АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/771/15 Справа № 192/2878/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 12 лютого 2013 року, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 12.08.2005 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Постановою цього ж суд від 27.07.2006 року іспитовий строк скасовано, направлений в місця позбавлення волі; - 13.11.2006 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; - 21.09.2009 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 26.08.2011 звільнений умовно-достроково на 8 місяців; - 27.03.2014 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; - 27.11.2014 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі,

за його апеляційною скаргою на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року, за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 .

В апеляції обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання, скоротивши його строк. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений вказує на те, що обставини, які обтяжують йому покарання відсутні.

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з його ізоляцією та поміщенням в кримінально-виконавчу установу закритого типу.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

10 лютого 2013 року близько 22.00 годин, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, розбивши віконне скло, проникнув до будинку ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де з кухні таємно викрав майно, що належить останній: електрогазонокосилку Blak and Decker gl 250, вартістю 590 грн.; болгарку, вартістю 450 грн.; бензопилу Bosch AKE 30 S, вартістю 1940 грн.; електродрильBosch, вартістю 1125 грн.; електрочайник Сатурн, вартістю 120 грн. та велосипед CADDY, вартістю 2180 грн., який стояв у спальні. Всього ОСОБА_6 викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 6500 грн..

16 серпня 2014 року близько 06.00 годин, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням до житла, діючи повторно, через відчинену кватирку проникнув до будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з підвіконня гаманець, з якого таємно умисно викрав 1200 грн., та зник з місця скоєння злочину, залишивши порожній гаманець у будинку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, міркування обвинуваченого, який підтримав свою апеляцію, міркування потерпілої, яка заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам провадження та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Виходячи з того, що обвинуваченим не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, правильність висновків суду щодо доведеності його вини колегією суддів не переглядається.

Разом з тим, вирішуючи питання правильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідності призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, визначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів.

При цьому, обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей.

Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому призначене покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України не суперечить закону України про кримінальну відповідальність та не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

З огляду на викладене, вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляції про необхідність пом`якшення покарання колегія суддів вважає такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4