У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України у складі :

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Селівона О.Ф., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

та засудженого

ОСОБА_1

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 15 березня 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на
вирок Апеляційного суду Миколаївської
області від 7 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця

і жителя м. Миколаєва, неодноразово судимого

за хуліганство і заподіяння тяжких тілесних

ушкоджень, звільненого за останнім вироком

4 квітня 2006 року за відбуттям строку
покарання

засуджено:

- за п.10
ч.2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі;

- за ч.4
ст.152 КК України на 13 років позбавлення
волі;

- за ч.3 ст.153 КК
України на 8 років позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю
злочинів 15 років позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в умисному вбивстві, поєднаного із згвалтуванням і
насильницьким задоволенням статевої страсті неприродним способом , у згвалтуванні
та задоволенні статевої пристрасті неприродним способом.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_1
12 липня 2006 року, після 16-ої години, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1
розпивав спиртні напої з вказаними у вироку особами, в тому числі й з ОСОБА_2 і,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за обставин, встановлених судом та
детально наведених у вироку, гвалтував
останню та задовольняв з нею статеву пристрасть неприродним способом. І під час вчинення цих статевих злочинів вчинив
побиття ОСОБА_2, завдаючи їй численні
удари руками, ногами і дерев'яною ніжкою від табурета в різні частини тіла, а
також руками здавлював їй шию, і у такий спосіб позбавив її життя. Смерть
ОСОБА_2 настала на місці від механічної асфіксії.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 вказує
на те, що органи досудового слідства і суд з достатньою повнотою того, що
сталося, не встановили, що призвело до безпідставного засудження його за
вказані статеві злочини щодо потерпілої, ОСОБА_2 та умисне вбивство останньої. За його твердженнями,
він цих злочинів не вчиняв і у справі відсутні докази його винуватості, а
висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, грунтуються на припущеннях та сумнівних, недопустимих доказах, і з приводу цього приводить
відповідні доводи. Вважає, що вступав з потерпілою у статеві зносини за
обопільною згодою, позбавив її життя з необережності, а тому порушує питання, за змістом скарги, про
перекваліфікацію його дій на ст.119 КК України і скасування вироку із закриттям справи в частині засудження його за
статеві злочини за недоведеністю його участі у вчиненні вказаних злочинів.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав касаційну скаргу, міркування
прокурора про законність та обгрунтованість вироку, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, висновки суду
про винуватість ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_2
під час вчинення щодо неї
статевих злочинів та кваліфікацію
його дій за п.10
ч.2 ст. 115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України, відповідають фактичним
обставинам справи, які встановлені з урахуванням усіх обставин справи, що мали
бути взяті до уваги при з'ясуванні дійсних обставин подій та грунтуються на
зібраних у справі і детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх
сукупності та взаємозв'язку. І зокрема, вони грунтуються на показаннях самого
засудженого ОСОБА_1, котрий в стадії досудового слідства і в судовому
засіданні не заперечував факту спілкування з потерпілою у нього в помешканні, у
вказаний день та час, не заперечував також того, що саме від його дій настала
смерть потерпілої (вважає, що вбивство вчинив з необережності), а в стадії досудового
слідства не заперечував також того, що гвалтував потерпілу і задовольняв з
нею статеву пристрасть неприродним способом, бив її і душив за шию та в деталях
розповідав про обставини вчинення ним таких злочинних дій щодо потерпілої;
показаннях вказаних у вироку свідків, у тому числі й безпосередніх очевидців
дій ОСОБА_1, у яких, як свідчать матеріали справи, не було підстав для обмови
ОСОБА_1, про те, що саме останній вчиняв
щодо ОСОБА_2 вказані у вироку злочини; даних протоколу відтворення
обстановки і обставин події за участю ОСОБА_1 в присутності адвоката про те, що
під час виконання цієї слідчої дій
він детально розповідав і показував на місці про обставини вчинення
інкримінованих йому злочинів; даних висновків численних експертиз, в тому числі
й судово-медичної про характер та локалізацію заподіяних
потерпілій ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та
їх тяжкість, а також про причину її смерті, що співпадає з визнавальними
показаннями ОСОБА_1; матеріалах огляду
місця події та проведення інших слідчих дій про
те, що труп потерпілої було виявлено в оселі ОСОБА_1

Як видно зі справи, у ОСОБА_1 не було підстав для самообмови. Він в стадії досудового слідства неодноразово
давав ті показання, якими суд обгрунтував свої висновки. У справі відсутні
також дані, які б свідчили про те, що до
ОСОБА_1 в стадії досудового слідства
застосовувалися недозволені методи ведення слідства, і він про це не вказував
ні в стадії досудового слідства, ні під час розгляду справи в суді. З
урахуванням наведеного, суд, з'ясувавши причини часткової зміни ОСОБА_1
показань в судовому засіданні, і давши даній обставині у вироку відповідну
оцінку, правильно обгрунтував свої висновки у вироку його показаннями, даними в
стадії досудового слідства.

Таким чином у справі зібрано достатньо
доказів, які прямо і побічно викривають ОСОБА_1 у вчиненні злочинів щодо
потерпілої ОСОБА_2, в тому числі й
умисного вбивства останньої.

Суд
ретельно перевіряв в судовому засіданні доводи засудженого, аналогічні тим, що
викладені у касаційній скарзі, про те, що він, за змістом скарги, вчинив
вбивство потерпілої з необережності і не гвалтував її. Викладені у вироку
мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить
аргументованими, такими, що відповідають матеріалам справи. Аналіз матеріалів
справи свідчить про намагання ОСОБА_1 у такій спосіб уникнути відповідальність
за скоєне. Фактичні обставини злочину свідчать, що ОСОБА_1 вчинив побиття
потерпілої під час її згвалтування і
задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Вирішуючи питання про зміст і
направленість умислу ОСОБА_1 щодо потерпілої ОСОБА_2, суд виходив із сукупності
всіх конкретних обставин справи. Сам характер його дій свідчить, що він,
завдаючи потерпілій численні удари руками, ногами і ніжкою від табурета в різні
частини тіла, а також здавлюючи їй шию руками, безперечно усвідомлював, що
позбавить її життя і бажав цього, тобто,
як правильно вказано у вироку, діяв з прямим умислом на вбивство. А тому,
оскільки внаслідок таких дій настала смерть потерпілої, суд цілком обгрунтовано
визнав ОСОБА_1, винним в умисному вбивстві. За таких
обставин, доводи в касаційній скарзі засудженого
про необхідність перекваліфікації його дій є безпідставними.

Аналіз матеріалів кримінальної справи
свідчить, що під час досудового слідства і в судовому засіданні право на захист
ОСОБА_1 не порушено, не допущено також інших порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на правильність
висновків суду щодо доведеності винності засудженого, як у рівній мірі й на
правильність кваліфікації його дій. Органами досудового слідства і судом
досліджені всі обставини справи, які могли мати значення для прийняття
правильного рішення у справі. Висновки
суду грунтуються на достатніх та допустимих доказах, А отже, доводи засудженого
у касаційній скарзі з цього приводу також є безпідставними.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_1, суд відповідно
до ст. 65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, так і
дані про його особу, те, що він вчинив злочини, перебуваючи в стані
алкогольного і наркотичного сп'яніння, рецидив злочинів. А отже, призначене
йому покарання є справедливим, підстав для
зміни вироку у цій частині також
немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
395-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 7 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 -без зміни.

С
у д д і:

Пивовар
В.Ф. Селівон О.Ф. Лавренюк М.Ю.