Справа № 463/5221/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/303/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000578 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Львів, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, інваліда третьої групи, не одруженого, раніше судимого, останній раз вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27.08.2009 року за ч.1 ст.185, ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.12.2010 року на підставі ст.82 КК України замінено не відбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 4 дні більш м`яким у виді виправних робіт з відрахуванням від заробітку в доход держави 20%; покарання відбув; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_9

за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року, -

встановила:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обрано покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі та позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 3 роки.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу затримання та взяття підварту.

До вступу вироку в законну силу обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і такого взято під варту з залу суду.

Цивільний позов по кримінальному провадженні задоволено частково.

Стягнуто з цивільного відповідача Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я в розмірі 7595 грн. 17 коп. та моральну шкоду в розмірі 379 грн. 76 коп., а всього в розмірі 7974 грн. 93 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 70000 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_6 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати - витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 2890 грн. 29 коп.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, 19.08.2014 року, приблизно о 21.05 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-21081», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в крайній лівій смузі вулиці Пасічної в напрямку вул. Личаківської у м. Львові, за перехрестям з вул. Китайською, порушив чинні вимоги Розділу 1 п.1.5, п.1.10 в частині значення термінів «небезпека для руху» та пішохідний перехід», Розділу 2 п.2.1 п.п. «а», п.2.3 п.п. «б» та «д», п.2.9 п.п. «а», Розділу 12 п.12.3, п.12.9 п.п. «б», Розділу 18 п. 18.1 та п.18.4, дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 40 км/год» Розділу 33 ПДР України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагував на її зміну, не маючи при собі посвідчення водія, перевищуючи встановлену максимально допустиму швидкість на вказаній ділянці дороги 40 км/год., своїми діями створив загрозу безпеці руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки для пропуску пішохода, у наслідок чого здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_10 , чим завдав їй перелом кісток склепіння черепа та основи черепа (лобної та правої скроневої), забій головного мозку середньої важкості, епідуральну гематому справа, закритий перелом обох кісток лівої гомілки, перелом лівої ключиці, садна зовнішньої поверхні лівої гомілки, задньої поверхні правого передпліччя, зовнішньої поверхні правої гомілки, правої лобно-скроневої ділянки голови, які в сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Таким чином вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 286 КК України.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу в якій просить змінити оскаржуваний вирок, виключити з нього обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів і пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням з застосуванням ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що підсудний являється інвалідом третьої групи і позитивно характеризується по місцю проживання, на його фактичному утриманні перебуває мати, яка є пенсіонером та інвалідом другої групи.

Вказує, що не зрозуміло, яке відношення може мати колишня судимість обвинуваченого на злочин вчинений з необережності чому вона повинна впливати на міру покарання.

Наголошує на тому, що суд послався на висновок медичного огляду відповідно до якого в крові підсудного обвинуваченого було виявлено залишки наркотичних засобів. Однак вказаний акт не може бути належним доказом відповідно до глави 4 КПК України, оскільки особа, яка підписувала медичний акт, кримінальної відповідальності за неправдивий висновок не несе і відповідно рівні відповідальності в нього і експерта неспівставимі.

Зазначає, що в ході досудового слідства і судового розгляду справи питання про вживання підсудним наркотичних засобів не з`ясовувалось.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити оскаржуваний вирок та пом`якшити призначене йому покарання шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що експертиза на предмет наявності в його організмі наркотичних засобів не проводилась. Акт огляду ним не підписувався. Вказує, що він являється інвалідом третьої групи, вживає лікарняні препарати і не виключає, що ця обставина могла вплинути на результати в акті огляду. Стверджує, що наркотичних засобів не вживав.

Наголошує на тому, що сприяв розкриттю злочину, від відшкодування моральної шкоди не відмовляється, чим зможе буде допомагати потерпілій. Вказує, що фактично опікується матір`ю, яка є інвалідом 2 групи.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечив апеляційні скарги, представника потерпілої, який поклався на розсуд суду, обговоривши доводи наведені в апеляційних скаргах та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Висновок суду про винуватість у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

На виконання вимог закону суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам відповідно до ст. 94 КПК України, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтримала висновок і пояснила, що перебування обвинуваченого під впливом наркотичних засобів нею встановлювалось по його зовнішньому вигляді і по його поясненнях. 19 серпня 2014 р. у ОСОБА_6 було відібрано зразки біологічного середовища сечі. Потім проводилось дослідження біохімічним аналізатором «Кобас Інтегра», де було встановлено наявність марихуани, після чого було заповнено висновок, де вказано, що ОСОБА_6 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Зазначене у висновку, що не має алкогольного сп`яніння, відповідає акту медичного огляду, де встановлена незначна кількість етанолу, як ствердила експерт, ОСОБА_6 в своїх поясненнях вказував, що марихуану курив десять років тому, проте, вважає ці покази неправдивими, оскільки встановлені показники свідчать про те, що при умові одноразового вживання, то останній прийом марихуани був за дві доби до огляду, а при систематичному вживанні, міг вживати протягом двох-трьох тижнів до огляду.

Крім цього, при наявності таких показників, які встановлені біохімічним аналізатором, вживання заборонених лікарських засобів виключено, це тільки наркотичне сп`яніння.

Таким чином, доводи апелянтів, про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не перебував у стані наркотичного сп`яніння спростовуються вищенаведеним.

Щодо доводів про перебування на утриманні у ОСОБА_6 його матері, колегія суддів, їх оцінює критично, оскільки обвинувачений тривалий час знаходився в місцях позбавлення волі, не працює.

Апеляційні доводи сторони захисту про те, що вирок є незаконним через суворість покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого є безпідставними, й колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції покарання призначене ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, є тяжким); особі обвинуваченого, котрий раніше судимий, посередньо характеризується, скоїв злочин в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, є інвалідом третьої групи, частково надав кошти на лікування потерпілої, щиро розкаюється у вчиненому.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається сторона захисту, як на підставу скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість, немає. Доводи апеляційної скарги безпідставні, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання за видом і терміном, і з реальним його відбуванням, колегія суддів, вважає необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4