Справа № 161/6196/13-к Провадження №11-кп/773/1/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 286 України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2015 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілих і цивільного позивача ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду від 09 вересня 2013 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Омеляник, Луцького району Волинської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, лікаря ендоскопіста Волинської обласної клінічної лікарні, мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше несудимого,

- засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік 6 місяців виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням 15% заробітку в дохід держави та з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь:

- Луцької міської клінічної лікарні 1408 грн. витрати на лікування потерпілого ОСОБА_11 ;

- потерпілої ОСОБА_12 690,96 грн. матеріальної, 10000 грн. моральної шкоди, а також 1000 грн. витрат на юридичну допомогу;

- потерпілого ОСОБА_11 948 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, а також 1000 грн. витрат на юридичну допомогу;

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 залишено без розгляду.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним за те, що 17 січня 2013 року близько 16 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Віто» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Володимирській зі сторони вул. Львівської в м. Луцьку в напрямку с. Забороль Луцького району, в порушення вимог 2.3(б), 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості, в наслідок чого не справившись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Фольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 28 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, оскільки колегією суддів не було знайдено підстав для зміни чи скасування вироку за доводами апелянтів, представника потерплих та цивільного позивача ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 серпня 2014 року скасовано ухвалу Апеляційного суду від 28 листопада 2013 року та призначено новий апеляційний розгляд. Суд своє рішення мотивував тим, що при розгляді даного кримінального провадження судом апеляційної інстанції не зазначено усіх доводів апеляційної скарги засудженого, належним чином їх не перевірено, не наведено переконливих мотивів для спростування, не зазначено обґрунтованих підстав, через які його апеляційну скаргу залишено без задоволення.

На виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 серпня 2014 року під час нового розгляду підлягають перевірці усі доводи апеляційної та касаційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 .

В своїх апеляційній та касаційній скаргах ОСОБА_9 :

- посилається на недоведеність його вини в спричиненні потерпілим тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, не врахування стану алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_11 під час ДТП та не надання оцінки стану дорожнього покриття в момент ДТП мотивуючи, все це тим, що суд в основу вироку поклав суперечливі висновки судово-медичних експертиз та не дослідив всіх обставин справи, не дав їм належної оцінки, не навівши, при цьому, мотивів, чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші,

- вважає, що суд призначаючи йому надто суворе покарання, не врахував всіх обставин справи та даних, що характеризують його особу. Крім того, вважає безпідставно застосованим додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами,

- вказує, на необґрунтоване стягнення судом на користь потерпілих відповідних сум моральної шкоди, оскільки вважає, що така шкода їм заподіяна не була.

Крім того, ОСОБА_9 визнав себе винним в порушенні ПДР України та вказував про своє щире каяття як вбачається з апеляційної скарги, в той же час в касаційній скарзі він вказує, що являється справжнім потерпілим у цій справі та просить закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілих та цивільного позивача ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , посилається на призначення ОСОБА_9 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі винного внаслідок його м`якості. Вказує на безпідставність залишення без розгляду позовних вимог цивільного позивача, оскільки саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого було завдано механічні ушкодження автомобілю, власником якого є саме ОСОБА_13 .

Просить скасувати вирок та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 років обмеження волі, задовольнивши цивільний позов ОСОБА_13 до обвинуваченого в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_10 , яка надійшла на адресу Апеляційного суду Волинської області від 26.09.2014 року, обвинувачений ОСОБА_9 не погоджується з вимогами представника потерпілого ОСОБА_10 щодо засудження його до трьох років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 вважає таким, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦК України. Крім того зазначає, що вимоги потерпілих безпідставні, оскільки ДТП сталось не з його вини, а отже до кримінальної відповідальності він не підлягає. Тому вважає що апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_10 слід відхилити, вирок суду скасувати та виправдати його.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку, доводи апеляційних та касаційної скарг, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої вимоги щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та заперечили апеляційну скаргу представника потерпілих та цівільного позивача ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_10 в інтересах потерпілих, заперечивши при цьому апеляційну скаргу та вимоги касаційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст. 286 КК України об`єктивно підтверджуються зібраними органами досудового розслідування у передбаченому законом порядку доказами і належним чином перевірені та оцінені судом в ході судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечує, що був учасником дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 17.01.2013 року, так як і не заперечує, що ДТП сталось за умов, викладених в обвинуваченні, що з урахуванням дорожньої обстановки він не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого не справився з керуванням і виїхав на смугу зустрічного руху, де і здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем в якому знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Такі покази обвинувачений ОСОБА_9 давав протягом всього періоду досудового розслідування та судового слідства, вони повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Крім того, ОСОБА_9 не заперечує того факту, що в наслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а водій ОСОБА_11 та пасажир ОСОБА_12 автомобіля марки «Фольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_2 ., також зазнали певних травм. Дані обставини повністю підтверджуються показаннями потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 17.01.2013 року, протоколами огляду транспортних засобів від 18.01.2013 року, актом обстеження дорожніх умов, та висновками судово-медичних експертиз, згідно із яких вбачається, що потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_12 внаслідок ДТП були заподіяні тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості.

Так, згідно висновків додаткових судово-медичних експертиз № 168 від 04.02.2013 року та № 178 від 06.02.2013 року, внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 6-го ребра зліва по передній аксілярній лінії, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, рани та підшкірної гематоми лобної ділянки зліва, підшкірної та субконюктивальної гематоми лівого ока, з яких перелом ребра, за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я, а решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; а потерпіла ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 6-го ребра зліва, які, за ступенем тяжкості, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Висновки зроблені з посиланнями на амбулаторні картки хворих потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с. 121-122,124), не довіряти ним не має підстав, оскільки вони повністю підтверджені експертом ОСОБА_14 під час допиту в суді першої інстанції та узгоджуються з іншими матеріалами, зокрема рапортом Начальника ВДАІ Луцького МВ УМВС у України У Волинській області ОСОБА_15 (а.с..9), картками первинного обліку інформації яка надійшла по телефону з ЦМЛ до Луцького МВ УМВС від 17.07.13 року (а.с.7,8) з яких вбачається, що громадяни ОСОБА_11 , ОСОБА_12 звернулись до лікарні з діагнозом забій грудних кліток, перелом ребер, тощо. Крім того, ОСОБА_11 госпіталізований в відділення нейрохірургії та інш.

З огляду на вищевикладена колегія суддів вважає, що висновки судово-медичних експертиз № 168 від 04.02.2013 року та № 178 від 06.02.2013 року, покладені судом в основу обвинувального вироку повністю узгоджуються між собою та іншими фактичними обставинами справи, тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку, навівши при цьому переконливі мотиви, чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші, в тому числі і ті, на які обвинувачений посилається в своїх скаргах. Тому, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 щодо недоведеності отримання потерпілими тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості в наслідок ДТП колегією суддів не приймаються до уваги, як безпідставні.

Подання слідчого ОСОБА_16 № 6265 від 27.03.2013 року (а.с.179) до Департаменту ЖКГ Луцької міської ради є документом попереджувального характеру для попередження та недопущення в майбутньому умов, які сприяють виникненню ДТП.

Проїжджа частина автомобільних доріг в разі зміни погодних умов повинна утримуватись в належному стані відповідними службами. Однак певні труднощі чи недоліки, які виникають в утриманні службами автомобільних доріг не позбавляють учасників руху - водіїв обов`язку дотримуватись правил дорожнього руху.

Вказаний вище документ № 6265 не спростовує вини ОСОБА_9 в порушенні останнім 17.01.2013 року п.п.2.3(б), 11.4, 12.1 ПДР України.

Матеріали справи містять у собі акт обстеження дорожніх умов від 17.01.2013 року (а.с. 32) в якому вказано, що проїжджа частина була оброблена протиожеледними матеріалами, що спростовує доводи апелянта ОСОБА_9 стосовно неналежного управління автомобільними дорогами.

Довідкою Волинського обласного наркологічного диспансера № 387/1-7 від 25.02.2013 року підтверджується посилання апелянта ОСОБА_9 щодо вмісту алкоголю в крові потерпілого ОСОБА_11 , який перевищує допустиму норму.

Однак, як вбачається з матеріалів, в автомобіль ОСОБА_11 , вїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_9 , який в наслідок заносу не справившись з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де і відбулась ДТП , що підтверджує і сам апелянт ОСОБА_9 . Тобто вміст алкоголю в крові ОСОБА_11 та дії останнього не перебувають в прямому причинному заявку із ДТП, яка відбулась 17.01.2013 року, та не впливають на кваліфікацію.

Крім того, згідно листа № 6266 від 27.03.2013 року слідчим ОСОБА_16 направлено ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області копії матеріалів кримінального провадження для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило двом потерпілим тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості.

Посилання обвинуваченого, представника потерпілих на невідповідність призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі винного, першого - через його суворість, а другого через його м`якість, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається із вироку, при призначенні ОСОБА_9 покарання, судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, має на своєму утриманні двох малолітніх дітей.

Твердження обвинуваченого про неврахування судом при призначенні покарання його позитивної характеристики по місцю роботи, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей та його поведінки безпосередньо після скоєння ДТП, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки перша обставина хоч і не зазначена у вироку, однак фактично судом було враховано всі обставини при призначенні покарання.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_9 покарання у виді виправних робіт з позбавленням його права керувати транспортними засобами в межах альтернативної санкції, з наближенням до її нижчої межі передбаченої ч.1ст. 286 КК України, навівши у вироку переконливі мотиви прийняття такого рішення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що суд безпідставно позбавив його права керувати транспортними засобами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки виконання ним своїх професійнихі обов`язків лікаря ендоскопіста Волинської обласної клінічної лікарні не пов`язано із безпосереднім керуванням транспортними засобами.

З огляду на вищенаведене, покарання ОСОБА_9 призначено у відповідності до вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про залишення без розгляду позовних вимог цивільного позивача, оскільки їх вирішення виходить за межі пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги представника цивільного позивача в цій частині безпідставними.

Посилання ж обвинуваченого ОСОБА_9 на неправильне вирішення судом цивільних позовів в частині відшкодування заподіяної потерпілим моральної шкоди, колегія суддів до уваги не приймає через їх безпідставність.

Як вбачається із вироку суду рішення про стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 10 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної ним моральної шкоди було прийняте судом у відповідності до вимог ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, з урахуванням ступені тяжкості отриманих останніми тілесних ушкоджень, та пов`язаних з ними глибини та тривалості фізичних страждань.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів , керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги представника потерпілих і цивільного позивача ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2013 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді