Справа № 1 - 57 2007
ВИРОК іменем України

14
лютого 2007 року Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого - судді - Стеблини
А.В.

при секретарі - Курч Н.М., Горбик Н.М.

з участю прокурора - Боброва М.П.

адвоката - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні в залі
суду в

м. Чернігові справу
за обвинуваченням ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, не одруженого, не
працюючого, раніше судимого: 06.01.1995 року Деснянським
районним судом м. Чернігова за ст. 141 ч. 2 КК України 1960р. до 3
років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 22.03.1996 року Деснянським районним судом м.
Чернігова за ст, 86-1 КК України 1960р. до 3 років 6
місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 10.12.1998 року Деснянським районним
судом м. Чернігова за ст. 141 ч. 2 КК України 1960р. до 4
років 3
місяців позбавлення волі; 21.08.2006
року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. 122 ч. 1
КК України до 2 років
позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ніч на 18.09.2006
року, приблизно о 00.30 годин, ОСОБА_3,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись неподалік приміщення
"Експоцентру", розташованого по вул. Рокосовського, 20-А у м.
Чернігові, з метою заволодіння чужим майном напав на ОСОБА_2, після чого наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя від
чого останній впав і втратив свідомість, чим спричинив потерпілому тілесні
ушкодження у вигляді: синців та забиття
м'яких тканин обличчя, правої кісті, садн на верхній повиці лівого ока, крововиливу на сльозовій верхньої губи, які
відносяться до легких тілесних ушкоджень,
після чого заволодів рюкзаком вартістю 100 грн., кепкою вартістю 40
грн., мобільним телефоном "Нокіа 3100" вартістю 400
грн. з пакетом передплаченого
сервісу "Діджус" вартістю 50 грн., парасолькою вартістю 45 грн., портмоне вартістю 60 грн., грошима в сумі 25 грн.,
розчіскою-гребінцем вартістю 10 грн., студентським проїзним квитком на місяць
вересень 2006 року
вартістю 12 грн.,
ключами в кількості 4 шт.
загальною вартістю 20 грн.,
дисконтною карткою магазину "Союз" та
картками поповнення рахунку мобільного оператора "Київстар" в кількості 3 шт., які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, а всього на загальну суму 762
гривень, що належить потерпілому ОСОБА_2.

Підсудний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 187
ч. 1 КК України не визнав та показав, що 18.09.2006
року, приблизно о 24
год., він разом зі своєю знайомою
дівчиною знаходились на зупинці громадського
транспорту ринку „хитрий" і пили пиво. Навпроти ним сиділи хлопець і дівчина, які розпивали
спиртні напої. В цей час повз
них проходив потерпілий. Хлопець, який сидів навпроти них щось запитав у потерпілого і у них виник конфлікт, в ході якого вони висловлювались нецензурною лайкою. Через деякий час потерпілий
пішов, а за ним і той хлопець. Дівчина
залишилася на місці. Потім, хлопець повернувся до дівчини і став їй показувати мобільний телефон та рюкзак. Він
підійшов до того хлопця, якого звуть
ОСОБА_4, забрав у нього мобільний телефон та рюкзак, щоб повернути потерпілому. Після цього, він разом зі своєю
дівчиною пішли до його друга ОСОБА_5
На мобільний телефон ОСОБА_2 зателефонувала дівчина на ім'я ОСОБА_6, яка представилась подругою
потерпілого і він домовився з нею про повернення
речей. Перший раз йому не вдалося зустрітися з ОСОБА_6 і вони домовились зустрітися пізніше. Коли він йшов на
зустріч з ОСОБА_6, його затримали працівники міліції, які вилучили у
нього мобільний телефон потерпілого. Рюкзак
з речами потерпілого залишився на квартирі ОСОБА_5 Перебуваючи в приміщенні Деснянського відділу
міліції, до нього з боку працівників
міліції застосовувались фізична сила і він написав явку з повинною та дав
свідчення, які їх влаштовували.

Крім свідчень підсудного, не дивлячись на повне
заперечення ним своєї вини, його
вина у вчиненні описаного вище злочину повністю підтверджується зібраними по справі та перевіреними судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2
у суді показав, що в ніч з 18.09.2006
року на 19.09.2006
року, він проходив по вул.
Рокосовського і в районі Експоцентру почув позаду себе шаги, після чого його смикнули за волосся та
комір куртки. Він повернувся і
побачив підсудного, який відразу вдарив його кулаком в обличчя під ліве око. Впавши на коліна він став чинити опір
підсудному, не даючи тому забрати
у нього рюкзак, який висів на плечі. Потім, підсудний ще раз наніс йому удар
кулаком в обличчя і він приблизно на хвилин 10-15 втратив свідомість. Коли прийшов до тями, він виявив зникнення мобільного телефону
та рюкзака з речами. Прибувши додому він викликав
міліцію і звернувся до них з заявою. Наступного дня, він розповів все що з ним
трапилось своїй дівчині ОСОБА_6 і
вона зателефонувала на його мобільний телефон. Їй відповів якийсь чоловік і
вони домовилися про те, що той поверне документи та сім-карту з мобільного. Цей чоловік сказав, що речі він покладе біля
сміттєпроводу в буд. АДРЕСА_1 в
1-му під'їзді
на першому поверсі. ОСОБА_6 зателефонувала в міліцію і зі співробітниками
міліції поїхала до вказаного місця, але там нікого не було.

Допитана свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що
18.09.2006 року,
її хлопець ОСОБА_2 розповів їй, що вночі невідомий вдарив його в обличчя і викрав рюкзак з особистими речами та
мобільний телефон. Вона зі свого
мобільного телефону зателефонувала на номер ОСОБА_2 і їй відповів незнайомий чоловік, у якого вона запитала навіщо
він викрав речі її хлопця. На це той
відповів, що забрав все у ОСОБА_2, щоб помститися за якусь скривджену дівчину. В цього хлопця вона попросила віддати хоча
б сім-карту з мобільного, і той
погодився її повернути разом з документами. Цей чоловік сказав, що покладе
вказані речі біля сміттєпроводу на першому поверсі у першому підїзді будинку АДРЕСА_1. Після цього, вона зателефонувала в міліцію і зі співробітниками міліції приїхала на вказане місце, але там нікого не
було.

Свідок ОСОБА_7 у суді показав, що під час проведення
перевірки за заявою ОСОБА_2
про викрадення речей та спричинення
при цьому тілесних ушкоджень,
було встановлено, що даний злочин вчинив ОСОБА_3 Підсудний був затриманий і у нього було виявлено та вилучено речі, які належали потерпілому. Крім того було встановлено, що
частину речей підсудний залишив у свого
товариша ОСОБА_5 Дізнавшись, що залишені у нього вдома речі було викрадено,
ОСОБА_5 добровільно їх видав та пояснив, що видані ним речі належать ОСОБА_3. Підсудний з приводу вчиненого
злочину написав явку з повинною. Ніяких заходів фізичного чи психічного впливу
відносно ОСОБА_3 не застосовувалось, свої пояснення він давав
добровільно.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_8 дав показання, аналогічні
показанням свідка ОСОБА_7.

Відповідно до оголошеного у судовому засіданні протоколу допита ОСОБА_5, 18.09.2006 року, приблизно о першій годині ночі до нього
прийшов його друг ОСОБА_3 разом зі своєю
дівчиною і попросився у нього переночувати.
Він їм дозволив і пішов до іншої кімнати. У ОСОБА_3 з собою був рюкзак і він вирішив, що то його річ. Вони трохи
поспілкувалися, і так як було пізно,
полягали спати. Вранці дівчина на ім'я ОСОБА_9 пішла, а він з ОСОБА_3 пішли до його знайомого. Рюкзак ОСОБА_3 залишив в його
квартирі. Потім, коли вони поверталися додому і проходили по вул. Доценка, їх
затримали працівники міліції та доставили до Деснянського відділу міліції. Там
йому повідомили, що рюкзак, який
у нього залишив ОСОБА_3, викрадений. Після цього, він разом зі співробітниками поїхав до себе додому і добровільно
видав вказані речі. Що було в
рюкзаку і звідки він з'явився у ОСОБА_3 він не знав, оскільки той йому нічого не пояснював, а він нічого не запитував (а.с. 21).

Також, вина підсудного ОСОБА_3 підтверджується і іншими наданими та
дослідженими у суді доказами:

·
заявою потерпілого
ОСОБА_2
від 18.09.2006 року, де той просить
провести перевірку з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень та зникнення
його речей (а.с. 2);

·
протоколом огляду,
виявлення та вилучення від 18.09.2006 року, згідно якого у
ОСОБА_3 були вилучені речі, викрадені у ОСОБА_2 (а.с. 6);

·
протоколом добровільної
видачі від 18.09.2006
року, згідно якого ОСОБА_5 видав викрадені у ОСОБА_2 речі (а.с. 7);

·
явкою з повинною
ОСОБА_3 від 18.09.2006
року, згідно якої той власноручно розповів про обставини
заволодіння майном ОСОБА_2 (а.с. 8);

·
речовими доказами - мобільним телефоном "Нокіа 3100" з сім-карткою „Діджус", портмоне, студентським квитком, дисконтною
карткою магазину „Союз", карткою поповнення рахунку мобільного оператора
„Київстар" в кількості 3 шт., студентським проїзним квитком на місяць
вересень 2006 року, рюкзаком, 4 ключами та дерев'яною розчіскою (а.с. 36);

·
висновком судово
медичного експерта №
2487 від 20.10.2006 року, згідно якого у
ОСОБА_2
маються тілесні ушкодження у вигляді: синців та забиття
м'яких тканин обличчя правої кисті, садна на верхній повиці лівого ока,
крововиливу на слизовій верхньої губи, котрі виникли від дії тупих предметів,
могли утворитися 18.09.2006
року за обставин, викладених в описовій частині даної
постанови, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 45-46);

·
протоколом очної ставки
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
в ході якої останній вказав на ОСОБА_3, як на такого,
який 18.09.2006
року завдав йому тілесні ушкодження, від чого він втратив
свідомість та викрав належні йому речі (а.с. 63-65.

Посилання підсудного ОСОБА_3 на те, що на досудовому слідстві працівники
міліції застосовували до нього заходи фізичного та психологічного впливу, в
разі чого він був вимушений під їх диктовку написати явку з повинною, де
обмовив себе у вчиненні злочинів, спростовуються показаннями допитаних у суді
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також постановою прокуратури м. Чернігова від 16.10.2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях
працівників міліції складу злочину (а.с. 55).

Аналізуючи свідчення підсудного ОСОБА_3, суд ставиться до них критично,
оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами і розцінює їх,
як спробу уникнути покарання за вчинений ним злочин.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_3 діяння повністю
доведено і правильно кваліфіковано по ст. 187 ч. 1 КК України, як розбій, тобто умисні дії, що виразилися в нападі з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров'я та
життя в момент заподіяння особи, яка зазнала нападу.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_3 суд визнає з'явлення
із зізнанням.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3 суд
визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудного ОСОБА_3,
суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності вчиненого злочину, що є тяжким, особу підсудного, його попередні судимості, вчинення ним злочину в період іспитового строку, відсутність даних про
притягнення до адміністративної відповідальності, формально-позитивну
характеристику з місця проживання, його вік, сімейний стан та стан здоров'я, наявність обставин, що пом'якшують та обтяжують його покарання, в зв'язку з цим суд
вважає за необхідне призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті інкримінованого йому злочину.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_3 після постановления
вироку, але до повного відбуття
покарання вчинив новий злочин, суд вважає за необхідне при призначенні остаточної міри покарання
керуватися вимогами ст. 71 КК України.

Речовий доказ - рюкзак, мобільним телефоном "Нокіа 3100"
з пакетом передплаченого сервісу "Діджус", портмоне,
розчіска-гребінец, студентський квиток,
студентський проїзний квиток на місяць вересень 2006 року, ключі в кількості 4 шт., дисконтною карткою магазину "Союз" та
картками поповнення рахунку мобільного оператора "Київстар" в
кількості 3 шт.
необхідно повернути власнику.

Судові витрати по справі відсутні.

Позов потерпілого ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної
шкоди обґрунтований, оскільки повністю підтверджується
дослідженими у суді доказами, тому він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позов потерпілого ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Розмір
відшкодування моральної шкоди, суд визначає
з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323,
324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні ним злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років восьми місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати не відбуту частину
покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.08.2006
року, остаточно призначивши ОСОБА_3
покарання у вигляді трьох років десяти місяців
позбавлення волі.

До вступу вироку в
законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишити взяття під варту з подальшим його утриманням в слідчому
ізоляторі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 18.09.2006
року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 110 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ - рюкзак, мобільним телефоном "Нокіа 3100"
з пакетом передплаченого сервісу "Діджус", портмоне,
розчіска-гребінец, студентський квиток, студентський проїзний квиток на місяць
вересень 2006 року,
ключі в кількості 4
шт., дисконтною карткою магазину
"Союз" та картками поповнення рахунку мобільного оператора "Київстар" в кількості 3
шт. передати ОСОБА_2.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Чернігівської області протягом 15
діб з моменту його проголошення, а
засудженим ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення
йому копії вироку.