У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі

головуючого

Кововалова В.М.

суддів

Гошовської Т.В., Пивовара В.М.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

засудженого

ОСОБА_1

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула
в судовому засіданні 5 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 31 серпня 2006 року.

Вироком Семенівського районного суду
Чернігівської області від 14 червня 2006 року засуджено

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця та мешканця смт.Семенівка,

громадянина України, несудимого,

за ч. 3 ст. 296 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік 10 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів засудженому
ОСОБА_1 остаточно призначено покарання -
2 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця м. Києва,

громадянина України, несудимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік 10 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів засудженому ОСОБА_5
остаточно призначено покарання - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути солідарно із засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_6,ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 відповідно 800 грн., 1800 грн. та 400 грн. у відшкодування моральної
шкоди, а на користь останнього ще й 150 грн. у відшкодування матеріальних
збитків.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня 2006 року
зазначений вирок щодо засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_5 змінений.

Дії засудженого ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 296 КК України на ч. 2
ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів засудженому ОСОБА_1
остаточно призначено покарання - 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звільнено від
відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном на 1 рік.

Засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зараховано у строк відбуття покарання час
перебування їх під вартою з 14 червня по
31 серпня 2006 року.

В решті вирок суду залишений без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з урахувань змін, внесених апеляційним судом засуджені
за те, що вони, 14 січня 2006 року, біля 21 години, на перехресті вулиць
Червоної Площі і Першотравневої у м. Семенівка Чернігівської області,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи громадський порядок
із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, діючи групою осіб, вийшли на проїзну частину Червоної площі і,
махаючи руками, змусили зупинитися автомобіль “ВАЗ -2101”НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_7 і, застосовуючи насильство, витягли із салону цього автомобіля
пасажирку ОСОБА_6, при цьому заподіяли їй легкі тілесні ушкодження. Під час
своїх хуліганських дій ОСОБА_1 вихопив із рук ОСОБА_6, яка намагалася зателефонувати
до міліції, мобільний телефон “Самсунг Х 460” і викинув його. Після цього,
засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали руками й ногами наносити удари потерпілому
ОСОБА_7, чим заподіяли йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В цей час до місця пригоди на власному автомобілі під'їхав заступник начальника Семенівського РВ УМВС у
Чернігівській області ОСОБА_4, який був у цивільному одязі. ОСОБА_4 спробував
припинити хуліганські дії засуджених, але ОСОБА_1, продовжуючи свої хуліганські
дії, почав нецензурно висловлювався на
адресу ОСОБА_4, пошкодив куртку
останнього та наніс йому удар рукою в обличчя, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження у виді забою носу.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4, не оскаржуючи
висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, правильності
юридичної оцінки дій ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та призначеної засудженим міри
покарання ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду Чернігівської
області у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
невідповідністю призначеного засудженим покарання внаслідок м'якості. При цьому
зазначає, що апеляційний суд безпідставно виключив з обвинувачення ОСОБА_1
кваліфікуючу ознаку - пов'язане з опором представникові влади, який виконує
обов'язки по охороні громадського порядку, та необґрунтовано перекваліфікував
його дії з ч. 3 на ч. 2 ст. 296 КК України. Крім того, потерпілий посилається і
на безпідставність рішення апеляційного суду щодо застосування до засуджених
ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
прокурора, яка підтримала касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4, засудженого
ОСОБА_1 та його захисників, які заперечували проти задоволення касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи касаційної скарги
потерпілого, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій
ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК
України у касаційній скарзі не
заперечуються.

Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд
необґрунтовано виключив із вироку кваліфікуючу ознаку хуліганських дій ОСОБА_1
- пов'язане з опором представникові влади, який виконує обов'язки по охороні
громадського порядку, у зв'язку з чим неправильно перекваліфікував його дій з
ч. 3 на ч. 2 ст. 296 КК України, є безпідставними та спростовуються матеріалами
справи, із яких убачається, що до конфлікту засуджені не були знайомі з
ОСОБА_4; останній під час подій був у цивільному одязі та, як послідовно
стверджували засуджені, не представлявся їм працівником міліції. За таких
обставин, як правильно зазначив апеляційний суд, свідчень потерпілого ОСОБА_4
про те, що він повідомив засуджених, що він є працівником міліції недостатньо
для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки
хуліганства, як пов'язане з опором представникові влади, який виконує обов'язки
з охорони громадського порядку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано
виключив із вироку вказану кваліфікуючу ознаку хуліганських дій ОСОБА_1 та
правильно перекваліфікував його дії з ч. 3 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 296
КК України.

Що стосується рішення апеляційного суду про звільнення
засуджених на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням, то воно є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Зокрема, апеляційним судом врахована ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані
про особи засуджених, з яких убачається, що вони злочин учинили вперше, раніше ні
в чому осудному помічені не були, працюють, позитивно характеризуються, є
постраждалими внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, одружені, мають на
утриманні неповнолітніх дітей, є людьми молодого віку Крім цього, вони визнали свою вину, щиро
розкаялися у скоєному, добровільно відшкодували завдані матеріальні збитки
потерпілим. За таких обставин, апеляційний суд дійшов правильного висновку про
можливість виправлення засуджених без відбування покарання.

Отже, посилання у касаційній скарзі на необґрунтоване
застосування апеляційним судом ст. 75 КК України та м'якість призначеного
засудженим покарання, є безпідставними.

Підстав для скасування ухвали апеляційного суду з
направленням справи на новий апеляційний розгляд, як про це ставиться питання у
касаційній скарзі потерпілого, колегія суддів не вбачає.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для
скасування або зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та, керуючись ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4
відмовити.

Судді:

Коновалов В.М.
Гошовська Т.В.
Пивовар В.М.