Справа 4-82/08
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27
серпня 2008 р.
м. Тячів

Тячівський
районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі:
Пальонна М.Є.

з участю прокурора:
Багара М.Ю.,

захисника:
ОСОБА_3.,

скаржника ОСОБА_2., слідчого СВ
Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області Корнута О.М.,
потерпілогоОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Тячів скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про порушення кримінальної справи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2. звернувся в суд з
скаргою на постанову слідчого про порушення кримінальної справи.

В своїй скарзі скаржник ОСОБА_2. просить скасувати
постанову слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України від 08.06.2008 р. про
порушення проти нього кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ст.
296 ч. 4 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою слідчого СВ
Тячівського РВ УМВС України О.М. Корнута проти нього порушена кримінальна
справа за ознаками злочину передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України за те, що
30.06.2008 року близько 10 год. в с. Калини він на власному автомобілі
«Шевролет» приїхав на територію приватного підприємства «ОСОБА_1», яке
знаходиться в с. Калини, по вул. Леніна 14 «б» та належитьОСОБА_1, де грубо
порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, затіяв сварку з гр.ОСОБА_1. у ході якої
почав погрожувати йому вбивством, наніс останньому удар у підборіддя, після
чого взяв з заднього сидіння власного автомобіля пістолет НОМЕР_1 , калібру 9
мм., який згідно дозволу № 186/05 виданий йому 05.06.2006р. , зробив з даного
пістолета один постріл угору і один у напрямку ОСОБА_1., однак, не влучивши у
нього, поклав пістолет знову у салон автомобіля, після чого кинув каменем у
сторону ОСОБА_1., але у нього не влучив і через деякий час поїхав з місця події
у невідомому напрямку. В результаті вказаних дій потерпіломуОСОБА_1. спричинено
тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, а також забою м'яких
тканин потиличної області голови та забійної рани слизової оболонки нижньої
губи, які згідно акту СМО № 497 від 01.07.2008 р. відносяться до групи легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Постанову про порушення проти нього кримінальної справи
за ознаками ст. 296 ч. 4 КК України вважає незаконною та необгрунтованою,
оскільки достатні дані, які б вказували, що в його діях є ознаки злочину передбаченого
диспозицією вказаної статті в матеріалах дослідчої перевірки відсутні.

Так, відповідно до вимог ст. 94 ч. 2 КПК України
кримінальна справа може бути порушена тільки у випадках, коли є достатні дані,
які вказують на наявність ознак злочину.

Диспозицією ст. 296 КК України передбачено, що
суб'єктивна сторона хуліганства характеризується умисною формою вини і мотивом
явної неповаги до суспільства. Відсутність у вчиненому мотиву явної неповаги до
суспільства свідчить і про відсутність хуліганства, хоча б дії винного в тій чи
іншій мірі порушували громадський порядок і характеризувались застосуванням
насильства до потерпілого і т.п..

Слідчий при вирішенні питання порушувати чи відмовляти в
порушенні кримінальної справи зобов'язаний з'ясувати всі фактичні обставини
справи у тому числі направленість умислу, мотиви, ціль, наслідки і характер дій
кожного з осіб, а також чи супроводжувались ці дії порушенням громадського
порядку і явною неповагою до суспільства. При цьому слідчому належить навести
конкретні дані, що стверджують наявність ознак складу злочину-хуліганства, а
також обгрунтувати їх наявними в матеріалах справи даними, а не просто
констатувати, без належного обґрунтування, наявність факту грубого порушення
особою громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, як це
зробив слідчий в оскаржуваній ним постанові.

Слідчий, хоча одним словом і навів дані про те, що між
ним і гр. ОСОБА_1. була сварка, однак висвітлив це в постанові однобоко
вказуючи, що він затіяв сварку і не розкрив її суті, хоча в матеріалах
перевірки наявність даного факту підтверджується беззаперечно та достовірно.
Фактичні обставини, що випливали з матеріалів перевірки чітко характеризують
направленість його умислу та мотиву при вчиненні дій, що мали місце під час інциденту
з гр.ОСОБА_1. без його подвійного розуміння та тлумачення. Дані обставини з
достовірністю підтверджують, що в його діях відсутня така ознака злочину, як
грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Так, в постанові слідчого відсутні дані про те, з якою
метою він приїхав на територію ПП «ОСОБА_1», хоча в матеріалах перевірки такі
фактичні дані маються. Справа в тому, що гр.ОСОБА_1. незаконно на протязі
значного часу утримує у себе автомобіль марки УАЗ 452, який його батько купив у
гр.. ОСОБА_4., за яким по документам зареєстрований автомобіль, що
стверджується розпискою, що була в матеріалах перевірки.

З метою мирного добровільного врегулювання даного
питання, він й приїхав до ОСОБА_1. на територію підприємства і просив його, щоб
він добровільно видав автомобіль. ОднакОСОБА_1. відмовився це зробити, сказав,
щоб він приніс йому від батька розписку. Він приніс таку розписку, після чого
він знову з надуманих причин відмовився видавати йому автомобіль і знову
просив, щоб пішов з'ясувати у батька надумані ним претензії, які він має до
власника автомобіля. Після того як він втретє прийшов за автомобілем між нами
зав'язався обоюдний спір, (оскількиОСОБА_1., як він зрозумів, робить з нього
«дурачка»), під час якого вони взаємно почали один одного ображати різними
словами. Він зачепив автомобіль марки УАЗ 452 вірьовкою до свого автомобіля і
намагався його відбуксирувати, однакОСОБА_1. почав чіплятись руками за його
автомобіль намагаючись його зупинити, ліг на землю і перешкоджав вільному
проїзду руху його автомобіля. Розв'язання конфліктної ситуації між нами почало
проявлятись у тому, що він відштовхнув ОСОБА_1. від автомобіля від чого він
упав на землю, а йому ним також було заподіяні легкі тілесні ушкодження, що
стверджується актом судово-медичного освідчення. Оскільки існувала реальна
загроза, що їхня суперечка може перерости в серйозну бійку з настанням більш
важких наслідків, як для нього, так і для ОСОБА_1. та з метою попередження
нанесення один одному ударів та застосування один до одного фізичної сили та
спричинення більш тяжчих тілесних ушкоджень, він дійсно взяв пістолет, який
зареєстрований за ним на законних підставах і зробив два попереджувальні
постріли вверх та в землю, після чого пішов в сторону свого автомобіля. Боячись
нападу зняв з землі камінь і не цілячись ні в кого викинув його, а потім сів в
автомобіль і поїхав. Жодних намірів вистрілити в гр..ОСОБА_1. або спричинити
йому вогнепальною зброєю будь-яких тілесних ушкоджень в момент розв'язання
конфліктної ситуації або в майбутньому він не мав і не міг мати, що є абсолютно
очевидним фактом. Вважає, що це було очевидним і для гр. ОСОБА_1..

Вважає, що при таких обставинах слідчий оцінив наявні в
матеріалах перевірки факти упереджено і зробив неправильні висновки, щодо наявності
ознак злочину в його діях. Окрім того, слідчий неповно та неправильно висвітлив
в постанові про порушення кримінальної справи всі обставини, які малися в
матеріалах перевірки. Це стосується, зокрема, наміру
та мотивів, з яких він прийшов на територію підприємства «ОСОБА_1», (з
постанови випливає, що він нібито прийшов затіяти сварку), не розкрито в чому
конкретно полягає погроза вбивством та яким способом вона вчинена, безпідставно
вказано, що він робив постріли та кидав каменем саме в гр.ОСОБА_1., але не
влучив у нього, не описані також діїОСОБА_1. зроблені ним відносно нього, як
до, так і після сутички у зв'язку з чим слідчим викривлені та перекручені
дійсні обставини, які відбувались між ним та гр.ОСОБА_1., а також його дії
штучно підведені під ознаки злочину передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України.

Оскільки між ним та гр.ОСОБА_1. існували неприязні
стосунки, під час з'ясування відносин він діяв відносно нього також
неправомірно, його дії не були направлені на порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства, а на врегулювання конфліктної ситуації,
яка існувала між ним та гр.ОСОБА_1, з приводу спірного автомобіля, то в його
діях відсутній будь-який склад злочину передбачений Кримінальним кодексом
України.

Жодних даних в матеріалах перевірки також не було, які б
підтверджували, що він мав намір застосувати вогнепальну зброю для нанесення
тілесних ушкоджень, що вказує на відсутність відповідної кваліфікуючої ознаки
передбаченої ч. 4 ст. 296 КК України та свідчить про упередженість слідчого при
прийнятті рішення.

У зв'язку з наведеним постанова слідчого
Корнута О.М. про порушення проти нього кримінальної справи є незаконною і
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2. просить скаргу
задовольнити.

Слідчий Корнута О.М. в судовому засіданні ствердив, що
дана скарга є безпідставною тому просить її відхилити.

В судовому засіданні потерпілийОСОБА_1. ствердив, що 30
червня 2008 року до нього на автосервіс прийшов ОСОБА_2. за автомобілем, який
належить ОСОБА_4., однак він відмовився віддати автомобіль ОСОБА_2., так як він
йому не належить. Внаслідок цього між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_2.
наніс йому декілька ударів, та застосував проти нього вогнепальну зброю, тобто
стріляв у нього. Вважає постанову слідчого про порушення кримінальної справи
проти ОСОБА_2. законною, та просить в задоволенні скарги ОСОБА_2. відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали на
підставі яких було порушено кримінальну справу та матеріали скарги, суд
вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого
СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 08 липня 2008 року порушено кримінальну справу проти ОСОБА_2, 03.04.1972 р.н.,
мешк. смт. Дубове, вул. Калініна, 145, за ознаками злочину, передбаченого ст.
296 ч. 4 КК України, за те що 30.06.2008 року, близько 10 години, в с. Калини
ОСОБА_2, на власному автомобілі «Шевролет», приїхав на територію приватного
підприємства «ОСОБА_1», яке знаходиться в с. Калини по вул. Леніна, 14 «б» та
належитьОСОБА_1, де, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, затіяв
сварку з гр.ОСОБА_1., у ході якої почав погрожувати йому вбивством, наніс
останньому удар у підборіддя, взяв з заднього сидіння власного автомобіля
пістолет НОМЕР_1 калібру 9 мм., який згідно дозволу №186/05 виданий ОСОБА_2.
05.06.2006 року, зробив з даного пістолета один постріл угору і один у
напрямкуОСОБА_1., однак, не влучивши у нього, поклав пістолет знову у салон
автомобіля, після чого кинув каменем у сторону ОСОБА_1., але у нього не влучив
і через деякий час поїхав з місця події у невідомому напрямку. У результаті
вказаних дій, ОСОБА_2. спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді струсу
головного мозку, а також забою м'яких тканин потиличної області голови та
забійної рани слизової оболонки нижньої губи, які згідно акту СМО № 497 від
01.07.2008 року відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним
розладом здоров'я.

Приводом до порушення кримінальної справи є
заява гр. ОСОБА_1.

Підставами до порушення кримінальної справи є
достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину, а саме: протокол огляду
місця події, пояснення очевидців, потерпілого, акт добровільної видачі 9 мм.
ПМР ОСОБА_2. та інші матеріали перевірки.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2. та його
захисникОСОБА_3. не навели суду доказів на підставі яких, суд повинен би був
скасувати оскаржувану постанову.

Разом з цим при порушенні кримінальної справи вимоги
ст.ст. 94, 97, 98 КПК України були додержані.

Керуючись ст. ст. 94 , 97 , 98 , 99 , 236-7 , 236-8 КПК
України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України від 08 липня 2008
р. про порушення проти нього кримінальної справи за ознаками злочину
передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, -
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області протягом семи діб з
наступного дня після її проголошення через Тячівський районний суд.

Суддя Тячівського

районного суду: С.М. Ляшко