Справа № 2506/6908/2012 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/795/4/2015
Категорія - ст. 125 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

виправданого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 жовтня 2014 року,

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду зі скаргою приватного обвинувачення про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за те, що 22.07.2011 близько 14-45 біля будинку № 6, по вул. Преображенській у м. Чернігові, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_6 удари рукою по обличчю та правою ногою в тулуб, від яких потерпілий отримав травми у вигляді крововиливу на слизовій верхньої губи, синці та забиття м`яких тканин обличчя, правої верхньої кінцівки тулубу, садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 суд першої інстанції вказав, 22.07.2011 року мала місце бійка між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , в ході якої обидва отримали тілесні ушкодження. Однак, встановити нападника і сторону, яка була змушена захищатися, а відповідно і умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень, що входить до складу ч. 1 ст. 125 КК України, з наданих суду доказів неможливо.

Не погоджуючись з вироком суду потерпілий ОСОБА_6 подав апеляцію в якій просив вирок районного суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вказує, що судом першої інстанції необгрунтовано відхилені всі його докази на доведеність винуватості обвинуваченого, не спростовано його пояснення з приводу обставин викладених у скарзі та наявність у нього тілесних ушкоджень, не досліджені всебічно медичні висновки на підставі яких він отримав тілесні ушкодження, а з не відомих причин в обґрунтування вироку покладено дублікат медичної довідки, яка надана до суду ОСОБА_9 та складена зі слів останнього та пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким взагалі не відомі події, що відбувалися 22.07.2011 року. Так, діагноз ОСОБА_9 , на його думку, складений зі слів самого ОСОБА_9 та нічим не підтверджується, який суд першої інстанції взяв до уваги, що вказує на однобічність та неповноту судового слідства. Також, судом першої інстанції не був досліджений в повній мірі мотив, що побудив підсудного скоїти злочин, а саме, в судовому засіданні ОСОБА_9 надав покази, що з 2009 року був обурений на його родину, оскільки він вважав, що ніби його сім`я незаконно забрала у нього підвальне приміщення, яке має належати йому. Також не з`ясовані та не відображені у вироку всі характеризуючи дані ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача по справі, клопотання ОСОБА_9 про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, думки його адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які вважали, що клопотання ОСОБА_9 підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи, наведені в апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При розгляді справи, суд першої інстанції, допустився порушень вимог ст. 323 КПК України, відповідно до якої, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, ст. 324 КПК України, яка передбачає питання, що вирішуються судом при постановлені вироку.

Однак суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінально процесуального закону під час розгляду справи та ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 376 КПК України (в ред. 1960 року) апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені статтями 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, скасовує вирок чи постанову і закриває справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в ред. 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який законом передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінально процесуальним законодавством відмова держави в особі компетентних органів від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру.

Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, а притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадським роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні злочину 22.07.2011 року. Вирок місцевим судом постановлений 16 жовтня 2014 року. На момент постановляння вироку сплинули строки притягнення особи до кримінальної відповідальності і за наявності згоди підсудного на закриття справи на підставі ст. 49 КК України, суд повинен був справу закрити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_12 подав заяву клопотання про закриття кримінальної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 п. 1 ст. 49 КК України, а вирок скасуванню.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 376, 377 Кримінального процесуального кодексу України ( в ред. 1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 жовтня 2014 року, щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальну справу закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4