У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Школярова В.Ф., Пекного С.Д.

розглянувши в судовому засіданні у
м. Києві 22 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
помічника прокурора Луцького району Волинської області, який приймав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 10 липня 2007 року,

встановила:

вироком
Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя с.
Радомишль

Луцького району Волинської області,

раніше не судимого, -

засуджено за ч.2 ст.121 КК України
до позбавлення волі строком на 7 років.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він 24 квітня 2006 року, близько 23 години, в
с. Радомишль Луцького району Волинської області, знаходячись біля будинку
культури, умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, кинув дерев'яною
палицею в область голови, а потім наніс численні удари руками та ногами у
голову та тулуб ОСОБА_2., від чого останній отримав тілесні ушкодження,РР внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер у
Луцькій міській клінічній лікарні.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10 липня 2007 року
зазначений вирок змінено. Призначене ОСОБА_1. покарання пом'якшено та
постановлено вважати його засудженим за ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням
ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 5 років.

У касаційному поданні ставиться питання про скасування ухвали апеляційного
суду у зв'язку з невідповідністю призначеного засудженому покарання тяжкості
вчиненого ним злочину і даним про його особу, та направлення кримінальної
справи на новий судовий розгляд до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання задоволенню не підлягає.

Відповідно до фактичних обставин, встановлених судом, дії засудженого
ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковано правильно, що у поданні не
оспорюється.

Твердження прокурора про те, що апеляційний суд призначив покарання, яке не
відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, є безпідставними.

Вирішуючи це питання, суд дотримався вимог ст.69 КК України. Призначаючи
ОСОБА_1покарання з урахуванням обставин, що пом'якшують покарання, суд визнав
їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дійшов
висновку про можливість призначення більш м'якого виду покарання, ніж
передбачено законом.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і
попередження нових злочинів.

Також відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки
кару, а й виправлення засудженого.

Не можна погодитись із доводами подання, що при призначенні покарання суд
мав урахувати, що в ході судового розгляду справи ОСОБА_1. своєї вини не
визнав, у вчиненому не розкаявся, не сприяв суду у встановленні істини у
справі, оскільки такі обставини не є обтяжуючими в розумінні ст.67 КК України.

За таких обставин підстав для задоволення касаційного подання не
вбачається.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У
задоволенні касаційного подання помічника прокурора Луцького району Волинської
області про перегляд ухвали апеляційного суду Волинської області від 10 липня
2007 року щодо ОСОБА_1. відмовити.

судді:

Синявський О.Г.

Школяров В.Ф.

Пекний С.Д.