші
і скориставшись знайденими ключами, заволоділи автомобілем потерпілого.

Такого роду показання з невеликими
відступами ОСОБА_1. давав неодноразово. Тому суд підставно поклав їх вирок, як
один із доказів винності ОСОБА_1.

Аналогічні за змістом є й показання
ОСОБА_4. досліджені у судовому засіданні.

Різниця між показаннями винних є лише у
тому, що ОСОБА_4. стверджував, що ОСОБА_1. сам зайшов у кімнату де спав
ОСОБА_6. і вагою завдав йому 3-4 удари.

ОСОБА_4. також стверджував, що
заволодівши автомобілем, ОСОБА_1. намагався його продати. Коли працівник
міліції переслідував їх, ОСОБА_1. зупинив автомобіль лише після того, як
пошкодилося колесо. ОСОБА_1. втік, а він не зміг, оскільки був у стані
алкогольного сп'яніння.

Засуджений ОСОБА_1., погоджуючись в
основному із показаннями ОСОБА_4., вважає, що удари потерпілому він завдавав не
сплячому ОСОБА_6., а тоді коли він боровся із ОСОБА_4.

Суд дав оцінку цим поясненням і його
висновок щодо умисних дій
ОСОБА_1. спрямованих на позбавлення життя потерпілого з корисливих мотивів
і за попередньою змовою із ОСОБА_4., є правильним.

Суд послався на показання потерпілої
ОСОБА_3., які в цілому співпадають із показаннями ОСОБА_1. щодо знайомства із
потерпілим і обставин, що передували його поїздці разом із ОСОБА_1до м. Києва.

Показання свідків ОСОБА_16., ОСОБА_17.
та ОСОБА_18. (сусідів ОСОБА_4.) доповнюють обставини події, що мала місце у
період з 3 по 4 години 18 квітня 2005 року в квартирі ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_14. підтвердив показання
ОСОБА_1. про те, що останній телефонував і повідомив про затримання ОСОБА_4. За
порадою ОСОБА_1. він поїхав на квартиру до сина і виявив там труп невідомого.

Суд підставно послався й на показання
свідка ОСОБА_19., який зупиняв автомобіль «Сузукі-свіфт» у якому знаходилися
двоє п'яних чоловіків. Один з них, а це був ОСОБА_1., втік з машини, залишивши
ОСОБА_4. в салоні авто.

Дані, що є у протоколі впізнання,
свідчать про те, що свідок ОСОБА_19. впізнав у втікачеві з авто - ОСОБА_1.

На підтвердження висновку, що ОСОБА_6.
було вбито вагою, суд послався на дані, що містяться у протоколі огляду місця
події, де у квартирі ОСОБА_4. було виявлено труп ОСОБА_6. та вилучено металеву
вагу із нашаруваннями крові.

За даними, що є у висновку
медико-криміналістичної експертизи три забійні рани на голові трупа ОСОБА_6.
утворилися від дії тупого предмету, яким могла бути атлетична металева гиря
вагою 16 кг. вилучена з місця події.

Згідно із даними, що є у протоколі
виїмки видно, що свідок ОСОБА_20. видав мобільний телефон і шкіряну сумочку.

Потерпіла ОСОБА_3., як це убачається із
протоколів впізнання, впевнено впізнала мобільний телефон і шкіряну сумочку, що
належали її чоловіку - ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_20. впевнено впізнала
ОСОБА_1., як особу котра 18 квітня 2005 року продала їй телефон і сумочку, яку
вона видала працівникам міліції.

Таким чином, сукупність досліджених
судом доказів дали суду усі підстави визнати ОСОБА_1. винуватим в умисному
вбивстві ОСОБА_6. та заволодінні його майном, у тому числі й автомобілем.

Рішення суду є правильним і
умотивованим.

Доводи ОСОБА_1., наведені ним у скарзі,
про неповноту однобічність та безпідставність його засудження та упередженість
суду, не мають під собою жодних підстав і не спростовують висновки суду, щодо
доведеності винності ОСОБА_1.

Визнавши ОСОБА_1. винуватим у злочинах
щодо ОСОБА_5. та ОСОБА_6., суд правильно кваліфікував злочинні дії винного за
п.п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.

ОСОБА_1. згідно із висновком
комплексної нарколого-психолого-психіатричної експертизи є осудною особою.

Покарання ОСОБА_1. призначено згідно із
вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням усіх обставин справи, тяжкості
вчинених злочинів, даних про особу винного, у тому числі стану його здоров'я,
обставин, що обтяжують покарання.

Суд умотивував чому не вбачає підстав
для призначення покарання на певний строк і обґрунтовано дійшов висновку про
необхідність призначення довічного позбавлення волі.

Колегія суддів не знаходить підстав для
пом'якшення покарання, як про це просить у скарзі засуджений.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування вироку не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 395-396 КПК України,
колегія суддів Верховного Суду України

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1.
залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Київської області від 4
лютого 2008 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Кравченко К.Т. Гошовська Т.В.
Кривенда О.В.