Справа № 740/3816/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/399/2015
Категорія - ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001227 від 01.10.2013 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року, -

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Ніжина Чернігівської області, громадянка України, з середньою освітою, розлучена, працююча кондитером на фабриці „Рошен в місті Києві, раніше не судима, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 ,

засуджена за ч.1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 794 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 8000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 4000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених потерпілою за надану правову допомогу адвокатом, а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 393 грн. 12 коп.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 01 жовтня 2013 року біля 13 години 30 хвилин ОСОБА_6 знаходилась на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , де в той самий час, також перебувала ОСОБА_9 . На ґрунті триваючих неприязних відносин між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої, доводячи свій злочинний намір до кінця, умисно завдала ОСОБА_9 по одному удару дерев`яною дошкою в область лівого ліктьового суглобу, лівого плеча та голови зліва, чим спричинила тілесні ушкодження. Після скоєного ОСОБА_6 залишила потерпілу та пішла до свого будинку. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 124 від 18.06.2014 року у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; синці, садна обличчя та струс головного мозку, які за ознакою тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Закритого перелому лівої ліктьової кістки, який, за ознакою тривалості розладу здоров`я, відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Синці сідничної області, які за ознакою тривалості розладу здоров`я, як кожний окремо, так і в сукупності, відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з даним вироком суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що досудове слідство було проведено не повно та не об`єктивно. Зібрані по справі докази не доводять її вину, обвинувачення ґрунтується лише на показах потерпілої та свідків, які мають розбіжності. Не заперечуючи свої вини у заподіянні потерпілій легких тілесних ушкоджень у вигляді синців і саден посилається на те, що такі ушкодження заподіяла в наслідок уявної оборони, оскільки вважала, що існувала реальна загроза життю її дочки - ОСОБА_10 , так як під час конфлікту потерпіла погрожувала їй ножем намагаючись штовхнути ним у спину, що підтверджують висновки експерта при огляді жилету, в якій була одягнена дочка.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 , її захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами.

Так, згідно показань обвинуваченої ОСОБА_6 в суді першої інстанції слідує, що остання вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково та показала, що потерпіла ОСОБА_9 вчинила сварку з її дочкою, вдягла їй пусте відро на голову та приставила ніж до спини. Тому вона захищаючи дочку, дерев`яною дошкою нанесла один удар потерпілій по голові, від чого та впала на землю. Більше ОСОБА_9 вона ударів не завдавала. Закритого перелому лівої ліктьової кістки потерпілій вона не завдавала.

Спростовуючи доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про відсутність у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав для сумніву у їх достовірності не встановлено.

Так, із показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що остання перебуваючи на присадибній ділянці займалась вибиранням буряків. ОСОБА_6 перебуваючи на своїй ділянці почала дорікати її родичами. Вона не звертала на неї уваги. Вибравши буряки, які положила у відро разом з ножем пішла до своєї частини будинку. На подвір`ї її зустріла дочка ОСОБА_6 ОСОБА_10 , яка запитувала про її родичів, на що вона їй відповіла. Вона висипала буряки та пішла до сараю, де зберігається господарський інвентар. До неї підійшла ОСОБА_10 , яка почала знімати її на мобільний телефон. В цей час до неї підбігла ОСОБА_6 , і коли вона обернулась, то отримала удар по лівій руці, від чого відчула сильну біль. ОСОБА_6 тримала в руках шматок дошки, якою нанесла ще удар по передпліччі та боку, а потім по голові. Від чого вона втратила свідомість.

Такі показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, свідок ОСОБА_11 показав, що почувши крики, що його звали на допомогу, вийшов з будинку, де побачив, що ОСОБА_6 біжить до ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 щось знімає на мобільний телефон. Тільки він підбіг до них, то ОСОБА_6 дошкою ударила по лівій руці ОСОБА_9 . Він почав розбороняти їх, але ОСОБА_6 в другий раз ударила дошкою по плечу ОСОБА_9 і йому також частково попало від удару дошкою, але він встиг відхилитись. Третій удар дошкою ОСОБА_6 нанесла по голові ОСОБА_9 , яка впала і втратила свідомість. Перед цим ОСОБА_6 тримала в руці пусте відро, яке вона випустила після удару дошкою по голові. Він бачив, що у відрі був ніж, до цього він ножа не бачив. ОСОБА_9 ножа в руці не тримала.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона чула, як ОСОБА_6 та ОСОБА_9 сварились між собою. Вона бачила, що ОСОБА_6 бігла з палицею до ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_9 кричала і кликала на допомогу. ОСОБА_6 нанесла палкою декілька ударів по різним частинам тіла ОСОБА_9 , в тому числі і по руці. Їх розбороняв її батько. У руках ОСОБА_9 вона ножа не бачила.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку показанням потерпілої та вказаних свідків.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла та свідки давали детальні показання, які узгоджуються між собою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно критично віднісся до показань свідка ОСОБА_10 , яка є дочкою обвинуваченої, та зацікавлена у результаті розгляду кримінального провадження на її користь.

Крім вищевикладених показань вина обвинуваченої ОСОБА_6 повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема протоколами слідчих експериментів, які у своїй сукупності утворюють єдину картину заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Висновком судово-медичної експертизи № 349 від 28.11.2013 року, де зазначено, що у потерпілої ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців та саден області обличчя, закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки та зазначені тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердих тупих предметів з обмеженою вдаряючою поверхнею, по механізму удару, в тому числі від дії дерев`яної дошки та не могли виникнути в результаті падіння потерпілої. (т. 1 а.к.п. 36-38).

Висновками комісійної судово-медичної експертизи № 26 від 14.02.2014 року та № 124 від 18.06.2014 року щодо характеру отриманих ушкоджень, їх локалізації, властивостей, механізму виникнення ушкоджень та ступінь їх тяжкості (т. 1 а.к.п. 42-47, 52-60).

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 щодо ймовірного отримання потерплою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у виді перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки за інших обставин, зокрема питання давності (терміну) спричинення ушкоджень також були перевірені судом першої інстанції.

Так, із висновку призначеної судом додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 232 від 03.12.2014 року вбачається, що комісія експертів прийшла до висновку, що наслідком загоєння перелому лівої верхньої кінцівки є консолідація кісткової тканини на місці перелому з наступним перетворенням її в кістковий мозоль. Комісія експертів вважає можливим утворення закритого перелому лівої ліктьової кістки, що мався у ОСОБА_9 в строк 01.10.2013 року. (т. 2 а. к.п. 92 - 103).

У висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 3 від 14.01.2015 року, зазначено, що після проведеного рентгенологічного дослідження кісток лівого передпліччя і променево-зап`ясткового суглобу від 14.01.2015 року та консультаційного висновку ортопеда - травматолога Чернігівської обласної лікарні від 14.01.2015 року у ОСОБА_9 має місце консолідований перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки, який може бути наслідком травми, отриманої потерпілою 01.10.2013 року. (т. 2 а.к.п. 121 - 134).

Колегія суддів вважає, що під час провадження судового розгляду кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, дотримався засад об`єктивності та неупередженості, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до вимог ст. 94 КК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив показання кожного зі свідків, потерпілої та обвинуваченої з точки зору належності, допустимості і достовірності.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена і її дії вірно кваліфіковано судом першої інстанції за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_9 .

Не змінює факту вчинення кримінального правопорушення і не звільняє обвинувачену від кримінальної відповідальності та не впливає на кваліфікацію злочинних діянь та обставина, що за твердженнями ОСОБА_6 вона начебто припиняла протиправні дії потерпілої ОСОБА_9 , та діяла в стані уявної оборони.

У кримінальному проваджені не встановлено належних, об`єктивних та допустимих доказів протиправних дій ОСОБА_9 по відношенню як до обвинуваченої так і інших осіб, наявність будь-якої загрози останнім з її сторони. Такі твердження ґрунтуються виключно на показаннях обвинуваченої та її дочки, які є прямо зацікавленими особами.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування та розгляді матеріалів кримінального провадження в суді, які були б підставою для скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченої, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.2 ст.409 КПК України підставою для зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання суд, крім іншого, має призначати покарання, максимально індивідуалізуючи його, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Дотримання судом зазначених правил в їх сукупності має гарантувати досягнення визначених кримінальним законом цілей покарання, призначення законних і справедливих покарань, адекватних суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі винного.

Таким чином, колегія суддів, при перевірці рішення суду першої інстанції в частині призначеного покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про її особу, зокрема факт постійного працевлаштування, стан її здоров`я, відсутність судимостей, та враховуючи обставини кримінального провадження, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нових злочинів можливе без ізоляції її від суспільства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.122 КК України до міри покарання призначеної судом першої інстанції.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона на протязі одного року не скоїть новий злочин та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинувачену ОСОБА_14 на протязі іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

У решті даний вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3