У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року м. Київ

Колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду
України в складі :

головуючого Пилипчука П.П., суддів Волкова
О.Ф., Пінчука М.Г.,

за участю прокурора Бобровницького А.Е., адвоката
ОСОБА_2. - захисника засудженого
ОСОБА_1., розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу стосовно
колишнього військовослужбовця військової частини А 4596 рядового запасу ОСОБА_1за
касаційним поданням заступника військового прокурора Центрального регіону
України на вирок військового місцевого суду Харківського гарнізону від 28
квітня 2007 року та ухвалу військового апеляційного суду Військово-Морських Сил
від 22 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком військового місцевого суду Харківського гарнізону від 28 квітня 2007 року
колишнього військовослужбовця військової частини А 4596

рядового запасу ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1року в місті Харкові, має середню освіту,
неодруженого, раніше не судимого,

визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього
руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох
осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та із
застосуванням ст. 69 КК України засуджено до позбавлення волі строком на 4 роки
з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Крім
того, судом частково задоволені цивільні позови потерпілих ОСОБА_3. та ОСОБА_4.
про відшкодування завданої вчиненням злочину шкоди та присуджено стягнути із
засудженого ОСОБА_1. на користь потерпілої ОСОБА_3. 80 тисяч гривень на
відшкодування моральної та 31 464 гривень на відшкодування матеріальної шкоди,
а на користь ОСОБА_4. - 15 тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою військового апеляційного суду Військово-Морських
Сил від 22 червня 2007 вирок суду першої інстанції змінено в частині
призначення покарання, на підставі ст. 75 КК України засудженого від відбування
покарання звільнено з випробуванням, з встановленням іспитового строку в три
роки.

Як зазначено апеляційним судом, покарання засудженому
було призначено місцевим судом без врахування усіх обставин справи, в тому
числі тих, що його пом'якшують, а також даних про особу засудженого. У зв'язку
з чим за результатами розгляду апеляції ОСОБА_1. апеляційний суд дійшов
висновку про те, що застосування до засудженого покарання, пов'язаного з
ізоляцією від суспільства, не викликане необхідністю.

Згідно з вироком суду, 11 вересня 2005 року близько 16-ї
години ОСОБА_1., керуючи автомобілем “АУДІ А-6” (держномер НОМЕР_1), рухаючись
по рульовій доріжці аеродрому військової частини А 4104 з автомобільної стоянки
для глядачів змагань зі стріт-рейсінгу в сторону КПП частини зі швидкістю
близько 130 км на годину, виїхав на нерегульоване перехрестя рівнозначних доріг
(рульових доріжок) і зіткнувся з автомобілем “SEAT”
(держномер НОМЕР_2), що наближався до перехрестя зі швидкістю близько 100 км на
години праворуч від автомобіля під керуванням ОСОБА_1., чим порушив Правила
дорожнього руху України, якими встановлюється обмеження максимальної швидкості
руху транспортних засобів та зобов'язується водіїв на перехресті рівнозначних
доріг давати дорогу транспортним засобам, що наближаються з правої сторони. В
результаті зіткнення автомобілів водій “SEAT-Толедо”
(держномер НОМЕР_2) ОСОБА_5. та пасажир
цього автомобіля ОСОБА_6. отримали численні тілесні ушкодження, від яких
настала їх смерть на місці події, а пасажирові ОСОБА_7. були заподіяні тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

В касаційному поданні заступник військового прокурора
Центрального регіону України, не погоджуючись з постановленими по справі
судовими рішеннями, просить їх скасувати у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання особі засудженого
та тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м'якості, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України Волкова О.Ф., думку прокурора
Бобровницького А.Е., який підтримав касаційне подання в частині вимог щодо
скасування ухвали апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_2., який просив
залишити подання без задоволення, перевіривши доводи касаційної скарги та
матеріали справи, колегія суддів Військової судової колегії вважає, що
касаційне подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд, безпосередньо дослідивши зібрані по справі докази,
здійснивши їх оцінку у повній відповідності до вимог кримінально-процесуального
закону, встановив обставини справи з належною повнотою. Доведеність вини
ОСОБА_1. у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікація його дій у
поданні не оспорюється.

Що стосується доводів касаційного подання щодо
незаконності вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, та
незаконності ухвали суду апеляційної інстанції в частині звільнення засудженого
від призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, то
їх колегія суддів визнає необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів покарання засудженому
призначене з дотриманням вимог, передбачених статтями 65, 66, 69, 75 КК
України.

За наявності кількох встановлених по справі обставин, що
пом'якшують покарання, якими суд першої інстанції визнав позитивні
характеристики підсудного з місця роботи та місця проживання, вжиття ОСОБА_1.
заходів для відшкодування завданих вчиненням злочину збитків, наявність ряду
захворювань, отриманих внаслідок ДТП, а також те, що до кримінальної
відповідальності він притягується вперше, застосування ст. 69 КК України та
призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією
ч. 3 ст. 286 КК України, на думку колегії суддів, здійснено у відповідності до
вимог закону. Висновок суду про те, що обставини, зазначені вище, і ті обставини,
що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини обох водіїв, сам ОСОБА_1. жалкує
з приводу вчиненого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, є
обґрунтованим.

Оскільки ОСОБА_1. було призначене покарання у виді
позбавлення волі на строк не більше 5 років, суд апеляційної інстанції міг на
законних підставах звільнити засудженого від відбування покарання з
випробуванням за умови, якщо виправлення засудженого можливе без ізоляції його
від суспільства. Такого висновку апеляційний суд дійшов, ґрунтуючись на
відомостях щодо особи засудженого та враховуючи заяву потерпілої Клішової з
проханням не позбавляти волі ОСОБА_1., а також несприятливі сімейні обставини у
засудженого - загибель батька внаслідок ДТП.

За таких обставин колегія суддів вважає призначене
ОСОБА_1. остаточне покарання таким, що відповідає встановленим ст. 65 КК
України загальним засадам призначення покарання, необхідним та достатнім для
виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Підстав вважати його
невідповідним тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості немає.

Істотного порушення кримінально-процесуального закону при
розгляді даної справи або неправильного застосування кримінального закону,
судом касаційної інстанції не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційне подання
заступника військового прокурора Центрального регіону України на вирок
військового місцевого суду Харківського гарнізону від 28 квітня 2007 року та
ухвалу військового апеляційного суду Військово-Морських Сил від 22 червня 2007
року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Судді :

Пилипчук П.П. Волков
О.Ф.
Пінчук М.Г.