Справа № 510/770/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2015 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Рені Одеської області обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 05.02.2014 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чишмікіой Вулканештского району Р. Молдова, гагауза, громадянина Р.Молдова, з неповною середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, маючого на утриманні 4 неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого,

· за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, -

встановив:

До Ренійського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з угодою про примирення обвинуваченого ОСОБА_6 з потерпілою ОСОБА_4 та діючою в її інтересах законним представником ОСОБА_5 .

Згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що 04.02.2015 року о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 в житловому будинку, в одній з кімнат, будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, і яка в подальшому переросла в бійку, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар брючним ременем в область плеча, і один удар кулаком в область нирок. В результаті побиття відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 22/08 від 14.03.2015 р, у ОСОБА_4 виявлений синець у правій поясничній частині тіла, який міг утворитися 04.02.2015 року від дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого в пошкодженнях не відобразилися, можливо, за вказаних обставин. Синець у неповнолітньої ОСОБА_4 згідно висновку вищеозначеної експертизи має незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів і, за цією ознакою, за ступенем тяжкості, згідно п.2.3.5 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» / Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року / відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Означені дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

В ході досудового розслідування 19.03.2015 року сторони кримінального провадження уклали угоду про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України, яка разом з обвинувальним актом, затвердженим прокурором району також 19.03.2015 року, направлена до суду.

Згідно даної угоди сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_6 у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

В ході укладення угоди та в ході проведення досудового розслідування законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 жодних матеріальних вимог до обвинуваченого ОСОБА_6 по відшкодуванню шкоди не заявила.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 і обвинувачений ОСОБА_6 ознайомлені також з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні що до кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим прокурором на підставі заяви потерпілого що до кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що 05.02.2015 року з такою заявою до Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області звернулася неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 .

В ході судового розгляду неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник - мати ОСОБА_5 звернулися до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення кваліфіковане за ст. 125 ч.1 КК України на підставі ст. 46 КК України, пояснюючи, що на теперішній час відносини між обвинуваченим та потерпілою нормалізувались, після скоєних дій вони дійсно примирились, на даний час сторони проживають однією сім`єю, в якій 4 неповнолітніх дітей, батьком однієї дочки в родині являється обвинувачений ОСОБА_6 , мати дітей ОСОБА_5 на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, неповнолітня ОСОБА_4 являється старшою з дітей, на даний час вона закінчила 9 класів середньої школи, збирається виїжджати з села до м. Ізмаїл Одеської області, щоб здобути середню спеціальну освіту. За поясненнями неповнолітньої ОСОБА_4 по обставинам скоєного кримінального правопорушення, у означений час вона вмішалась у сварку матері з обвинуваченим ОСОБА_6 із-за дітей, в ході якої обвинувачений словесно ображав матір, в результаті послідуючих дій ОСОБА_6 неповнолітня отримала від нього вищеозначене тілесне ушкодження. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 просять закрити, якихось матеріальних претензій у зв`язку зі скоєним до нього не мають.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вищеозначеного клопотання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 і її законного представника ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, жалкує і розкаюється у скоєному, пояснює, що вчинив означене кримінальне правопорушення вперше, з потерпілою на теперішній час дійсно примирився і більше ніколи не зробить подібних дій, дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому роз`яснені.

Відповідно до ч.4 ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках, примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Потерпілий, суб`єктивні права якого порушені, має право сам розпоряджатися ними на власний розсуд, у тому числі він вправі навіть звільнити винного від деліктного зобов`язання.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В даному випадку суд враховує роз`яснення, які містяться в п.4 листа № 223-558/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про доповнення до інформаційного листа цього ж суду від 15.11.2012 року № 223-1679/0/4-12 « Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» про звільнення від кримінальної відповідальності осіб на підставі ст.46 КК України, яка має імперативний (обов`язковий) і пріоритетний характер відносно угоди про примирення з призначенням винному покарання, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку (злочин невеликої тяжкості і скоєний обвинуваченим вперше, відсутність шкоди і дійсне примирення з потерпілою) при встановлених обставинах, враховуючи позицію сторін кримінального провадження, ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі вищеозначеної статті 46 КК України, кримінальне провадження відносно нього закрити, та відмовити згідно п.3 ч.7 ст.474 КПК України у затвердженні угоди про примирення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 цього Кодексу.

Згідно ч.2 п.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи позицію сторін кримінального провадження, думку прокурора про можливість задоволення клопотання, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого клопотання на підставі вищеозначених умов закону.

Керуючись ст.ст. 56, 314 ч.3 п.2, 474 ч.7 п.3, 477ч.1, 284 ч.2 п.1 КПК України, ст.12, 46 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення від 19.03.2015 року, яка укладена між обвинуваченим ОСОБА_6 и ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.1 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням. Дане кримінальне провадження - закрити.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не обиралась, речові докази також відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 7 днів з дня її оголошення через Ренійський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Суддя: ОСОБА_1