Справа № 282/281/15-к
Провадження № 1-кп/282/32/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000493, який надійшов з прокуратури Любарського району Житомирської області 04 березня 2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дуплинки Новоград-Волинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 22.11.1994 року Любарським районним судом за ст. 81 ч. 4, ст. 45 КК України (в ред. 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 30.05.1996 року Любарським районним судом за ст. 140 ч. 3 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 27.12.2000 року Любарським районним судом за ст. 196-1 ч. 1 ст. 45 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік та штрафу 170 грн.; 18.04.2001 року Любарським районним судом за ст. 212, 213, ч. 3, ст. 42 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі; 15.09.2003 року Любарським районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року і 5 місяців обмеження волі; 24.04.2008 року Любарським районним судом за ст. 297 КК України до 1 року позбавлення волі; 23.05.2003 року Любарським районним судом за ст. 307 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років і 2 місяців позбавлення волі, 13.02.2012 року за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 03.02.2012 року згідно ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 240 годин громадських робіт, які відбув 04.07.2012 року;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Липне Любарського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 03.06.2010 року Любарським районним судом за ч. 2, ст. 186, ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Любарського районного суду від 24.11.2011 року іспитовий строк скасовано, засудженого відправлено для реального відбування призначеного покарання; 27.06.2014 року звільнений від відбування покарання за ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 19.06.2014 року згідно ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
26.12.2014 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_8 , прийшли до житлового будинку громадянина ОСОБА_7 , по АДРЕСА_2 .

Зайшовши до коридору вищевказаного приміщення через вхідні двері, ОСОБА_5 , попросив ОСОБА_4 , допомогти йому перенести ОСОБА_7 , який лежав на підлозі у непритомному стані, до приміщення кухні. Після цього вони перенесли непритомного ОСОБА_7 , до приміщення кухні вказаного житлового будинку та поклали останнього на дерев`яну підлогу спиною донизу.

Перебуваючи у приміщенні кухні ОСОБА_5 , у ході суперечки зі ОСОБА_7 , який вже перебував у свідомому стані та лежав на підлозі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розуміючи протиправність своїх дій, умисно наніс правою та лівою ногами декілька ударів по тілу останнього, а саме у лівий бік тулуба. Під час нанесення ударів ОСОБА_7 , встав на ноги та намагався вийти з приміщення кухні, однак ОСОБА_5 , правою рукою взяв його за верхній одяг та сильно потягнув на себе, від чого ОСОБА_7 , усім тілом ударився об стіну та впав на підлогу. Не підводячись на ноги ОСОБА_7 , присів на підлозі, обпершись спиною до стіни. Після цього ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно наніс численні удари обома ногами по тілу ОСОБА_7 , зокрема в голову, по ребрах, грудній клітці по руках та ногах. Внаслідок нанесених ОСОБА_5 , ударів по тілу ОСОБА_7 , останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому третього ребра справа, саден обличчя, правих кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №90 від 20.01.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, правих кінцівок.

Після нанесення ОСОБА_5 , ударів по тілу ОСОБА_7 , із спальної кімнати до приміщення кухні вказаного житлового будинку увійшов ОСОБА_4 , який на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розуміючи протиправність своїх дій, умисно наніс ОСОБА_7 , який лежав на підлозі, один удар ступнею правої ноги по середині спини в область поперекового відділу хребта, а потім, узявши металевий совок наніс ним п`ять ударів по сідницях останнього, чим завдав йому фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнав повністю, щиросердно розкаявся, повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України визнав повністю, щиросердно розкаявся, повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

Прокурор в судовому засіданні просила врахувати всі обставини справи, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря психіатра , тому вважає що його виправлення можливе із застосуванням покарання у виді громадських робіт а також обвинувавчений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, тому вважає що його виправлення можливе із застосуванням покарання без позбавлення волі із встановленням іспитового строку.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд врахувати всі обставини справи та суворо не карати обвинувачених.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що претензій до обвинувачених не має, просив суд суворо не карати обвинувачених.

Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та ч.1 ст.122 КК України, їх вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, дослідження яких щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №90 від 20.01.2015 року тілесне ушкодження у вигляді перелому третього ребра справа відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, правих кінцівок, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості без короткочасного розладу здоров`я.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 126 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 122 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, який повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, його щире каяття, а також те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря психіатра, враховуючи думки учасників судового процесу, які просили суворо не карати обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе із застосуванням до нього громадських робіт.

Обставинами згідно ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини.

Обставинами згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а тому призначає його в межах санкції ч.1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу який повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, його щире каяття, а також те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, враховуючи думки учасників судового процесу, які просили суворо не карати обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства з призначенням іспитового строку.

Обставинами згідно ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини.

Обставинами згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а тому призначає його в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до ст.. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки передбачені ст. 76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено. Судових витрат по даному кримінальному провадженню немає.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період відбування покарання з випробуванням повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази по справі: металевий совок довжиною 51 см, який належить ОСОБА_7 , вилучений на зберігання в кімнаті для зберігання речових доказів Любарського РВ УМВС після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1