В И Р О К
іменем України
"13" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0013091 від 30 вересня 2014 року за обвинувальним актом за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, офіційно непрацюючої, яка має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 20.11.2000 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.3 ст.140 КК України на 3 роки позбавлення волі; 22.10.2003 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі; 28.07.2005 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ст.186ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі; 21.01.2010 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі; 06.11.2014 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ст.ст.15ч.2,185ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.79 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15ч.2,185ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 29 вересня 2014 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходилась в магазині Інтертоп Аутлет, що розташований за адресою: м.Київ, вулиця Малишка, 4-В, при цьому у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці в торгівельному залі дитячу куртку (арк.ха4841), вартістю 1665 гривень 84 копійки, яку сховала у свою сумку, після чого, не сплативши в касі магазину взятий нею товар, направилась до виходу з магазину, однак виконавши всі дії, які вважала необхідними для заволодіння чужим майном, не довела злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки при виході з магазину була затримана працівником охорони, з майном, що належало магазину Інтертоп Аутлет, на загальну суму 1665 гривень 84 копійки, яким ОСОБА_5 намагалася таємно заволодіти.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала, вищезазначені обставини підтвердила та детально і послідовно пояснила, що дійсно 29 вересня 2014 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись в магазині Інтертоп Аутлет, що розташований за адресою: м.Київ, вулиця Малишка, 4-В, вона вирішила вчинити крадіжку чужого майна. З цією метою, вона, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці в торгівельному залі дитячу куртку, вартістю 1665 гривень 84 копійки, яку сховала у свою сумку, після чого, не сплативши в касі магазину взятий нею товар, направилась до виходу з магазину, однак, не довела злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки при виході з магазину була затримана працівником охорони, з майном, що належало магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , на загальну суму 1665 гривень 84 копійки, яким вона намагалася таємно заволодіти.

Свою винність ОСОБА_5 визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, послалася на те, що вчинила такий злочин в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. При цьому пояснила, що зробила для себе відповідні висновки, а також зазначила, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згодна повністю, фактичні обставини справи не оспорювала. Крім того, зазначила, що викрадене майно повернуто потерпілому, який не має до неї будь-яких матеріальних претензій.

Дані обвинуваченою ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченої ОСОБА_5 повністю підтверджується її показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15ч.2, 185ч.2 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також даних протоколу огляду місця події, даних протоколу огляду речей, даних довідки про вартість куртки, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винність ОСОБА_5 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їй злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.ст.15ч.2, 185ч.2 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно, при цьому, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні новонароджену дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , вину у вчиненому визнала, щиро розкаялася, раніше судима, майно потерпілому повернуто.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню новонароджену дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , вину у вчиненому визнала, щиро розкаялася майно потерпілому повернуто, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст.ст.79, 76 КК України, яке буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинила злочин, за який засуджується по даній справі 29 вересня 2014 року, тобто до постановлення вироку Деснянського районного суду м.Києва від 06.11.2014 року, остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Речові докази по справі: дитячу куртку (арк.ха4841), капюшон та пояс, що належать ТОВ МТІ та передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 слід залишити у розпорядженні власника ТОВ МТІ.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст.ст.15ч.2, 185ч.2 КК України і призначити їй покарання за цей злочин у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним цим вироком у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м.Києва від 06.11.2014 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.79, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази по справі: дитячу куртку (арк.ха4841), капюшон та пояс, що належать ТОВ МТІ та передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 - залишити у розпорядженні власника ТОВ МТІ.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: