Справа №1490/2266/12 05.06.2012 05.06.2012 05.06.2012
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 11/1490/392/12 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України суддя Беспрозванний О.В.
Доповідач апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В А

про попередній розгляд

05 червня 2012 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В., при секретарі , за участю прокурора

розглянув при попередньому розгляді матеріали кримінальної справи за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 ріки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_3 4 012,92 грн., ОСОБА_4 668,82 грн., ОСОБА_5 1 245,2 грн.

За вироком суду, ОСОБА_2 07.06.2011 р. знаходячись у третьому підїзді будинку № 30-а по вул. Малогвардійській в м. Миколаєві, без застосування фізичного насильства, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_3 золоті ланцюжок з підвіскою, спричинивши останній майнову шкоду в розмірі 4 012,92 грн.

У цей же день ОСОБА_2 знаходячись на перехресті вулиць 7-ої Слобідської та Скороходова в м. Миколаєві, без застосування фізичного насильства відкрито зірвав з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок, спричинивши потерпілій майнову шкоду в розмірі 668,82 грн.

05.07.2011 р. ОСОБА_2, знаходячись на сходовому майданчику між першим та другим поверхами у підїзді № 2 будинку № 35-а по вул. Південній в м. Миколаєві, без застосування фізичного насильства, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_5 золоті ланцюжок з підвіскою, заподіявши останній майнову шкоду в розмірі 1 245,2 грн.

Викраденим майном ОСОБА_2 розпоряджався за власним розсудом.

27.07.2012 р. ОСОБА_2, знаходячись на сходовому майданчику між першим та другим поверхами у підїзді № 4 будинку № 45 по вул. Південній в м. Миколаєві, без застосування фізичного насильства, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_6 золоті ланцюжок з підвіскою, спричинивши потерпілій майнову шкоду в розмірі 880,84 грн.

ОСОБА_2 з місця пригоди зник, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим, але був затриманий працівниками міліції.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчинені злочинів та призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Посилається на те, що згідно ст. 33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього кодексу. При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони, відповідно до ч. 2 ст. 33 КК України, повинні отримувати окрему кваліфікацію.

Відповідно рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

Таким чином, сукупність злочинів має місце при вчиненні будь-яких різнорідних і однорідних злочинів і не утворюється лише при вчиненні тотожних злочинів.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити, помякшити призначене покарання. Стверджує, що у ОСОБА_4 він нічого не викрадав. До того ж ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснювала, що не впевнена в тому, що саме він вчинив злочин відносно неї. Під час досудового слідства він визнавав вину в повному обсязі оскільки працівники міліції його били, в результаті чого у нього були тілесні ушкодження. З цього приводу він звертався в прокуратуру, але ніякої відповіді не отримав.

Він хворіє туберкульозом легень, гіпертонією та хронічним бронхітом, але призначаючи йому покарання, суд цього не врахував.

Просив розглядати справу з його участю.

Відповідно вимог ст. 358 КПК України, засуджений, що утримується під вартою, підлягає обовязковому виклику в апеляційний суд у випадках, коли про це надійшло його клопотання.

Враховуючи наявність клопотання ОСОБА_2, якій утримується під вартою, про розгляд його апеляції та апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2011 р. з його участю, а доставка засудженого в апеляційний суд Миколаївської області із Снігурівської виправної колонії № 5 не можлива, слід етапувати ОСОБА_2 до Миколаївського слідчого ізолятора Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області для доставки його в судове засідання, яке відбудеться 21 червня 2012 року о 10.00 годині в приміщенні апеляційного суду Миколаївської області.

Керуючись ст. ст. 357, 358 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 етапувати із Снігурівської виправної колонії № 5 до Миколаївського слідчого ізолятора Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області для його подальшої доставки до апеляційного суду Миколаївської області для участі у розгляді справи, який відбудеться 21 червня 2012 року о 10.00 годині.

Копію постанови направити начальнику Снігурівської виправної колонії № 5 для виконання.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1