Справа № 521/8004/15-к
Провадження № 1-кп/521/455/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Талакан, Амурської області, руської, громадянки України, що має середню освіту, не замужня, має на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимої: 29.07.2002 року Жовтневим районним судом м. Одеси за ст.ст. 307 ч.2, 44 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненої від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки; 25.09.2003 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 309 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 день позбавлення волі, звільненої з міст позбавлення волі 06.12.2006 року на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2006 року із заміною на виправні роботи, не відбутий строк на 1 рік 6 місяців 29 днів, з відрахуванням 10% заробітної плати, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючої, інвалід 2 групи,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2003 року ОСОБА_4 була засуджена Приморським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 день позбавлення волі та відбувала міру покарання у Чорноморській виправній колонії Одеської області № 74 з 19.11.2003 року.

На 30.11.2006 року ОСОБА_4 відбула три роки, п`ять місяців та два дні, тобто більше 2/3 строку покарання.

30.11.2006 Малиновським районним судом не відбуту частину покарання ОСОБА_4 було замінено на виправні роботи з утриманням 10% заробітку в дохід держави, строком 1 рік 6 місяців 29 днів.

18.12.2006 року ОСОБА_4 було обрано підписку у вигляді виправних робіт, згідно з якою вона відповідно до ч. 6 ст. 41 ДВК України зобов`язана дотримуватись встановленого порядку та умов відбування покарань, старанно ставитися до праці, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, приходити у встановлені дні до інспекції на реєстрацію, не виїжджати за межі України без дозволу інспекції. Згідно вищевказаної підписки поважною причиною неявки засудженої до інспекції у зазначений термін є: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично позбавляють можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені. ОСОБА_4 також було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у вигляді виправних робіт, заходи заохочення та покарання. З правами та обов`язками ОСОБА_4 було ознайомлено під розпис, про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, згідно ч.2 ст.389 КК України, попереджено.

Однак, не зважаючи на це ОСОБА_4 з метою ухилення від відбування покарання у вигляді виправних робіт самовільно залишила своє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , при цьому не повідомивши правоохоронні органи про його зміну, виїхала за межі України без дозволу інспекції, на реєстрацію у встановлені дні до інспекції не прибула, чим порушила встановлені щодо неї правила відбування покарання.

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України за кваліфікуючими ознаками, ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.

Враховуючи повне визнання підозрюваною ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, 13.05.2015 року між прокурором прокуратури Малиновського районного м. Одеси ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування була укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до умов угоди, ОСОБА_4 зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому засіданні. Також сторони угоди, домовились про міру покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 389 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 (два роки). На підставі ст.1 п.п.«в», «г» Закону України «Про амністію в 2014 році», ст.ст. 85, 86 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Допитана у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнала у повному обсязі, розкаялася у скоєному та підтвердила, що дійсно уклала угоду з прокурором про визнання винуватості.

В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачена повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, та вона має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченої ОСОБА_4 також були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та підозрюваною/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що злочин передбачений ч. 2 ст. 389 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачена під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання повністю визнала свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Таким чином, враховуючи, що наслідками злочину є спричинена шкода державним та суспільним інтересам, прокурором були дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК України щодо підстав для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченої, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винною, її вік, стан здоров`я, а саме, що обвинувачена є інвалідом 2 групи (ВІЛ-інфікована), соціальне становище, також враховує, що не її утримані знаходиться неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку виховує самостійно внаслідок смерті її чоловіка, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 - є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, позитивна характеристика, бажання стати на шлях виправлення, її стан здоров`я.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченої ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі,з послідуючим звільненням її від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 473, 475, 476 КПК України, ст. 1 п.п. «в», «г» Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 13.05.2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором прокуратури Малиновського районного м. Одеси ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за кримінальним провадженням № 521/8004/15-к, провадження № 1-кп/521/455/14, (№ 0000071 від 04.01.2013 року).

ОСОБА_4 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.1 п.«в», «г» Закону України «Про амністію в 2014 році», ст.ст. 85, 86 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1