19.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/1690/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 05.02.2015 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000409
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України

за участю прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не являючись суб`єктом підприємницької діяльності, маючи намір на здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), у порушення ст.4 Закону України «Про металобрухт», та у порушення п.26 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», приблизно з початку січня 2015 року організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту на території ринку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку здійснення операцій з брухтом чорних металів, здійснював незаконні операції з металобрухтом з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, використовуючи електронні ваги, які були пристосовані для зважування металобрухту, прийом якого здійснював від громадян, порушуючи, таким чином, встановлений законом порядок здійснення операцій з брухтом чорних металів.

З метою припинення злочинної діяльності ОСОБА_3 , 20.02.2015 року в період часу з 11:00 годин до 15:00 годин був проведений санкціонований судом обшук території ринку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено брухт чорних металів, загальною вагою 370 кг, зошит з записами, електронні ваги, які були пристосовані для зважування металобрухту, прийом та схов якого ОСОБА_3 здійснював без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законодавством з метою подальшого збуту та отримання матеріальної вигоди.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України.

27 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000409, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.213 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме:

· за ч.1 ст.213 КК України у вигляді штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

При визначенні покарання прокурором отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає, а шкода завдана державним інтересам.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 організував пункт прийому та схову металобрухту, діяльність у якому здійснював без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законодавством з метою подальшого збуту та отримання матеріальної вигоди, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.213 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 міру покарання, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,373,374,475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000409.

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2015 року покарання у вигляді штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -