Справа № 301/879/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" червня 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
українця, громадянина України,
уродженця с.Білки, Іршавського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, працюючого водієм у приватного підприємця, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не судимого
за ч.2 ст.286 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 18 січня 2015 року близько 18.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи в темну пору доби, технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту с.Приборжавське, вул..Центральна, у напрямку с.Луково, Іршавського району, виїхав на смугу зустрічного руху, проявив неуважність, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.1.3, 1.4, 1.5, 2.3 (б.д), 2.9 (а), 2.10 (а, в,г), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустив зіткнення з велосипедом марки «Дорожник Люкс», на якому в зустрічному напрямку рухався ОСОБА_6 , та у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 не зупинив керований ним транспортний засіб і залишив місце пригоди.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 отримав, згідно висновку судово-медичного експерти №36 від 19 лютого 2015 року як легкі тілесні ушкодження так і тяжке, небезпечне для життя тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги ПДР України, а саме:
п.1.3 ПДР визначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила;
п.1.5 ПДР передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків;
Особа, яка створила такі умови, повинна негайно вжити всіх можливих заходів для їх усунення або попередити про них і інших учасників дорожнього руху, орган міліції, власника дороги або уповноважених ним осіб;
п.2.1 ПДР визначає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
п.2.1 (а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
п.2.1 (б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби. Держспецтранслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон);
п.2.3 ПДР визначає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
п.2.3 (б) ПДР бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильність розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.2.3 (д) ПДР не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п.2.9 ПДР визначає, що водієві забороняється:
п.2.9 (а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п.2.10 ПДР визначає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
п.2.10 (а) ПДР негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
п.2.10 (в) ПДР не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
п.2.10 (г) ПДР вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;
п.10.1 ПДР , згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.11.3 ПДР визначає, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії до дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Невиконання водієм ОСОБА_4 пунктів п.1.3, 1.4, 1.5, 2.3 (б.д), 2.9 (а), 2.10 (а, в,г), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину та фактичні обставини у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав повністю, та суду показав, що він 18 січня 2015 року після обіду вживав спиртні напої, а близько 19.00 год. вирішив поїхати до свого швагра ОСОБА_8 , який проживає в с.Луково, Іршавського району. У вказаний час він виїхав із с.Приборжавське у напрямку с.Луково, Іршавського району на власному автомобілі марки ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , який був технічно справним, погода була похмура, без опадів, проте дорожнє покриття місцями було мокрим від талого снігу. Рухаючись в межах населеного пункту с.Приборжавське зі швидкістю 50 км/год., на автомобілі було увімкненне дальнє світло фар автомобіля, в цей час на смузі руху, якою він рухався на асфальтному покритті побачив вибоїни, які вирішив об`їхати, щоб не пошкодити колеса автомобіля, а тому виїхав на смугу зустрічного руху. Саме в цей час, об`їзжаючи вибоїни на дорозі, він побачив як з правої сторони від нього десь на відстані 50 метрів, з бічної вулиці виїхав велосипедист і , переїхавши через дорогу продовжив рух по смузі зустрічного руху. Тоді, він переключив дальнє світло фар на ближнє світло фар і продовжував рух по тій же смузі зустрічного руху дороги. Відстань між ним та велосипедистом дуже швидко скоротилась і в лічені секунди побачив як велосипедист прямо перед його автомобілем. Тоді він загальмував і в якусь мить відбулося зіткнення між керованим ним автомобілем та велосипедом, а саме: передньою лівою частиною бампера автомобіля об заднє колесо велосипеду. В результаті удару, людина, яка керувала велосипедом впала на землю в бік узбіччя, а велосипед відкинуло на узбіччя дороги на сніг. Тоді він сильно злякався за вчинене і не зупиняючи керований ним автомобіль продовжив рух у напрямку с.Луково Іршавського району. Приїхавши в с.Луково він заїхав на подвір`я за місцем проживання швагра ОСОБА_8 і в той час до подвір`я під`їхав автомобіль з якого вийшли хлопці, від яких йому стало відомо, що після його наїзду на велосипедиста вони їхали позаду нього і що вони викликали працівників міліції. У вчиненому щиро розкаявся, цивільний позов визнав частково, а саме в частині матеріальної шкоди визнав вартість пошкодженого велосипеда в сумі 1400,00 грн. та витрати на лікування в сумі 8 123,00 грн. і з яких 5000,00 грн. ним сплачено, 40 000,00 грн. не визнає, оскільки такі витрати згідний сплатити після санаторно-курортного лікування. Що стосується моральної шкоди, то таку визнає в сумі 5 000,00 грн. Просить його строго не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки він є єдиним годувальником у сім`ї, де дружина доглядає малолітню дитини та вони ведуть догляд за тіткою інвалідом першої групи і працює водієм згідно трудового договору від 28 жовтня 2011 року у приватного підприємця.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини та фактичних обставин справи, винність його стверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що 18 січня 2015 року близько 18.00 год. він на власному велосипеді виїхав з дому у напрямку центра с.Приборжавське. Виїхавши на центральну дорогу він переїхав через неї і продовжив рух правим узбіччям дороги в напрямку руху с.Луково до центру с.Приборжавське. В той час надворі вже темніло, погода була похмура, дорожнє покриття було мокрим. Проїхавши 15-20 метрів від свого дому побачив, як йому на зустріч по його смузі руху їде автомобіль на великій швидкості. Тоді він подумав, що водій даного автомобіля об`їде ями на дорозі і знову виїде на свою смуху руху. Проте, відстань між ними зменшувалась, а водій продовжував рух прямо на нього. Тоді, зрозумівши, що автомобіль рухається прямо на нього, він по максимуму з`їхав праворуч , але на узбіччя дороги вздовж були кучугури снігу і йому нікуди було з`їхати, і в той час даний автомобіль здійснив на нього наїзд передньою лівою частиною автомобіля. В результаті удару, він впав на землю в праву сторону, а коли спробував підвестися із землі, то помітив, що його ліва нога викручена в іншу сторону та відчував сильний біль в нозі, і тоді почав голосно кричати, щоб хтось прийшов на допомогу. Автомобіль, який на нього наїхав, не зупинившись поїхав в сторону с.Луково. Лежачи на землі побачив, що його велосипед пошкоджений, а в напрямку з с.Луково рухався автомобіль. Тоді, він зібравши всі свої сили почав махати руками і кричати, щоб даний автомобіль зупинився. Коли автомобіль зупинився біля нього, то з автомобіля вийшли хлопці, яким він розповів, що на нього здійснив наїзд автомобіль, який щойно проїхав їм на зустріч в с.Луково. Тоді один з хлопців залишився коло нього, а інші поїхали наздоганяти автомобіль, який на нього наїхав. Пізніше приїхала карета швидкої допомоги і його відвезли до лікарні, а через декілька днів до нього прийшов ОСОБА_9 , який попросив вибачення, пояснив, що не зупинився бо дуже злякався.
Просить притягнути винного до кримінальної відповідальності та заявляє цивільний позов про стягнення з винного 49 523,00 грн. матеріальної та 150 000,00 грн. моральної шкоди, а всього 199 523,00 грн. завданої злочином шкоди, з яких ОСОБА_4 сплатив 5 000,00 грн. на лікування.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 стверджується також матеріалами справи, зокрема:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.01.2015 року, а саме: в с.Приборжавське по вул.Центральній на відстані 100 метрів від будинку №233 (а.с.11-17);
-схемою місця ДТП від 18.01.2015 року (а.с.18);
-висновком експерта №234 від 22.01.2015 року, згідно якого в крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,73%, що відповідає сильному ступеню алкогольного СП`яніння (забір крові проведено 18.01.2015 року о 20.00 год.). В крові не виявлено:метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (а.с.43-45);
-висновком експерта №233 від 22.01.2015 року, згідно якого в крові ОСОБА_6 не виявлено метиловий, етиловий, пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери (забір крові проведено 18.01.2015 року о 18.32 год.) (а.с.49-51);
-протоколом огляду предметів та фототаблицями до нього від 20.01.2015 року, а саме: автомобіля марки ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 (а.с. 53-56);
-протоколом огляду предметів з фото таблицями до нього від 20 січня 2015 року, а саме: велосипеда марки «Дорожник Люкс» (61-62);
-висновком №34 судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «ВАЗ 2107», д/н НОМЕР_1 , від 11.02.2015 року та фототаблицями до нього, згідно якого на момент огляду і експертного дослідження рульове керування автомобіля ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 знаходилося в працездатному стані і могло виконувати функції, передбачені конструкцією.
На момент огляду і експертного дослідження гальмівна система автомобіля ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані і могла виконувати функції, передбачені конструкцією.
На момент огляду і експертного дослідження система освітлення та світлової сигналізації автомобіля ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані і могла виконувати функції, передбачені конструкцією (а.с.68-.75);
-висновком експерта №36 від 19.02.2015 року, згідно якого на час судово-медичної експертизи у гр.. ОСОБА_6 виявлено такі тілесні ушкодження: саднина шкірних покровів зовнішньої поверхні у верхній третині лівого передпліччя, саднина шкірних покровів зовнішньої поверхні у середній третині лівого передпліччя, на ліву гомілку накладено апарат зовнішньої фіксації -огляду недоступна.
При стаціонарному обстеженні на лікуванні в Іршавській РЛ діагностовано: відкритий багато уламковий перелом обох кісток лівої гомілки.
Вказане тілесні ушкодження могло бути спричинене в терміни, зазначені в обставинах справи, від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, за ударним механізмом спричинення і такими могли бути окремі виступаючі зовнішні частини легкового автомобіля, що рухається, при дотичному передньокрайовому зіткненні з велосипедом, що рухається.
За ступенем тяжкості виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саднин шкірних покровів вказаних ділянок тіла кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень« діагностований клінічно та підтверджений рентгенологічно відкритий багато уламковий переломом обох кісток лівої гомілки за ступенем тяжкості кваліфікується, як тяжке, небезпечне для життя тілесне ушкодження.
На час спричинення йому тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_6 знаходився на велосипеді, обличчям до автомобіля, травмуючи контактування з автомобілем відбулося лівою частиною тіла (верхньою і нижньою лівими кінцівками).
Усі, виявлені при судово-медичній експертизі на тілі ОСОБА_6 тілесні ушкодження є первинними (від контакту з транспортним засобом (а.с.76-82);.
В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху велосипедист ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимоги пункту 12.3 ПДР України.
Технічна можливість уникнути даної пригоди заклечається для гр.. ОСОБА_4 у виконанні вимог ПДР України, а саме пунктів 10.1 та 11.3 даних Правил.
З технічної точки зору причиною даної ДТП стали дії водія автомобіля ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 гр.. ОСОБА_4 , який керуючи транспортним засобом не забезпечив безпеку дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку (а.с.85-88);.
Аналізуючи досліджені в суді докази та матеріали справи, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження, і вина у вчиненні такого йому повністю доведена в судовому засіданні.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вказаний злочин класифікується як тяжкий злочин, особу винного, який судиться вперше, сімейний стан одружений, обвинувачений характеризується за місцем проживання та за місцем роботи позитивно (а.с.96, 97) .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне визнати щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України. Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 судиться вперше, наявність обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, визнання ним своєї вини, часткове відшкодування завданої шкоди, має на утриманні одну малолітню дитину, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст.75 КК України про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Що стосується додаткової міри покарання у вигляді позбавленн права керування транспортними засобами, то враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 працює водієм у приватного підприємця, що стверджується трудовим договором між працівником та фізичною особою від 28 жовтня 2011 року (а.с.38 матеріалів до обв. акту) та відрядною посвідкою (а.с.40 матеріалів до обв. акту), і здійснює міжнародні перевезення, що стверджується подорожнім листом вантажного автомобіля у міжнародному сполученні від 09 травня 2015 року (а.с.41-42 матеріалів до обв. акту) і це є єдиним джерелом доходу його сім`ї, де дружина здійснює догляд за дитиною до трьох років, що стверджується довідкою виконкому Приборжавської сільської ради №552 від 21.05.2015 (а.с.37 матеріалів до обв. акту) та сім`я доглядає за ОСОБА_14 , інвалідом І групи, 1927 року народження, що стверджується довідкою виконкому Приборжавської сільської ради №553 від 21.05.2015 року (а.с.36 матеріалів до обв. акту), та довідкою виконкому Приборжавської сільської ради №30 від 22.01.2015 року (а.с.97), тому суд вважає, що з метою недопущення звільнення обвинуваченого з роботи за можливе не застосувавати додаткову міру покарання.
По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення з винного 49 523,00 грн. матеріальної шкоди та 150 000,00 гривень моральної, і такий підлягає до часткового задоволення з слідуючих підстав.
Що стосується матеріальної шкоди, то така підлягає до задоволення в частині відшкодування вартості велосипеда «Дорожник Люкс» вартістю 1400,00 грн. та витрат на лікування в сумі 8 123,00 грн., що стверджується товарними чеками (а.с.30-35 матеріалів до обв. акту) за мінусом 5 000,00, що вже відшкодовано винним, а всього 4 523,00 грн.. Що стосується 40 000,00 грн на санаторно-курортне лікування, то таке лише планується потерпілим, тому не може стягатися наперед без доказів оплати за лікування.
Що стосується моральної шкоди, то беручи до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_4 внаслідок спричинення в результаті ДТП потерпілому ОСОБА_6 легких та тяжких тілесних ушкоджень було заподіяно фізичний біль, моральні страждання від відчуття фізичної неповноцінності, змін в особистому житті в результаті перенесеної операції та лікування, та беручи до уваги, що заробіток винного становить 1 650 грн., що стверджується довідкою №46 від 19 травня 2015 року (а.с.39 матеріалів до обв. акту), він є єдиним годувальником у сім`ї, де на утриманні знаходиться дружина ОСОБА_15 , дитина ОСОБА_16 , 2014 року народження та бабуся ОСОБА_14 , 1927 року народження, інвалід І групи, що стверджується довідкою виконкому Приборжавської сільської ради №523 від 21 травня 2015, тому суд оцінює моральну шкоду в 50 000,00 гривень.
Речові докази підлягають поверненню власникам.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368,370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину, не виїжджатиме за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4 523,00 (чотири тисячі п`ятсот двадцять три) гривні матеріальної та 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 54 523,00 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять три) гривні завданої шкоди.
Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_4 ;
-велосипед марки «Дорожник Люкс», червоно кольору - повернути власнику ОСОБА_6 (а.с.57,63).
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:ОСОБА_1