Справа №1-кп/638/197/15,

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого, судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

За участі прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

За участі захисника ОСОБА_7 .

За участі обвинуваченої ОСОБА_8 .

За участі потерпілого ОСОБА_9 ,

За участі представника потерпілого, адвоката ОСОБА_10 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження №0001746 за звинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Харківської області, м. Чугуїв, громадянки України, з вищою освітою, що закінчила Харківський Державний університет в 1989 році, невійськовозобов`язаної, працюючої в Харківському пологовому будинку лаборантом - біологом, розлученої, яка має на утриманню матір: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та має на утриманні доньку, інваліда 2 групи з дитинства, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судиму, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -

В скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст.296 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_11 , 13.04.2014 року, біля 14години 00 хвилин знаходилася в районі площі Свободи в м. Харкові . В цей день проводилися зібрання громадян, як тих осіб, що проводили акцію «Євромайдан» так і тих осіб, які з цим не погоджувалися, та проводили акцію «Антимайдан», при одночасному проведенні цих акцій виникли сутички та бійки між учасниками зборів з різних сторін протистояння.

Обвинувачена ОСОБА_11 13.04.2014 року біля 15 години 00 хвилин, знаходилась біля виходу зі станції Харківського метрополітену «Університет» з боку приміщення колишнього палацу піонерів на вул. Сумській в м. Харкові та пл. Свободи в м. Харкові, де почала сходити до станції метрополітену по сходинках поруч з невстановленими досудовим слідством особами .

Обвинувачена ОСОБА_11 побачила на сходинках невідомого їй громадянина, який перебував в напівлежачому стані, далі обвинувачена ОСОБА_11 , діючи спонтанно та безпричинно, маючи злочинний намір на скоєння хуліганських дій, виявляючи явну зневагу до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з хуліганських спонукань, не маючи на те вагомих підстав, в групі з невстановленими досудовим слідством особами (відношенні яких матеріали досудового слідства виділені 11.06.2014 року в окреме провадження), в присутності великої кількості людей, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася в завданні напівлежачому на сходинках при виході зі станції Харківського метрополітену «Університет» потерпілому ОСОБА_14 побоїв, а саме : в нанесенні одного удару лівою ногою по правій нозі, двох ударів правою ногою по правій нозі та двох ударів правою ногою в нижню праву частину тулуба потерпілого, заподіявши потерпілому фізичний біль та моральні страждання.

Як в досудовому слідстві, так і в судовому засіданні винною в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) себе не визнала, від дачі показань відмовилася, обґрунтовуючи свою позицію вимогами ст.63 Конституції України.

У відповідності з ч 1 ст.349 КПК України після оголошення обвинувального акту головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Вислухавши позицію обвинуваченої, яка оспорює обставини події, які викладені в обвинувальному акті, ознайомившись з позицією прокурора, захисника, потерпілого, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження подій та обставин, які мали місце 13 квітня 2014 року біля 15-00 годин біля виходу зі станції Харківського метрополітену «Університет», який розташовано між приміщенням колишнього палацу піонерів на вул. Сумській в м. Харкові та пл. Свободи в м. Харкові, суд прийшов до висновку про доцільність дослідження доказів по кримінальному провадженню в повному обсязі.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченою ОСОБА_11 вини в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, її винуватість підтверджується доказами, які зібрані досудовим слідством та досліджені в судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 в досудовому слідстві(том.2 арк.78-80) та в судовому засіданні 05.12.2014 року, який суду показав, що приймав участь у всіх зборах та зібраннях осіб, які мають однакові з ним погляди на всі події . 13.04.2014 року в денний час доби прийшов до пам`ятника Тарасу Шевченку в саду ім.. Шевченка по вул. Сумській в м. Харкові , де зібралися його товариші, знайомі та небайдужі люди. Обвинувачену до цих подій не знав, ніколи не бачив, не має причин її оговорити. По вул.. Сумській в м. Харкові розпочалася хода осіб, які мали протилежні погляди . До його соратників надійшли відомості, що може виникнути сутичка. Тоді вони ходою через сад ім. Шевченка стали рухатися в бік виходу зі станції Харківського метрополітену «Університет», який розташовано між приміщенням колишнього палацу піонерів на вул. Сумській в м. Харкові та пл. Свободи в м. Харкові, щоб уникнути сутички, але їх наздогнали. Почалося побиття, невідомий чоловік наніс йому удару позаду в область голови металевою трубою, після чого він впав на сходинках біля входу в арку до переходу на станцію метрополітену. Тимчасово втратив свідомість. Коли отямився , то став намагатися піднятися. Але не зміг. Знову втратив свідомість. Отямився та побачив біля себе жінку з світлим волоссям середнього віку, яка на нього кричала та стала бити ногами в нижні кінцівки та по тулубу, він знов втратив свідомість. Прийшов до тями в лікарні. Йому зробили операцію, лікувався майже 90 днів та він певний час поновлював здоров`я. До обвинуваченої має тільки претензії з того приводу, що вона, навіть, не вибачилася. Відео вперше побачив в Інтернеті. Потім знайшов людину, яка була присутня при цих подіях й попросив викликати та допитати цього хлопця в судове засідання. Обвинувачена ОСОБА_11 не наносила йому удар по голові, тільки нанесла декілька ударів в нижні кінцівки ногами та один удар по тулубу, удар по голові металевою трубою він отримав від незнайомого чоловіка з закритим обличчям.

- протоколом огляду місця події від 13.04.2014 року (том справи 2 арк.справи 15-30), згідно з яким на вході до станції Харківського метрополітену «Університет», який розташовано між приміщенням колишнього палацу піонерів на вул. Сумській в м. Харкові та пл. Свободи в м. Харкові та в підземному переході виявлені та вилучені предмети, які використані під час подій 13.04.2014 року ,а саме газовий балончик, шматки цегли в плямах бурого кольору, обламки дерев`яної палиці в плямах бурого кольору, шматки паперу, шапка когось з учасників події(не ідентифікована), плями бурого кольору на підлозі та стінах, плями бурого кольору на сходинках при вході до підземного переходу, бите скло, оглянуто та зафіксовано фотозйомкою розбиті вітрини кіосків, тобто зафіксовано стан на станції метрополітену та при вході до неї після події ,яка відбулася 13.04.2014 року біля 15-00 години.

- диском DVD+R 16-х «Videx excelenti» загальним обсягом 4,7Гб, який витребувано досудовим слідством з НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області , оглянуто 17.04.2014 року та залучено до матеріалів досудового слідства (том.2 арк.33).

- ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2014 року (том 2 арк. справи 61-63) про обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту, з мотивувальної частини якої вбачається, що під час розгляду клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу вона та її адвокат посилалися тільки на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини події від 13.04.2014 року не оспорювала та про свою непричетність до цих подій слідчому судді не заявила.

- висновком комплексної комісійної судової криміналістичної експертизи відео-звуко запису та фотопортретної експертизи №5277/6521 від 16.06.2014 року, згідно з яким зображання жінки зі світлим волоссям, що наносить удари ногами молодому чоловікові, який сидить на сходах у підземному переході на фрагменті відеозапису «Избиение активистов» «13.04.2014.mpg»(відеокадри в період часу «00:14:50- 00:15:16» ) на лазерному компакт- диску DVD+R 16-х «Videx excelenti» №L20C0334414:46, збігається за загальними ознаками, вказаними в дослідницькій частині висновку, із зображеннями ОСОБА_11 , фотознімки якої містяться в папці «Воржеінова» на вказаному диску.(том 2 арк.91-110).

- показаннями свідка ОСОБА_15 в досудовому слідстві від 08.12.2014 року (том 1 арк.130-133)та в судовому засіданні 19.01.2015року, який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України суду показав, що до тої події, як його знайшов через знайомих потерпілий ОСОБА_14 , він ОСОБА_16 тільки бачив, бо також приймав участь у зборах та мітингах. Обвинувачену ОСОБА_11 до подій 13.04.2014 року біля виходу зі станції Харківського метрополітену «Університет», який розташовано між приміщенням колишнього палацу піонерів на вул. Сумській в м. Харкові та пл. Свободи в м. Харкові не бачив, не має причин її оговорювати. В той день приймав участь у зборах та мітингу в саду ім. Шевченка, потім стали рухатися через сад ім. Шевченка в бік станції метрополітену, розпочалася бійка. Він зійшов по сходинках до вхідної частини в перехід метрополітену й побачив, як хлопця, який сидів на сходинках з пробитою головою в крові спочатку вдарив невідомий чоловік, вдарив ногою, а потім підійшла до нього жінка з білявим волоссям та стала наносити удари ногами в область нижніх кінцівок хлопця. Хлопець намагався піднятися але не міг. Свідок показав, що намагався припинити побиття, викликав міліцію, швидку допомогу, викликав своїх знайомих волонтерів з організації «Червоний Хрест». Жінка потім від хлопця відступилася, він (свідок) піднявся сходинками на поверхню входу до станції, потім спустився донизу. Намагався допомогти тим, кого було побито. Зверху відбувалися крики , був галас, хто його знімав на відео ,свідок сказати не може. На запит прокурора чи впізнає він в комусь з зали особу, яка наносила удари потерпілому 13.04.2014 року вказав на обвинувачену, але пояснив , що на момент події 13.04.2014 року в неї волосся було пофарбоване світліше. На запит захисника ОСОБА_17 пояснив, що в досудове слідство його не викликали, якби він був обізнаний про необхідність, то прийшов та дав би показання в міліції.

- оглядом відеозаписів події від 13.04.2014 року на двох дисках (том справи №2 арк.110,арк.32) та оглядом відеозапису цієї ж події, який надано під час судового розгляду прокуратурою м. Харкова в судовому засіданні 25.12.2014 року , яку знято з іншого ракурсу та на якому молодик з куртці червоно-чорного кольору повернутий обличчям та ідентифікований, як свідок події ОСОБА_15 , тобто яким підтверджено присутність ОСОБА_15 на місці події 13.04.2014 року, які відкриті стороною обвинувачення у порядку ст.290 КПК України. На відеозаписах особа обвинуваченої за зовнішніми ознаками та манерою поводження збігається з особою, яка вчинила хуліганські дії 13.04.2014 року.

- висновком судово- медичної експертизи № 511-А/14 від 30.05.2014 року (том справи 2 арк.85-86), згідно з дослідницькою частиною якого вбачається, що висновок експерта зроблено на підставі первісної медичної документації, а саме медичної карти № 11043, постраждалий ОСОБА_14 на судово-медичне освідчення не з`явився. Знаходився на стаціонарному лікуванні в ХМКЛШНД -24 койко-дні. Іншої медичної документації не надано. Судово-медичний експерт прийшов до висновку , що у зв`язку з подією 13.04.2014 року у ОСОБА_14 , 29 років мали місце наступні пошкодження:

Важка відкрита черепно-мозкова травма з наявністю забито-рваної рани в скронево-тім`яній області справа, вдавленого багато фрагментарного перелому скронево-тім`яної кістки справа з крововиливами над і під тверду мозкову оболонку із здавленням правої лобової області, пластинчатим субдуральним крововиливом правої лобової області, забію головного мозку з формуванням контузіонного вогнища правої тім`яної частки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

забита рана тім`яної області відноситься до легких тілесних ушкоджень ,які призвели за собою короткочасний розлад здоров`я.

Перераховані пошкодження утворилися від дії тупого твердого предмету(предметів), а обмеженою площею травмуючої поверхні, могли утворитися за обставин, вказаних в постанові та медичній карті. Індивідуальні особливості предмету (предметів),яким були заподіяні удари гр. ОСОБА_14 у вказаних вище пошкодженнях не відобразилися.

Ретельно дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного:

Лінію поведінки обвинуваченої ОСОБА_11 суд розцінює як лінію захисту, яка переслідує ціль уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Суд виключає з доказів по справі відеозапис з інтерв`ю обвинуваченої ОСОБА_11 , який надано 17.04.2014 року телеканалу ICTV. Не зважаючи на ті обставини, що цей доказ є здобутим в досудовому слідстві та його (том справи 2 арк.112) було внесено до доказів обвинуваченням, а при огляді в судовому засіданні було виявлено, що цей диск не має жодної інформації. Диск з відеозаписом інтерв`ю ОСОБА_11 , наданий на вимогу прокуратури телеканалом ICTV та оглянутий судом, суд вважає неналежним доказом, бо він ані підтверджує ані спростовує події, яка відбулася 13.04.2014 року біля 15-00 годин біля виходу зі станції Харківського метрополітену «Університет», який розташовано між приміщенням колишнього палацу піонерів на вул. Сумській в м. Харкові та пл. Свободи в м. Харкові. Цей відеозапис тільки підтверджує той факт, що обвинувачена не спростовувала факту свої участі в подіях, що відбулися 13.04.2014 року біля виходу зі станції Харківського метрополітену «Університет», який розташовано між приміщенням колишнього палацу піонерів на вул. Сумській в м. Харкові та пл. Свободи в м. Харкові та пояснила під час інтерв`ю, що жалкує тільки тому, що не надягла маску на обличчя. Оскільки визнання чи невизнання провини у скоєному кримінальному правопорушенні (злочині) є припустимою поведінкою обвинуваченої особи і розцінюється кримінальним процесом України як лінія захисту, суд вважає, що відеозапис з інтерв`ю обвинуваченої ОСОБА_11 , який надано 17.04.2014 року з телеканалу ICTV підлягає виключенню з доказів по справі.

У відповідності зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи не можливість використання інших доказів.

Суд не може погодитися з доводами захисту в тій частині, що висновок судово - медичної експертизи № 511-А/14 від 30.05.2014 року (том справи 2 арк.85-86) є неналежним доказом по кримінальному провадженню з приводу тих обставин, що не свідчить про завдання ушкоджень саме діями його підзахисної. Суд вважає ці доводи захисту схибними, бо висновок судово- медичної експертизи № 511-А/14 від 30.05.2014 року, насамперед, підтверджує, що у зв`язку з подією 13.04.2014 року ОСОБА_14 отримав ушкодження. Вищевказаний висновок свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_14 перебував на місці події, а сам факт не дослідження нижніх кінцівок при виявленні відкритої черепно-мозкової травми з наявністю забито-рваної рани в скронево-тім`яній області справа, вдавленого багато фрагментарного перелому скронево-тім`яної кістки справа з крововиливами над і під тверду мозкову оболонку із здавленням правої лобової області, пластинчатим субдуральним крововиливом правої лобової області , забію головного мозку з формуванням контузіонного вогнища правої тім`яної частки та перебування в 1-му нейрохірургічному відділенні на стаціонарному лікуванні в ХМКЛШНД -24 койко-дні суд визнає непрямими, але належними доказами події , що передбачено ст.85 КПК України.

Суд погоджується з доводами захисту в тій частині, що на стадії судового розгляду сторона захисту має можливість збирати й надати докази, які отримані з використанням Інтернет -ресурсу.

У відповідності з частиною 1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно до вимог ч 2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності зі ч 4 ст.46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим….

На підставі вимог п.2)ч.4 ст.42 КПК України обвинувачений має право збирати і подавати суду докази, тобто це право надано й захиснику.

При судовому розгляді досліджено диск, який надано захистом в судовому засіданні 19.01.2015 року «DVD+RW4x» VIDEX, при огляді диску встановлено, що він містить запис події 13.04.2014 року з самого початку ходи. Дійсно на відеозапису є потерпілий ОСОБА_14 , який цей факт не спростував, видно, як потерпілий забирає квіти від пам`ятника Тарасу Шевченку та рушає ходою. Також на відеозапису видно чоловіка в червоно-чорній куртці ,який йде недалеко від ОСОБА_14 , обличчя чоловіка не видно, але опитаний свідок ОСОБА_15 пояснив, що схоже що це дійсно він, але сумісні дії свідка та потерпілого завершені передачею величезної сумки невстановленим особам, які рухалися в колоні попереду.

Суд приходить до висновку , що ці докази неможливо визнати належними, бо вони ані прямо, ані непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи адвоката ОСОБА_17 в тій частині, що докази обвинувачення при здійсненні допиту свідка ОСОБА_15 та залучення й дослідження відеозапису цієї ж події, який надано під час судового розгляду прокуратурою м. Харкова проведені в порушення вимог ст.223 КПК України, бо слідчі та розшукові дії не можуть бути проведені після закінчення досудового слідства ,крім обставин, передбачених ст.333 КПК України.

На підставі ч 3 ст.333 КПК України у разі, коли під час судового розгляду виникне необхідність у встановлені обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження , і вони не можуть бути встановленні або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування певні слідчі (розшукові )дії.

В підготовчому судовому засіданні 28.11.2014 року та в судовому засіданні 05.12.2014 року потерпілий ОСОБА_14 , який безумовно є стороною кримінального провадження звертався до суду з клопотанням про наявність відеозапису події з іншого ракурсу та необхідність перегляду цього відеозапису та допит свідка ОСОБА_18 , клопотання було обговорено належним чином та клопотання було задоволено протокольною ухвалою суду 25.12.2014 року, що не порушує права учасників процесу та вимоги ст.350 КПК України.

У зв`язку з тим, що заходи забезпечення кримінального провадження за ч 1 ст.333 КПК України під час судового провадження здійснюються у відповідності з розділом П Кримінально-процесуального Кодексу України, а заявлена слідча дія не є негласною, вона не потребує винесенню ухвали в нарадчій кімнаті й ухвала може бути винесена протокольно, бо не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, враховуючи необхідність дослідження доказів по кримінальному провадженню в їх сукупності, у зв`язку з тим, що під час судового розгляду виникла необхідність у встановленні та перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не могли бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження (потерпілого) мав право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії, а саме оглянути диск з відеозаписом дослідженої судом події, зроблений з іншого ракурсу та опитати свідка, про наявність якого потерпілому не було відомо з поважних причин.

Аналізуючи доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_11 ОСОБА_17 в тій частині, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, що здобуті неналежним шляхом, суд виходить з наступного:

Частиною першою ст.214 КПК України передбачено ,що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявленням ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Таким чином, отримання відомостей про кримінальне правопорушення з Інтернет-сайту, з джерел масової інформації в час користування певними нанотехнологіями суд вважає можливим і припустимим та, насамперед, таким, що не суперечить вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства.

Дії державного обвинувачення щодо відкриття доказів отриманих під час судового розгляду не суперечить ч.11 ст.290 КПК України, яка передбачає, що «сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.»

Також судом враховані ті обставини, що захист під час судового розгляду кримінального провадження також відкрив докази та надав суду 19.01.2015 року диск «DVD+RW4x» VIDEX, що містить запис події 13.04.2014 року з самого початку ходи, у зв`язку з цим суд приходить до висновку, що й сторона обвинувачення: прокурор та потерпілий ОСОБА_14 так і сторона захисту, захисник ОСОБА_17 під час судового розгляду скористалися своїм процесуальним правом, а саме: відкрили одна одній та надали суду докази, які здобуті під час судового розгляду.

Перед вирішенням питання що визнання винуватості обвинуваченої судом ретельно було перевірено доводи захисту, адвоката ОСОБА_17 стосовно тих обставин, що його підзахисна не скоювала вищевказаний злочин та суд розцінює ці доводи як бажання обвинуваченої та захисту уникнути відповідальності за скоєний злочин(кримінальне правопорушення) та ввести судове слідство в оману. Ці доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , які в судовому засіданні вказали на те, що особу ,яка наносила удари разом з невстановленою досудовим слідством особою вони впізнають, але на момент події в особи було волосся більш світлого тону. Також доводи захисту в цій частині спростовуються оглянутими відеозаписами з місця події, які надані обвинуваченням та є доказами відкритими обвинуваченням у порядку ст.290 КПК України.

Доводи захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_17 в тій частині, що він не погоджується з кваліфікацією кримінального порушення за ч. 2 ст.296 КПК України з посиланням на п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» судом ретельно досліджені.

П.6. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» передбачає наступне « хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч 2 ст.296 КК України у разі участі в злочинних діях декількох(двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті(ст.28КК) мала місце.

Ч 1 ст.28 КК України передбачає, що злочин визнається таким, що скоєно групою осіб, якщо в ньому приймали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Оглядом в судовому засіданні 05.12.2014 року відеозапису на диску DVD+R 16-х « Videx excelenti» загальним обсягом 4,7Гб, який оглянуто досудовим слідством 17.04.2014 року та залучено до матеріалів досудового слідства (том2 арк.33) встановлено, що спочатку удари потерпілому ОСОБА_14 нанесла невстановлена досудовим слідством особа, відносно якої матеріали досудового слідства виділені 11.06.2014 року в окреме провадження постановою прокуратури м. Харкова.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для незастосування кваліфікуючої ознаки кримінального порушення не має.

У відповідності з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» «за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Суд приходить до висновку, що особлива зухвалість при вчиненні хуліганства має місце, насамперед, в нанесенні побоїв потерпілому.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства(хуліганство), яке супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Згідно з дослідженими відомостями щодо особи обвинуваченої ОСОБА_11 встановлено, що вона раніше не судима, не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має постійне місце помешкання , за місцем проживання характеризується позитивно, працює, має на утриманні матір,1927 року народження та доньку, інваліда П групи з дитинства. Винною себе не визнала, ніякого каяття не проявила.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

При призначенні обвинуваченій покарання за скоєне, ураховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченої є можливим з застосуванням до неї покарання, не пов`язанного з позбавленням волі. Суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченої покарання в вигляді обмеження волі.

Підстав для застосування вимог ст.75,76 КК України судом не встановлено.

З рахуванням вимог ч 3 ст.61 КК України перешкод щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_11 покарання у вигляді обмеження волі судом не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_11 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набув чинності 20.04.2014 року, бо формально підпадає під вимоги п.п.в),є) ст.1 вищевказаного Закону. У відповідності до ч 9ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» «Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання».

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_11 про можливість застосування до неї вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набув чинності 20.04.2014 року, але вона від застосування до неї амністії відмовилася, про що повідомила суд письмово.
Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по справі за проведення комплексної комісійної судової криміналістичної експертизи відео-звуко запису та фотопортретної експертизи №5277/6521 від 16.06.2014 року вартістю 2460,00 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченої

на рахунок державного бюджету.

Долю речових доказів по справі: дисків з відеозаписами DVD+R 16-х « Videx excelenti» загальним обсягом 4,7Гб, диску з відеозаписом «DVD+RW4x» VIDEX , залучених до матеріалів кримінального провадження слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374,375 КПК України, -

СУД ПРИСУДИВ:

ОСОБА_19 визнати винуватою за ч 2 ст.296 КК України та призначити їй покарання 1(один) рік 6(шість) місяців обмеження волі.

Судові витрати по справі за проведення комплексної комісійної судової криміналістичної експертизи відео-звуко запису та фотопортретної експертизи №5277/6521 від 16.06.2014 року в сумі 2460,00 гривень стягнути з ОСОБА_11 на користь державного бюджету України.

Речові докази по справі: диски з відеозаписами DVD+R 16-х «Videx excelenti» загальним обсягом 4,7Гб, диск з відеозаписом «DVD+RW4x» VIDEX, залучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів (тридцяти) з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку, який не набув чинності негайно вручається прокурору та обвинуваченій.

Головуючий, суддя: ОСОБА_20

Вирок виготовлено головуючим власноруч в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_20