АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року, -
за участю сторін Кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоровя за місцем його проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вказує на те, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням належним чином не вмотивовано; у вироку не зазначено з яких підстав, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства; не враховано конкретні обставини вчинення злочину, те, що він спричинив небезпечні для життя тілесні ушкодження потерпілому, застосувавши при цьому ніж. Вважає, що призначене покарання не забезпечить основної мети покарання виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав заперечення, в якому просить залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни. Вважає, що вирок суду є справедливим, оскільки судом правильно застосовано діюче законодавство України. Посилається на те, що за своїм психічним станом ОСОБА_6 у момент вчинення кримінального правопорушення, не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За таких підстав, вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.
За вироком суду, ОСОБА_6 01 листопада 2014 року з 13 год. разом зі своїми друзями, в тому числі ОСОБА_10 , святкував день народження у приміщенні кафе-піцерії «Манхетен», по пр. Корольова, 11 в м. Києві, в ході якого вони вживали алкогольні напої. Близько 17 год. цього ж дня ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчуваючи до ОСОБА_10 раптово виниклу неприязнь, витягнув з кишені свого одягу ніж і утримуючи його в правій руці, підійшов до ОСОБА_10 та умисно наніс ним один удар в ліву частину спини, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_10 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, які не оспорювалися і стосовно них відповідно до вимог ст. 349 КПК України докази не досліджувалися. Окрім того, в апеляційній скарзі вони не оспорюються, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи прокурора з приводу неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, визнаний обмежено осудною особою, його відношення до скоєного, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та позитивно характеризується. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого та його психічний стан. Обставиною, що обтяжує покарання, визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, судом обґрунтовано враховано позицію потерпілого ОСОБА_10 , який претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, йому відшкодовано шкоду, що підтверджено розпискою (а.с. 100).

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання дотримано вимоги ст. 65 КК України, а призначене покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи прокурора про безпідставне застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції належним чином обґрунтував прийняте рішення.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність конкретних пом`якшуючих обставин, які судом враховано при призначенні покарання, у тому числі для застосування положень ст. 75 КК України, зокрема згідно висновку судово-психітричної експертизи № 272 від 30 грудня 2014 року, ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; його щирим каяттям та позицією потерпілого ОСОБА_10 .
Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку, не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/1057/2015 Категорія КК України: ч. 1 ст. 121

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_12
Суддя - доповідач: ОСОБА_1