справа № 1 -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року Каланчацький районний суд

під головуванням судді Кравченко К.В.

при секретарі Мазур Л.П.

за участю прокурора Мельниченко
В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця смт. Каланчак Херсонської області, громадянина України, освіта
середня-спеціальна, не працюючого не одруженого, що проживає за адресою: смт.
Каланчак, АДРЕСА_1, раніше судимого Житомирським
районним судом в 1998 році за ст. 229-6 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, в 2000 році Каланчацьким районним судом за ст. 196-1 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, в 2001 році Каланчацьким районним судом за ст. 141 ч.З, 44,42 ч.З КК України строком на 3 роки позбавлення волі, - за ст. 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1. 1 жовтня 2006 року о 12 год. ЗО хвил., знаходячись в домі АДРЕСА_2 в смт. Каланчак Херсонської області в стані алкогольного сп'яніння, з погрозою застосування фізичного насильства до ОСОБА_2 відкрито заволодів належним їй
мобільним телефоном „Самсунг С-230", вартістю 530 гривень, яким розпорядився на свій розсуд.

Підсудний ОСОБА_1. винними себе за ст. 186 ч.І КК України не визнав, та пояснив, що 1 жовтня 2006 року о 12 год. ЗО хвил. після вжиття пляшки пива прийшов до своєї племінниці ОСОБА_2 у якої попросив
дати йому для тимчасового користування її мобільний телефон „Самсунг С-230", пообіцявши його повернути. Вона погодилася
та дала йому цей телефон, а її брат
ОСОБА_3 вставив в цей телефон його сім карту і передав йому. Наступного ранку
він виїхав до АР Крим на

2

заробітки, а
телефон, який він взяв
у ОСОБА_2. повернув їй через
водія автобусу.

Незважаючи на
невизнання підсудним своєї вини, вина підсудного в інкримінованому йому злочині
повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

·
потерпіла ОСОБА_2. в судовому засіданні пояснила, що 1 жовтня 2006 року біля 12.30 год., коли вона
знаходилася в дома, прийшов ОСОБА_1 і попрохав дати йому для тимчасового користування
її мобільний телефон. Вона відмовилась дати телефон, і ОСОБА_1. почав
погрожувати їй застосуванням до неї фізичної сили, що вона сприйняла як реальну
загрозу для свого життя та здоров'я, оскільки ОСОБА_1. був в стані алкогольного
сп'яніння. Злякавшись погроз ОСОБА_1., вона змушена була віддати йому свій
мобільний телефон „Самсунг С-230" вартістю 530 гривень. В подальшому телефон їй був повернутий.

·
свідок ОСОБА_3. в судовому засіданні пояснив, що 1 жовтня 2006 року ОСОБА_1.
приблизно о 12 годині
прийшов до них додому в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1. розмовляв з
сестрою, у якої він просив дати йому мобільний телефон, але сестра не
погоджувалася. Тоді ОСОБА_1., погрожуючи їй, змусив її віддати телефон. Сестра
була налякана і знаходилася в пригніченому стані.

·
свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що від
своєї доньки знає, що 1 жовтня
до них додому біля 12 години
приходив ОСОБА_1. і забрав у неї мобільний телефон;

·
свідок ОСОБА_5., покази якого були оголошені в судовому
засіданні, пояснив, що 1
жовтня 2006 року
його брат ОСОБА_1. приходив в його дім та забрав у його доньки мобільний
телефон. В той же день о 21.00
години ОСОБА_1. знов прийшов до них додому і він наказав йому віддати
телефон, але ОСОБА_1. відмовився це зробити.

Вина підсудного підтверджується
також дослідженими в судовому засіданні наступними матеріалами справи:

·
протоколом очної ставки від 22.12.2006р. між підсудним
ОСОБА_1. та потерпілою ОСОБА_2., в ході котрого потерпіла підтвердила дані нею
свідчення;

·
протоколом очної ставки від 22.12.2006р. між підсудним
ОСОБА_1. та свідком ОСОБА_3., в ході якого свідок ОСОБА_3. повністю підтвердив
свої показання;

На підставі
вищезазначеного суд вважає, що винність підсудного у вчинені злочину доведена
повністю, оскільки направленість його наміру

3

на відкрите викрадення чужого
майна, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілої, повністю підтверджується сукупністю досліджених
судом доказів. Дії ОСОБА_1. повинні бути кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК
України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою
застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинений повторно.

Цивільний позов по справі не заявлений.

При визначенні
виду та міри покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого,
особу підсудного, до обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення
злочину повторно та в стані алкогольного сп'яніння, до обставини, що пом'якшує
покарання суд відносить добровільне відшкодування завданого збитку, тому
вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від
суспільства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним
ОСОБА_1 в скоєні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому міру покарання - (4) роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком
2 роки.

На підставі п.
З, 4 ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого з'являтись на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої системи та повідомляти їх про зміну місця проживання.

Міру запобіжного
заходу „тримання під вартою" до набрання вироком законної сили змінити на
підписку про невиїзд, звільнивши засудженого ОСОБА_1. з-під варти в залі суду.

В разі звернення
вироку до виконання зарахувати ОСОБА_1. в строк відбування покарання час його
знаходження під вартою з 22.12.2006
року по 25.01.2007 року.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області протягом 15 діб з моменту
оголошення, засудженим в цей же строк з моменту вручення копії вироку.