провадження № 1-кп/200/299/2015 справа № 200/3982/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року квітня дев`ятого дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 , справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Дніпропетровську, українця за національністю, з повною середньою освітою, не одруженого, працюючого двірником, який фактично мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше неоднократно судимого, останній раз 21.06.2011 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за ч. 3 ст. 185, 2 ст. 309 КК України з призначенням у виді остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю з попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2010 три роки один місяць позбавлення волі, з яких на підставі ст. 81 КК України за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2013 звільнений умовно-достроково на 10 місяців та шість днів,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У м. Дніпропетровську поблизу будинку під № 21 на жилому масиві "Тополя-3" ОСОБА_4 умисно підібрав споряджений корпус ручної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, чим без передбаченого законом дозволу придбав придатний для вибуху конструктивно оформлений заряд вибухової речовини в середині січня 2015 року, і з того часу з особистих мотивів умисно зберігав за місцем проживання та носив цей предмет у лівій внутрішній кишені одягненої на ньому куртки, пересуваючись вулицями міста, що присікла міліція 23 лютого 2015 року близько 16 години на проспекті Гагаріна, 112, під час його особистого огляду.

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєному діянні, щиросердно розкаявся та засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засіданні, докладно розповів про встановлені вище обставини злочину. Пояснив суду, що наприкінці січня 2015 року він за будинком під АДРЕСА_2 знайшов схожий на гранату металевий предмет, який з цікавості почав зберігати за місцем проживання та носити при собі у лівій внутрішній кишені куртки. Як зазначив підсудний, 23 лютого 2015 року він приїхав на проспект Гагаріна з метою показати товаришу знайдений предмет, однак на шляху прямування поблизу будинку на проспекті Гагаріна,112, його зупинили співробітники міліції за паління в громадському місці і під час його особистого огляду у присутності понятих виявили та вилучили знайдений ним корпус гранати.

Окрім зізнання підсудного, його вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України. Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють фактичні дані огляду 23.02.2015 під протокол особистих речей пійманого «на гарячому» ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 7-9), що доводять носіння ним в лівій внутрішній кишені одягненої на ньому чорної куртки предмета, який у підсумку описаного вибухово-технічного дослідження за висновком експерта № 70/26-74 від 25.02.2015 (т. 1 а.с. 16-19) відноситься до категорії вибухових речовин, будучи корпусом ручної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, спорядженим зарядом придатної для здійснення вибуху бризантної вибухової речовини.

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудним добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин обвинувачення в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_5 та обставини ним скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а його умисні дії, що виразилися у придбанні, зберіганні та носінні конструктивно оформленого заряду вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує суспільну небезпеку триваючого тяжкого злочину, який посягає на громадську безпеку і характеризується формальним складом в цілях профілактики більш тяжких злочинних посягань.

Вивченням особи схильного до девіантної поведінки підсудного з`ясовано, що за місцем фактичного мешкання він характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. За повного визнання підсудним своєї вини до пом`якшуючих покарання обставин суд згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та проявлене в судовому засіданні щире каяття.

Відповідно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і тяжкості вчиненого злочину, особи винного, його віку і освітньо-кваліфікаційного рівня, суд за стійким внутрішнім переконанням в силу ст. 65 КК України знаходить за необхідне для його виправлення призначити у виді покарання позбавлення волі, визначивши достатній для попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудного спіткає справедлива кара за скоєне за ст. 263 КК України.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину в сукупності з даними про особу винного, стан його здоров`я, спираючись на встановлені обставини справи, слід прийняти до уваги проявлені під виховним впливом судового процесу зміни в особистості ОСОБА_4 , що вказують на його готовність до самоконтролю і правослухняної поведінки, на підставі чого суд вважає можливим виправлення підсудного без відбування покарання із звільненням від такого згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Процесуальні витрати згідно ст. 124 КПК України належить віднести на рахунок підсудного.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчинені передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України незаконного поводження з вибуховими речовинами, призначивши у виді покарання три роки позбавлення волі, від відбування яких згідно ст. 75 КК України звільнити під умовою, що він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_4 згідно з п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Речові докази:

протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 1536 гривень з призначенням платежу: «за послуги НДЕКЦ, висновок експерта № 70/26-74 від 25.02.2015», поклавши процесуальні витрати на рахунок підсудного.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудному та прокурору негайно.
Головуючий