Справа № 443/2324/14-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/434/15 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальну справу № 443/2324/14-к про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грусятичі Жидачівського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 22 січня 2015 року

в с т а н о в и л а :
Вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 22 січня 2015 року ОСОБА_8 засуджена за ч.3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки один місяць позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28 січня 2013 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання 3 (три) роки два місяці позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами.
ОСОБА_8 визнана винною в тому, що в ніч на 15 грудня 2014 року з метою таємного викрадення чужого майна проникла в сарай господарства ОСОБА_9 в с. Бориничі Жидачівського району Львівської області, звідки таємно викрала шість курей загальною вартістю 600.00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 призначене покарання вважає надто суворим і покликається на те, що вона раніше судима, але судимість погашена; вона є пенсійного віку, тяжко хворіє, вину визнала, у вчиненому розкаялась, підпадає під амністію, умови іспитового строку не порушувала; судом на її прохання надати захисника їй було відмовлено, а сама захистити себе вона не змогла.
До апеляційного суду обвинувачена подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченої в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи апелянта про істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його суворість колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.
Покарання обвинуваченій призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченої, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання, щирого каяття у вчиненому, активного сприяння розкриттю злочину, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією ч.3 ст. 185 КК України.
Доводи обвинуваченої про незадовільний стан здоров`я не можуть розцінюватись апеляційним судом як підстава для зміни вироку.
Усі дані про особу обвинуваченої (в тому числі й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі) були предметом дослідження в суді першої інстанції та враховані судом при призначенні ОСОБА_8 найбільш наближеного до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст. 185 КК України.
Вироком Миколаївського районного суду Львівської обл. від 28 січня 2013 року ОСОБА_8 засуджена за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю два роки.
Оскільки новий злочин ОСОБА_8 вчинила протягом визначеного іспитового строку, суд правильно призначив їй до реального відбуття остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.
При призначенні ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків суд, врахувавши усі обставини справи та особу обвинуваченої, обґрунтовано застосував принцип часткового складання й до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської обл. від 28 січня 2013 року.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість, немає.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі є справедливим і за своїм видом і за розміром.
Твердження обвинуваченої про порушення її права на захист матеріалами справи не підтверджується. Так, з технічного запису судового засідання вбачається, що після ознайомлення її з правами ОСОБА_8 не виявила бажання мати захисника, а до визначеного у ст. 52 КПК України переліку осіб, у кримінальному проваджені щодо яких передбачена обов`язкова участь захисника, обвинувачена не входить.
ОСОБА_8 не підпадає під дію Закону України "Про амністію у 2014 році" і не підлягає звільненню від покарань, призначених вироком Миколаївського районного суду Львівської обл. від 28 січня 2013 року та вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 22 січня 2015 року, відповідно до ст. 1, пункту "в" ст. 8 цього Закону як така, що попереднім вироком була засуджена за тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, із звільненням судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинила умисний тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою й приходить до висновку, що призначене обвинуваченій остаточне покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .