Дата документу 29.04.2015 Справа № 554/5486/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВР ДТП СУУМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.4 ст.358 КК України, по матеріалам досудового розслідування №0000070, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , яке мотивує наступним.

23.02.2014 року, рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги від Шишацької ГЕС до сел. Шишаки, поза межами населеного пункту, зі швидкістю близько 90 км/год., у темний час доби, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем з увімкненим ближнім світлом фар, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та взагалі не маючи посвідчення водія і права керувати будь-яким транспортним засобом, проїжджаючи в районі електроопори №156, яка розташована обабіч вищевказаної дороги ліворуч по ходу руху, порушуючи вимоги підпункту „а пункту 2.1., підпункту „а пункту 2.9., пункту 12.3., підпункту „б п.12.6. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 (надалі - ПДР України), тобто перевищуючи максимально дозволену швидкість руху для водія зі стажем до 2-х років, не вжив негайних засобів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди - пішохода, виїхав на зустрічну смугу руху де, близько 18 год. 30 хв., скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

У результаті наїзду пішоходу ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть.

Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, згідно висновку додаткової комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №937/938/176 від 31.12.2014 є порушення вимог підпункту „а пункту 2.9., пункту 12.3., підпункту „б пункту 12.6. ПДР України водієм ОСОБА_5 .

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім того, ОСОБА_5 , близько 18 год. 30 хв. 23.02.2014, перебуваючи за кермом автомобіля марки ВАЗ-21043, д.н.з. НОМЕР_1 , допустивши наїзд на пішохода ОСОБА_7 , під час руху по автодорозі від Шишацької ГЕС до сел.Шишаки в районі електроопори №156, поставивши тим самим потерпілого у небезпечне для життя становище, не вжив заходів до надання потерпілому першої медичної допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги для доставки потерпілого у медичний заклад, не доставив потерпілого самостійно до лікувального закладу, хоча мав таку можливість і зобов`язаний був це зробити у відповідності до вимог підпунктів „г, „ґ пункту 2.10. ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та мав змогу надати їй допомогу.

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 приблизно 28.07.2009 року, перебуваючи у м. Києві придбав за 2 500 грн. у невстановленої особи у невстановленому місці завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з дозволом керування транспортними засобами категорій „А і „В, яке у подальшому використовував у м.Києві та на території Полтавської області під час керування транспортними засобами.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, орган досудового слідства вважає, що домашній арешт підозрюваному ОСОБА_5 буде необхідним запобіжним заходом, що унеможливить в подальшому спроби переховування від слідчого, прокурора, суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали заявлене клопотання, просили обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але просив обрати його не цілодобово, бо він з 12 травня 2015 року буде працевлаштований.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання слідчого, але просив не забороняти залишати місце проживання цілодобово.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, його захисника, вивчивши клопотання та копії матеріалів, якими воно обґрунтовується, суд приходить до висновку про задоволення клопотання частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З матеріалів клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вбачається наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.4 ст.358 КК України, в тому числі з: протоколу огляду місця події від 23.02.2014 року, показами потерпілої ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показами підозрюваного ОСОБА_5 , висновком судово-медичної експертизи № 61 від 29.04.2014, висновком комплексної транспортно трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №640/641/131 від 30.09.2014, висновком додаткової комплексної транспортно трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №937/938/176 від 31.12.2014, відповіді Управління ДАІ ГУМВС України в м.Києві за №10/266 від 04.03.2015 року, відповіді Управління ДАІ ГУМВС України в м.Києві за №10/144 від 06.02.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладає на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя також приймає до уваги строк покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності вини, його особу, який має на утриманні малолітнього сина, тяжкість покарання, що йому загрожує, вік підозрюваного та те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного. Проте, враховуючи надані дані про працевлаштування підозрюваного, слід заборонити ОСОБА_5 залишати житло у певний період доби.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196-197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 29.06.2015 року, заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20-00 годин до 07-00 годин ранку.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок, передбачений ч.5 ст. 194 КПК України,- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали для виконання та контролю направити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

СуддяОСОБА_1