Ухвала

іменем україни

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів:при секретарі за участю прокурора виправданогоОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056, за обвинуваченням

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця Оратівського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 3 вересня 2013 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у зв'язку з не доведенням вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та виправдано за ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 5 грудня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі заступник прокурора Вінницької області просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6, в зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, вважаючи оскаржувану ухвалу необґрунтованою та немотивованою. Вважає, що матеріали кримінального провадження слід направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому не погоджується з висновками суду щодо не доведення стороною обвинувачення наявності в діях ОСОБА_6 складу інкримінованих йому правопорушень. В обґрунтування доводів поданої касаційної скарги прокурор зазначає, що не оцінивши належним чином докази, що мають істотне значення для прийняття правильного рішення, в порушення вимог закону, апеляційний суд відкинув докази сторони обвинувачення, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6 зазначає, що вважає оскаржувану прокурором ухвалу апеляційного суду законною та обґрунтованою, і тому просить залишити її без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він, будучи працівником правоохоронного органу та суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обіймаючи посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, 13 листопада 2012 року повідомив ОСОБА_8, що передає у Вінницький міський суд Вінницької області матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та шляхом обману запевнив останнього, що може посприяти у вирішенні питання про призначення йому судом за вчинене правопорушення покарання у виді адміністративного штрафу, а не іншого, більш тяжкого виду покарання.

14 листопада 2012 року приблизно о 10.20 год., ОСОБА_6 у сквері Козицького в м. Вінниці зустрівся з ОСОБА_8 та його знайомим ОСОБА_9, та, дізнавшись про наявність у ОСОБА_8 коштів в сумі 2000 грн., які фактично зберігались у ОСОБА_9, погодився вирішити раніше обговорене питання за умови передачі йому грошових коштів.

ОСОБА_8, розуміючи, що ОСОБА_6 являється працівником правоохоронного органу, службовою особою - представником влади, будучи введеним останнім в оману, реально сприймав спроможність ОСОБА_6 вплинути на рішення суду, погодився на виконання вищевказаної пропозиції ОСОБА_6 і того ж дня близько 10.30 год. поблизу приміщення Вінницького міського суду Вінницької області, розташованого за адресою АДРЕСА_2, ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 2000 грн., які в присутності останнього передав йому ОСОБА_9, чим вчинив підрив авторитету органів державної влади, тим самим заподіявши істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_5, який підтримав касаційну скаргу прокурора, думку ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Ухвала апеляційного суду повинна відповідати вимогам ст. 419 КПК України.

Як вбачається із ухвали апеляційного суду, колегія суддів дотрималась вимог зазначеного закону та прийшла до обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення з наведенням в своїй ухвалі мотивів прийнятого рішення. З таким висновком погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в основу обвинувачення ОСОБА_6 покладено матеріали отримані внаслідок проведення негласних слідчих дій за нормам кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року, а саме: акт помітки грошових купюр від 14 листопада 2012 року; протокол огляду від 14 листопада 2012 року; аудіозаписи телефонних розмов та їх роздруківка зроблена ОСОБА_9 визнані судом такими, що є недопустимими доказами, оскільки вчинені з порушенням норм КПК України в редакції 1960 року.

Так, акт помітки грошових коштів від 14 листопада 2012 року вчинений не уповноваженою особою; протокол огляду та вилучення у ОСОБА_6 грошових коштів не підписаний учасниками слідчої дії та особою, якою складався даний протокол, що порушує вимоги ст. 85 КПК України в редакції 1960 року.

Крім того, аудіозаписи телефонних розмов проведені ОСОБА_9 за власної ініціативи, без відповідного дозволу суду та необхідних повноважень з метою фіксування можливого вчинення злочину працівниками міліції.

Під час досудового розслідування відповідні експертизи щодо автентичності даних аудіозаписів, належності голосів відповідним особам не призначалися і не проводилися. Роздруківка аудіозаписів телефонних розмов складена невідомою особою у довільній формі, не містить жодних даних щодо місця та дати складання, не підписана уповноваженою на це особою. При оцінці даного доказу суд обґрунтовано послався на Рішення Конституційного суду України № 12-рн/2011 від 20 жовтня 2011 року відповідно до якого обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних , одержаних с порушенням порядку встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» особою не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що грошові кошти він мав передати ОСОБА_10, як гроші опинилися у ОСОБА_6 він не знає, також він не вів ніякі розмови на предмет передачі останньому грошових коштів. Ці обставини підтвердив і свідок ОСОБА_9

Доводи самого ОСОБА_6 про те, що гроші, які йому передав ОСОБА_9 призначалися для сплати штрафу, що міг бути призначений ОСОБА_8 судом, ніякими доказами не спростовані.

Доводи касаційної скарги прокурора про те, що судом було порушено принцип змагальності сторін були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та свого підтвердження не знайшли.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з урахуванням прийнятого рішення касаційного суду від 24 липня 2014 року, в межах повноважень та в межах апеляційної скарги, з дотриманням принципу рівності та змагальності сторін повторно розглянув апеляційну скаргу прокурора та відмовив в її задоволенні.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та з наведеними в ній висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_6, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 5 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3