Справа № 405/5325/15-к
1-кп/405/221/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000094 у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Цюрупинск, Херсонської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , водія 3 відділення автотранспортного взводу роти забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, у тому, що він, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія 3 відділення автотранспортного взводу роти забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, на порушення вимог ст. 9, 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства та заподіяло легкі тілесні ушкодження, а саме: близько 16 годин 00 хвилин 12 липня 2015 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у розташуванні казарми роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яке розташовано на першому поверсі у третьому під`їзді будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , схопив власною правою рукою за сидіння стільця, що стояв поруч з ліжком ОСОБА_5 , та, використовуючи даний предмет в якості знаряддя, наніс з розмаху одного сильного удару сидінням стільця по обличчю ОСОБА_5 , який на момент нанесення удару займав лежаче положення, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, ран: перенісся, нижньої повіки зліва, синця нижньої повіки зліва.
Дані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.406 КК України, як порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось у вчиненні іншого насильства та заподіяло легкі тілесні ушкодження.
16 липня 2015 року потерпілий ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України під час досудового розслідування уклали угоду про примирення.
Погоджена сторонами угода містить наступні положення:
-підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується, беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні;
-обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину;
-обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинений злочин особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння;
-підозрюваний ОСОБА_3 в ході досудового розслідування вибачився перед потерпілим ОСОБА_5 за вчиненні по відношенню до останнього дії, а саме за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, зобов`язався виправитися та не вчиняти подібних випадків у майбутньому;
-сторони погоджуються на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 406 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з покладенням на засудженого судом обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, зокрема для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положенням ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених ч. 5 ст. 474 КПК України; для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинуваченій також роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно частини 3 статті 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення.
Суд, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, характеризується за місцем служби негативно, беззастережно визнав свою винуватість.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , та в якому останній визнав себе винним, відповідно до частини 3 статті 12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості, а отже угода про примирення укладена відповідно до вимог закону.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачений зазначив, що цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КК України, вище вказана угода про примирення, укладена ним з потерпілим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпілий у судовому засіданні зазначив, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Вище вказана угода про примирення, укладена ним з обвинуваченим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, обвинуваченому та потерпілому роз`ясненні наслідки невиконання цієї угоди відповідно до КПК України.
Суд перевіривши угоду встановив, що вона складена відповідно до вимог ст. 471 КПК України; її умови не суперечать нормам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; взяті на себе за угодою зобов`язання обвинуваченим фактично виконані; узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтею 65 КК України.
За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілого, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 16 липня 2015 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 16 липня 2015 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 12.07.2015 року, яка укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 3 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Суддя: ОСОБА_1