справа № 482/674/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області 31.01.2013 року, ІПН НОМЕР_2 , з неповною середньою освітою (9 класів), учня 2-го курсу Новоодеського професійного аграрного ліцею, за спеціальністю кухар-кондитер, не військовозобов`язаного, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, про обвинувачення в скоєні злочинів, що передбачені ст.ст.185ч.2, 304ч.1 КК України;
2. неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області 18.09.2014 року громадянина України, з неповною середньою освітою( 9 класів), учня 2-го курсу Новоодеського професійного аграрного ліцею, за спеціальністю тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, водій автомобіля, не військовозобов`язаного, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого, про обвинувачення в скоєні злочину, що передбачений ст.185ч.2 КК України.
У судовому засіданні при розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого батько ОСОБА_4 , представник ССД Новоодеської райдержадміністрації ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
19 лютого 2015 року, близько 15 години, ОСОБА_3 , перебуваючи з неповнолітнім ОСОБА_4 біля магазину «Троянда», що розташований по вул. Іпатенка в м. Нова Одеса Миколаївської області, запропонував останньому вчинити крадіжку половини вхідних металевих воріт з нежилої території домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване по АДРЕСА_4 , на що останній надав свою згоду.
Після цього, реалізуючи злочині наміри та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 , цього ж дня, 19.02.2015 року, близько 18 години 30 хвилин, прибули до території домоволодіння ОСОБА_8 , що знаходиться по АДРЕСА_4 , де впевнившись в тому, що їх протиправні дії будуть таємними, руками зняли з опорних петель кріплення праву половину металевих воріт, висотою 1,9 м, шириною 1,75 м, вартістю 450 гривень.
Заволодівши та утримуючи при собі викрадену половину металевих воріт, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 в подальшому віднесли і здали її на металобрухт, а виручені від реалізації гроші розділили між собою порівно.
Розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 , тим самим, заподіяли потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 450 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 вчинили кримінальний злочин, що передбачений ст.185ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 19.02.2015 року, близько 15 години, перебуваючи з неповнолітнім ОСОБА_4 біля магазину «Троянда», ОСОБА_3 , маючи корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, він, реалізуючи його, вступив у злочину змову з неповнолітнім ОСОБА_4 , а саме, достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_4 , шляхом висловлювання останньому усної пропозиції про вчинення таємного викрадення чужого майна, викликав у неповнолітнього ОСОБА_4 корисні бажання приймати участь у цьому викраденні, тобто втягнув неповнолітнього у злочинну діяльність.
Після цього, діючи умисно, протиправно, таємно, спільно та за попередньою змовою між собою, реалізуючи корисливі домовленості, вони вдвох, таємно викрали одну половину металевих воріт, вартістю 450 гривень від домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване по АДРЕСА_4 і розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинили тим саме потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 450 гривень..
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.304 КК України, тобто втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 450 гривень, обвинуваченими була відшкодована в ході досудового розслідування справи.
Цивільний позов потерпілою по даній справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаних в суді обвинувачених, які повністю визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, а також інші фактичні обставини по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованих йому в провину злочинах, що передбачені ч.2 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним спільно з неповнолітнім ОСОБА_4 цього викрадення половини металевих воріт від домоволодіння ОСОБА_8 , визнавши всі обставини пред`явленого йому обвинувачення в тому числі і розмір заподіяної злочином матеріальної шкоди. Обвинувачений ОСОБА_3 в суду пояснив, що він був ініціатором цього викрадення і, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_4 є неповнолітній, запропонував остатньому вчинити це викрадення, так як через об`ємність воріт він не міг це зробити сам і зазначив, що ОСОБА_4 погодився на його пропозицію. Пояснив, що після цього, вони вдвох зняли половину металевих воріт з петель кріплення, віднесли і сховали її в покинутому будинку, а наступного дня здали її на металобрухт, а виручені від реалізації воріт гроші розділили між собою порівно, які він витратив на свої нужди. Заявив, що шкоду потерпілій вони повністю відшкодували, попросили в неї вибачення. В скоєному щиро кається та просить суд не карати його суворо, запевняючи в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
З показів допитаного в суді неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він повністю визнав свою провину в інкримінованому злочині, підтвердив свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , які той дав в суді та також заявив, що в скоєному щиро кається і просить суворо його не карати, запевняючи суд в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
Вислухавши покази обвинувачених, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченими своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.2 ст.185 КК України, а обвинуваченим ОСОБА_3 також у злочині, передбаченому ч.1 ст.304 КК України, їх вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з письмової заяви потерпілої ОСОБА_8 про злочин, рапорту працівника міліції, витягу з ЄРДР, обставин викладених в протоколі огляду місця пригоди, довідки про вартість викраденого майна, дійсно вбачається, що від домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , що розташоване по АДРЕСА_4 було таємно викрадено половину металевих воріт, вартість якої складає 450 гривень.
З дослідженої в суді письмової заяви потерпілої ОСОБА_8 , яку вона подала на адресу суду, вбачається, що матеріальних претензій до обвинувачених вона не має і цивільний позов заявляти не буде, просить суд розглянути справу у її відсутність.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинувачених, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу кожного із обвинувачених, суд приходить до висновку, що їх вина в інкримінованих їм в провину злочинах, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі, їх признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами та які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинувачених кваліфіковані: обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.ст.185ч.2, 304ч.1 КК України, а дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.185ч.2 КК України.
Відповідно до вимог ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинувачених являється правильною, а тому суд дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ст.ст.185ч.2, 304 ч.1 КК України, а дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфікує за ст.185ч.2 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ст.185ч.2 КК України, а також вчинив втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, тобто злочин, що передбачений ст.304ч .1 КК України,
Неповнолітній ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ст.185ч.2 КК України.
Вивченням особи кожного з обвинувачених встановлено, що вони являються працездатними громадянами України, які проходять навчання на 2-му курсі Новоодеського професійного аграрного ліцею, де здобувають собі освіту і спеціальність, не військовозобов`язані, не одруженні, проживають у сім`ях своїх батьків, мають задовільний стан здоров`я та не перебувають на обліку у лікарів Новоодеської ЦРЛ, за місцем проживання та навчання характеризуються позитивно, раніше не судимі.
Обвинувачений ОСОБА_4 являється неповнолітньою особою і вчинив злочин у неповнолітньому віці.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілій особі на загальну суму 450 гривень, обвинуваченими відшкодована в добровільному порядку під час досудового розслідування.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
Тому, призначаючи покарання обом обвинуваченим, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєних злочинів, так і враховує обставини їх скоєння, причини та умови, що привели обвинувачених до скоєння цих злочинів та враховує обставини, що характеризують особу кожного з обвинувачених, участь та роль кожного з них у вчинені цього злочину, враховує факт втягнення обвинуваченим ОСОБА_3 неповнолітнього ОСОБА_4 у злочинну діяльність, а також враховує матеріальний та сімейний стан обох обвинувачених, а також всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що пом`якшують їм покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєні обвинуваченим ОСОБА_3 злочини відносяться до категорії тяжкого і середньої тяжкості, а скоєний неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, відноситься до категорії середньої тяжкості і вчинений ним у неповнолітньому віці, шляхом втягнення у його вчинення.
Також суд враховує, що злочини, які інкримінуються в провину обвинуваченим вчиненні ними без зазначення обставин, що обтяжують їм покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, суд враховує повне визнання ними своєї провини, щире каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину, усунення заподіяної потерпілій злочином матеріальної шкоди, шляхом її добровільного відшкодування власнику.
Крім того, суд окремо, додатково, враховує неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 такі обставини, що пом`якшують йому покарання, як вчинення злочину у неповнолітньому віці через втягнення його у скоєння цього злочину обвинуваченим ОСОБА_3 .
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи кожного обвинуваченого, їх ролі та участі у вчинені цього злочину, обставин, що пом`якшують їм покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68, 70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено як санкцією ч.2 ст.185 КК України, так і санкцією ч.1 ст.304 КК України, а за сукупністю злочинів, на підставі ст.70ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, яке на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ним своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, суд вважає, що каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному ним діянні являється щирим, а тому, приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування ним призначеного покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості такого виправлення через звільнення від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України, з випробуванням та із встановлення обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує як характер, обставини та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, так і факт вчинення злочину у неповнолітньому віці, внаслідок втягнення його у скоєння цього злочину іншим дорослим співучасником, умови життя та виховання, склад сім`ї, його поведінку і ставлення то вчиненого, характеристики за місцем проживання і навчання.
Зокрема, суд враховує задовільні умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , його задовільний стан здоров`я та рівень розвитку, другорядну роль та активну участь у вчинені цього злочину та всі інші перелічені вище обставини, що пом`якшують йому покарання, в тому числі, позитивні характеристики за місцем навчання і проживання.
З урахуванням всіх вищезазначених обставин, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості у групі осіб, які діяли за попередньою змовою між собою, суд, відповідно до вимог ст.ст.65-68, 98,103-104 КК України, приходить до висновку, що йому має бути призначене до відбування покарання саме у виді позбавлення волі, але в мешах мінімальної межі, що передбачене як санкцією статті обвинувачення, так і нормами загальної частини КК України.
Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, що позитивно характеризують особу неповнолітнього ОСОБА_4 та пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ним тих негативних наслідків вчиненого злочину та в зв`язку з повним визнанням вини, суд вважає, що таке каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному злочині являється щирим, а тому приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без призначення йому до відбування реального покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості виправлення, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.ст.75, 104 КК України та із встановленням обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Враховуючи відсутність клопотань і прохань осіб, які б могли здійснювати нагляд за неповнолітнім та проведенням з ним виховної роботи, суд позбавлений можливості прийняти процесуальне рішення по покладення такого обов`язку на окрему конкретну особу.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочинів, що передбачені ч.2 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України і призначити йому покарання:
· за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
· за ч.1 ст.304 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
У відповідності з вимогами ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш судового покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, навчання.
Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 6(шість) місяців.
На підставі ст.ст.75 та 104 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та навчання.
Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід у відношенні обвинувачених на досудовому розслідуванні не обирався і прокурором при судовому розгляді справи не ставилось питання про обрання їм такого запобіжного заходу, а тому у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу на час до набрання вироком суду законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженими в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченим і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: