У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Пивовара В.Ф.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
у судовому засіданні 6 грудня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Полтавської області на вирок
Октябрського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця м. Саратова Російської Федерації,

раніше неодноразово судимого, останній раз 17 грудня

2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України

на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі

ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено
за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків
шляхом часткового складання покарань остаточно визначено 2 роки 6 місяців
позбавлення волі.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 23 лютого 2005 року, перебуваючи у
квартирі ОСОБА_2 у м. Полтаві, таємно викрав її майно вартістю 922 грн.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину й правильності кваліфікації
його дій, ставить питання про скасування вироку з направленням справи на новий
судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону при
призначенні засудженому покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
підтримав доводи подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України,
роз'яснень ч. 2 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24
жовтня 2003 року “Про практику призначення судами кримінального покарання”,
якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання
вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю
або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного
за новий злочин,
а також від невідбутої частини
покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Октябрського
районного суду м. Полтави від 17 грудня 2004 року ОСОБА_1 було засуджено за ч.
2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України на 3
роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування
цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Не відбувши зазначеного
покарання, ОСОБА_1 23 лютого 2005 року під час іспитового строку вчинив новий
злочин.

Тому згідно вимог закону обране ОСОБА_1 судом остаточне покарання за
сукупністю вироків мало бути більшим, ніж 3 роки позбавлення волі, проте суд
призначив йому покарання на підставі ст. 71 КК України 2 роки 6 місяців
позбавлення волі, чим неправильно застосував кримінальний закон.

З огляду на викладені обставини колегія
суддів вважає за необхідне вирок суду
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи слід врахувати наведене у
даній ухвалі, перевірити доводи, викладені у касаційному поданні прокурора, і за умови підтвердження обсягу обвинувачення, в якому
засудженого визнано винним за даним вироком,
прийняти рішення, яке б відповідало вимогам
кримінального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання прокурора задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 14
грудня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасувати й направити справу на новий
судовий розгляд.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Канигіна Г.В. Мороз М.А.