АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/144/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 186 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0009884 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року відносно -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25. 05. 2004 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

10. 09. 2007 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

08. 04. 2014 року Деснянським районним судом міста Чернігова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

встановила:
Згідно з вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2014 року за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 309 ч. 2 КК України і остаточно до відбуття ОСОБА_10 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановив суд першої інстанції, 07 вересня 2014 року близько 16 години, ОСОБА_10 , проходячи біля торгівельного кіоску, який розташований на території продуктового ринку «Маяк», за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, буд. 90/2, помітив на прилавку вказаного кіоску пластикову прозору коробку з грошовими коштами всередині, після чого у останнього виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , підійшов до касового віконця цього кіоску, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх умисних дій, та те, що за його діями спостерігає продавець та сторонні особи, повторно, з корисливих мотивів, відкрито викрав грошові кошти в сумі 400 гривень, що знаходились в пластиковій коробці, яка матеріальної цінності не представляє, та втік з місця вчинення злочину, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 400 гривень.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок суду та пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування ст. 69 КК України, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував як пом`якшуючі покарання обставини - сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди потерпілій. Також, на думку обвинуваченого, суд не в повній мірі врахував дані про його особу, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сам є інвалідом третьої групи, страждає на тяжкі захворювання, позитивно характеризується за місцем проживання.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляції не подані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо встановлених судом фактичних обставин справи і кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, та дотримання судом вимог кримінально-процесуального закону під час розгляду справи не оспорюються в апеляції, а тому не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до положень 404 КПК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання, позитивно характеризується, має на утриманні дитину 2012 року народження. Як обставину, що пом`якшує покарання, суд врахував його щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, тобто врахував всі обставини справи, в тому числі ті, на які обвинувачений посилається в апеляції.

3 урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, суд першої інстанції не знайшов підстав для призначення йому покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією статті закону, за який його засуджено, та обґрунтовано призначив ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Також суд першої інстанції у відповідності до положень ст.71 КК України частково приєднав до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2014 року, яким ОСОБА_10 був засуджений за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Доводи обвинуваченого в апеляції про те, що суд не врахував як пом`якшуючі покарання обставини сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування причиненої шкоди, в зв`язку з чим не застосував до нього ст.69 КК України, є безпідставними, оскільки такі обставини не були встановлені судом першої інстанції, і не підтвердились під час апеляційного розгляду. За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_10 тікав від потерпілої з викраденими грошовими коштами, ці гроші у нього вилучили після затримання, а тому немає підстав вважати, що він добровільно відшкодував причинену шкоду та сприяв розкриттю злочину.

Сімейні обставини, на які посилається апелянт, а саме наявність у нього малолітньої дитини та стан його здоров`я, не є безумовними підставами для пом`якшення йому покарання, призначеного районним судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання не може бути визнано надто суворим, саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для задоволення апеляції обвинуваченого та зміни вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року щодо ОСОБА_10 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальної справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4