Справа № 203/1209/15-к
Провадження № 1-кп/0203/149/2015
У Х В А Л А
24 березня 2015 р. Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000499 від 14.02.2015р., за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року, обвинуваченій ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 27 березня 2015 року.

Прокурор в судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 строком на 60 діб, пославшись на наявність ризиків впливу обвинуваченою на свідків по справі, а також на можливість ОСОБА_5 переховуватися від слідства.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник, заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили суд змінити застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши думку учасників, дослідивши доводи заявлених клопотань, суд вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 виходить із наступного.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, судове дослідження доказів по справі не проведене, а отже перебуваючи на волі обвинувачена зможе перешкодити встановленню істини у справі, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності, продовжити вчинення кримінальних правопорушень.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема відсутність у ОСОБА_5 хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою, відсутність постійного місця роботи, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, розмір майнової і моральної шкоди, у завданні якої обвинувачується обвинувачена.

Враховуючи наявність ризиків вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку, що для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченою покладеного на неї процесуальних обов`язків, необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 строком на 60 днів із дня, закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначеного ухвалою суду від 26 лютого 2015 року.

Отже, із врахуванням викладеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Водночас, суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.

В задоволенні клопотань обвинуваченоїОСОБА_5 і її захисника відмовити.

Продовжити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 травня 2015 року включно.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1