АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 111-кп/774/221/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Щербина-Почтовик І. В. Доповідач -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2013 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати
апеляційного суду Дніпропетровської
області з кримінальних справ в складі:

головуючого - судді Зайцева В.В.,

суддів Ферафонтова В.Ю., Чернусь К.П.,

за участю прокурора Кузьменка А.С.

при секретарі Звягіній Е.В.

обвинуваченої ОСОБА_2

захисника адвоката ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження за
апеляційними скаргами прокурора, який
брав участь в розгляді кримінального
провадження судом першої інстанції,
представника потерпілої ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5 та захисника
обвинуваченої ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3
на вирок Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 грудня 2013 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.
Дніпропетровська, громадянка України,
раніше не судима:

Засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до
покарання у вигляді 5 (п'яти) років
позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена
відповідно до вимог закону.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 визнана
винною та засуджена за те, що вона 14
січня 2013 року приблизно о 04 годині,
більш точнішого часу в ході судового
слідства встановити не надалось
можливим, знаходилась за місцем свого
мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_1,
разом зі своїм цивільним чоловіком
ОСОБА_6. з яким вони вживали спиртні
напої, після чого на ґрунті раптово
виниклих не приязних стосунків між
ними виник конфлікт, під час якого у
ОСОБА_2 виник злочинний намір,
спрямований на заподіянні ОСОБА_6
тілесних ушкоджень. 14.01.2013 року
приблизно о 05.00 годині, ОСОБА_2
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння керуючись злочинним наміром,
спрямованим на спричинення тілесних
ушкоджень ОСОБА_6 діючи умисно,
тримаючи у правій руці зжатій в кулак
кухонний ніж, яким навмисно, з
достатньою силою нанесла один удар в
ліву ногу, чим спричинила ОСОБА_6
тілесні ушкодження у вигляді:
проникаючого колото-різаного
поранення лівого стегна у верхній
третині спереду-назад, зліва-направо
незначно зверху вниз у напрямку
внутрішньої бічної поверхні лівого
стегна, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 105/20-Е від
05.02.2013р. є тяжкими і спричинили смерть
потерпілого ОСОБА_6 в той же день за
місцем мешкання тобто в квартирі
АДРЕСА_2.

В апеляції:

- прокурор, який брав участь в розгляді
кримінального провадження судом
першої інстанції не оспорюючи
фактичних обставин скоєного ОСОБА_2
правопорушення та його юридичну
кваліфікацію вважає, що призначене
судом покарання обвинувачений занадто
м'яким і таким, що не відповідає ступеню
тяжкості скоєного злочину та особі
обвинуваченого. Просить вирок
районного суду скасувати, в частині
призначеного покарання з огляду на
невідповідності призначеного
покарання тяжкості злочину та
постановити новий вирок, яким
призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК
України у вигляді 7 років позбавлення
волі.

- захисник обвинуваченої ОСОБА_2
адвокат ОСОБА_3 вважає, що висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК
України не відповідає фактичним
обставинам справи та не знайшов свого
підтвердження в ході судового слідства
доказами, які були досліджені. ОСОБА_2
протягом всього кримінального
провадження показувала, що вона ОСОБА_6
спричинила тілесні ушкодження не
умисно, а з необережності. При цьому
показувала, що ОСОБА_6 схопив її дочку
за волосся і наніс удав по голові, а
вона, захищаючи дочку, перечепилася за
ногу ОСОБА_6 й похитнувшись назад, ножем
який в цей час тримала в руці
спричинила тілесні ушкодження. Суд,
допитавши свідків - її дітей, які
підтвердили показання обвинуваченої
не взяв їх до уваги, як не взяв до уваги
й інші докази, які свідчили про
спричинення ОСОБА_6 ОСОБА_2 тяжких
тілесних ушкоджень з необережності.
Вважає, що ОСОБА_2 не бажала смерті
ОСОБА_6, але не передбачувала наслідків
своїх дій, заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень, діяла не з прямим умислом.
Призначаючи покарання ОСОБА_2 судом не
в достатній мірі враховано дані про її
особу: раніше не судима, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
працює, характеризується позитивно.
Просить змінити вирок районного суду,
перекваліфікувавши дії ОСОБА_2 з ч. 2 ст.
121 на ст. 128 КК України та призначити їй
покарання в межах цієї статті та без
позбавлення волі.

- представник потерпілої ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5 не оспорюючи фактичних
обставин скоєного ОСОБА_2
правопорушення та його юридичну
кваліфікацію вважає, що призначене
судом покарання обвинувачений занадто
м'яким і таким, що не відповідає ступеню
тяжкості скоєного злочину та особі
обвинуваченого. Просить скасувати
вирок районного суду в частині
призначеного судом покарання у виді
позбавлення волі на строк 5 років та
винести новий вирок в частині
призначеного покарання, призначивши
покарання за інкриміноване
обвинувачення відповідно до найнижчої
межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 121
КК України, у розмірі 7 років
позбавлення волі.

На апеляційну скаргу представником
потерпілої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5
були подані заперечення, де він просить
відмовити в задоволенні вимог
апеляційної скарги захиснику ОСОБА_2 в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який підтримав апеляції прокурора та
представника потерпілої і просив
призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді
семи років позбавлення волі, апеляцію
захисника вважає такою, що не підлягає
задоволенню, обвинувачену ОСОБА_2 та її
захисника адвоката ОСОБА_3 які
підтримали апеляцію захисника та
просили перекваліфікувати дії ОСОБА_2
на ст. 128 КК України та призначити
покарання не пов'язане з позбавленням
волі, апеляції прокурора та
представника потерпілої вважали
такими, що не підлягають задоволенню,
перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши доводи, що містяться в
апеляціях, зіставивши їх з наявними в
справі матеріалами, колегія суддів
дійшла висновку що апеляції не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 в
скоєнні злочину за обставин,
зазначених у вироку, відповідають
фактичним обставинам справи, повністю
ґрунтуються на доказах досліджених у
ході судового розгляду і наведених у
вироку та яким судом було дано належну
оцінку.

Колегія суддів дійшла висновку, що дії
ОСОБА_2 місцевим судом вірно
кваліфіковані судом за ч.1 ст. 121 КК
України як умисне тяжке тілесне
ушкодження, тобто умисне тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння, що спричинило
смерть потерпілого.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, органом
досудового слідства і судом досліджені
всі обставини, які могли мати значення
для справи.

Порушень в ході досудового слідства
або в судовому засіданні вимог
кримінального процесуального
законодавства, які були б підставою для
скасування вироку, перевіркою
матеріалів справи не виявлено. Докази,
зібрані по справі є допустимими,
достатніми і достовірними.

Доводи апеляції захисника
обвинуваченої про не доведеність в
ході судового розгляду справи вини
ОСОБА_2 в скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст.121 КК України
спростовуються доказами, які були
досліджені в ході судового розгляду.
Судом обґрунтовано критично оцінені
показання неповнолітнього свідка
ОСОБА_2 яка є дочкою обвинуваченої
ОСОБА_2 і тому зацікавлена була в
захисті своєї матері. Вказаний свідок в
ході досудового слідства був допитаний
та з ним було проведено слідчий
експеримент, однак судом цей доказ не
взятий до уваги, оскільки він був
визнаний недопустимим через суттєві
порушення вимог КПК України. Як і
висновок експерта, зроблений на
підставі вищевказаного слідчого
експерименту.

Натомість висновки суду про
доведеність вини ОСОБА_2 в спричинені
умисних тяжких тілесних ушкоджень які
потягли смерть потерпілого знайшли
своє повне підтвердження доказами, які
були досліджені в ході судового
слідства, а саме: протоколом огляду
місця події (т.2 а.с.8-9) виявлено труп з
різаною раною ноги, лікарським
свідоцтвом про смерть (т.2 а.с.49) згідно
якого смерть ОСОБА_6 настала від
гострої крововтрати, висновком
експерта (т.2 а.с.175-176) підтверджено факт
смерті ОСОБА_6 від проникаючого
поранення лівої ноги з пошкодженням
стегнової артерії та стегнової вени та
в результаті гострої крововтрати.

Допитаний в ході судового розгляду
експерт ОСОБА_7 підтвердив складені ним
висновки та зазначив, що удар ножем
потерпілому було нанесено з достатньою
силою. В ході слідчого експерименту
ОСОБА_2 показувала як саме ОСОБА_6 вона
спричинила тілесні ушкодження, однак
вказаний нею механізм спричинення
тілесних ушкоджень суперечить
тілесному ушкодженню, яке було
отримане потерпілому. В той же час
експерт ОСОБА_7 не виключив, що тілесне
ушкодження потерпілому могло бути
спричинене за обставин, на який
вказувала неповнолітня свідок ОСОБА_2
під час слідчого експерименту за її
участю.

Призначаючи покарання ОСОБА_2, суд, як
вбачається з вироку врахував як
ступінь суспільної небезпеки скоєного
нею злочину так і дані які пом'якшують
покарання: щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину, наявність
на утриманні двох неповнолітніх дітей
та хворого батька і відсутність
обставин, що обтяжують покарання, та
обґрунтовано призначив покарання
нижче найнижчої межі. Підстав для
призначення більшого покарання
колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 404,407,408, 409, 414 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який брав участь в
розгляді кримінального провадження
судом першої інстанції, представника
потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та
захисника обвинуваченої ОСОБА_2
адвоката ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 грудня 2013 року щодо ОСОБА_2 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ впродовж трьох місяців з дня її
проголошення.

Судді:

В.В. Зайцев В.Ю. Ферафонтов К.П. Чернусь