Справа № 592/7722/13-к
Провадження № 1-кс/592/1672/13

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2013 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського райсуду м. Суми Хитров Б.В. за участю прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_1, представника особи, що подала скаргу ОСОБА_2 захисника ОСОБА_3, ОСОБА_4, його захисника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 05.07.2013 року про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся 23.07.2013 року до суду з вищевказаною скаргою вимоги якої обгрнутовує тим, що 22.07.2013 року йому стало відомо про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за фактом ДТП, яка сталась 10.06.2012 року за участю автомобілів Тойота д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7, ОСОБА_5 д.н. ВМ 2777АТ під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 на перехресті вул.. ОСОБА_8 та ОСОБА_8 в м. Суми в ході якої 3 особи, в тому числі двоє неповнолітніх дітей, отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Зазначає, що після ДТП неодноразово виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6, які скасовувались в судовому порядку, в тому числі постановами суду від 08.10.2012 року 28.11.2012 року (залишена без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13.12.2012 року) та ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.03.2012 року.

Останню постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 05.07.2013 року вважає незаконною через те, що під час досудового розслідування не проведені певні слідчі дії, які вказані у судових рішеннях, яким скасовувались відповідні постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи (закриття кримінального провадження).

В судовому засіданні ОСОБА_3 доводи скарги підтримав з вищенаведених підстав.

Суду додатково пояснив, що не визначився зі статусом ОСОБА_2 в контексті вимог п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України, яка передбачає можливість подачі скарги на постанову про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, підозрюваним (або їх представником) в кримінальному провадженні, закриття якого він оскаржує.

Він, тобто ОСОБА_3, вважає, що якщо суд у відповідному судовому рішенні зазначив, що необхідно «можливо розшити коло свідків», то воно обовязково повинно бути розширено, інакше будь-яке рішення за результатами судового розслідування не буде обґрунтованим. Про будь-яких конкретних свідків, які мають певні відомості стосовно певних обставин кримінального провадження та не допитані на досудовому слідстві суду не повідомив.

Також не міг пояснити, яким чином може вплинути наявність (відсутність) позитивної відповіді на питання чи сталось би зіткнення автомобіля ОСОБА_3 з автомобілем Тойота за відсутності попереднього зіткнення ОСОБА_5 з Тойотою з урахуванням тих обставин, що і ОСОБА_5 і ОСОБА_3 рухались безпосередньо перед ДТП по зустрічній для них смузі руху з перевищенням встановленої в населеному пункті швидкості, здійснювали обгін на перехресті, допустили зіткнення з автомобілем Тойота, який рухався попереду них та виконував повороті наліво на обставини встановлені в кримінальному провадженні.

Прокурор вважав, що в ході досудового розслідування неодноразово перевірялись всі обставини ДТП, допитані всі свідки, в Зарічному райсуді м. Суми триває розгляд справи про обвинувачення ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і підстав для задоволення скарги не існує.

Судовий експерт ОСОБА_9, який проводив по справі авто технічні експертизи суду пояснив, що при провадженні експертизи експерт автотехнік аналізує технічну сторону дорожньо-транспортної події, при аналізі було встановлено, що обидва автомобілі мали технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Тойота, а фактичне вирішення питання чи мав можливість автомобіль ОСОБА_9 проїхати повз автомобіля Тойота при відсутності його попереднього зіткнення з ОСОБА_5 експертним шляхом встановити не можливо, такий висновок може мати вірогідний характер, так як механізм утворення ДТП повязаний з участю в ньому саме трьох автомобілів.

Судом встановлено, що 10.06.2012 року близько 16 години на перехресті вулиць ОСОБА_8 в м. Суми сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів

Тойота д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7,

Субару д.н. ВМ 2777АТ під керуванням ОСОБА_4 та

Вольво д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2,

які всі рухались в попутному напрямку до центра міста, при цьому, Тойта рухалась попереду автомобілів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та почала маневр повороту наліво на нерегульованому перехресті. В подальшому, спочатку автомобіль ОСОБА_5 контактував з автомобілем Тойота та змінив траєкторію його руху, а потім з автомобілем Тойта контактував автомобіль ОСОБА_9. В результаті ДТП тілесні ушкодження середньої тяжкості отримали 3 пасажирів Тойоти, в тому числі двоє неповнолітніх дітей.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВС України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з'ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Вважаю, що сукупність зібраних під час досудового слідства доказів, а саме -

висновок судово-автотехнічної експертизи №128 від 16.08.2012 року

висновок судової транспортно-трасологічної експертизи №112 від 16.08.2012 року

висновок судово-автотехнічної експертизи від 1214 від 10.08.2012 року

висновок судово-медичної експертизи №1319 від 22.08.2012 року,

висновок судово-медичної експертизи за №1336 від 22.08.2012 року

висновок судово-медичної експертизи за №1216 від 10.08.2012 року

висновок судово-медичної експертизи за №1335 від 22.08.2012 року

висновки судово-медичної експертизи за №1215 від 14.08.2012 року

зроблені на підставі пояснень учасників ДТП - водіїв 3-х вищезазначених автомобілів та інших свідків пригоди, на підставі проведених слідчих дій по відтворенню обстановки та обставин події, даних медичної документації дають можливість встановити важливі у кримінальному провадженні, повязаному з розслідуванням злочину проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, обставини.

При цьому констатую, що експертом покази ОСОБА_2 стосовно обставин ДТП в частині, що з моменту зіткнення його автомобіля з автомобілем Тойота пройшло 2-3 секунди, які зафіксовані на відеозапису, є технічно не спроможними ( матеріали крим. провадж. а.с 174).

Доводи представника особи, що подала скаргу стосовно того, що органом досудового розслідування не виконано вказівку суду стосовно призначення та проведення експертного дослідження для визначення можливості зіткнення автомобіля ОСОБА_9 з автомобілем Тойота за відсутності зіткнення автомобіля Тойота з автомобілем ОСОБА_5 і не виконання інших слідчих дій, зазначених в судових рішеннях про скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи та ухвалі про скасування постанови слідчого і це є безумовною підставою для скасування постанови слідчого вважаю не обґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 22 КПК України в редакції 2012 року кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання сторонами кримінального провадженнями їх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, за новим кримінальним процесуальним законом суд не наділений повноваженням давати вказівки органу досудового слідства чи прокурору по встановленню певних обставин у кримінальному провадженні, така можливість в рамках КПК України 1960 року передбачалась при направленні справи на додаткове розслідування в порядку ст. 281 КПК України 1960 року та п.13 Постанови Пленуму ВС України від 11 лютого 2005 року N 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»

Обставини відсутності причинного наслідкового звязку між діями водія ОСОБА_4 та настанням наслідків у вигляді отримання трьома пасажирами автомобіля Тойота тілесних ушкоджень підтверджується вищевказаними доказами в їх сукупності, оскільки в ході вищевказаних автотехнічних, трасологічних експертних досліджень встановлено, що обидва водії автомобілів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 до зіткнення рухались з перевищенням швидкості встановленої для руху автомобілів в населеному пункті, обидва знаходились на зустрічній смузі (відносно напрямку їх руху), обидва фактично здійснювали обгін на перехресті вулиць та зіштовхнулись з автомобілем потерпілого на перехресті, але відповідно до висновків судово-медичних експертиз №1319, 1335, 1336 отримання потерпілими від ДТП тілесних ушкоджень від контактування автомобілю Тойота, в якому знаходились потерпілі, з автомобілем ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_4, малоймовірно.

Будь-яких значимих аргументів та доводів, які б давали підстави сумніватись у висновках органу досудового слідства, наявність конкретних обставин чи конкретних осіб, які б дали можливість встановити інші, можливо невідомі слідству обставини ДТП, крім викладених в оспорюваній постанові слідчого, в скарзі на постанову не зазначено та в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 не надано.

Хоча адвокат ОСОБА_3 і не міг визначитись з теперішнім юридичним статусом ОСОБА_2 в кримінальному провадженні закриття якого він оспорює, враховуючи, що оскарження попередніх постанов про закриття справи розпочалось в рамках КПК України 1960 року, який передбачав оскарження постанови про закриття кримінальної справи особою, інтересів якої вона стосується (ст. 236-5 КПК 1960 року), безумовно вказана скарга стосується інтересів ОСОБА_2, якого обвинувачують у скоєнні кримінального правопорушення, вважаю, що розгляд скарги повинен закінчитись вирішенням по суті поставлених в ній питань.

Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що під час кримінального провадження вжиті відповідні заходи для встановлення істини по справі, прийнята слідчим ОВС постанова про закриття кримінального провадження через відсутність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України, є такою, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, є обґрунтованою та законною, а відповідно скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування вищевказаної постанови слідчого такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 307 КПК України, суд, -

Ухвалив:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_10 від 05.07.2013 року про закриття кримінального провадження №0000702 від 26.12.2012 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя Б.В. Хитров