У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Паневін В.О., Коротких О.А.,

розглянувши
у судовому засіданні у м. Києві 24 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 29 листопада 2004 року,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком:

ОСОБА_1, раніше несудима,

-
засуджена за ст.272 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням
права займати посади керівників підприємств, установ і організацій і їх
заступників строком на один рік.

На підставі ст.ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного
покарання з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що, обіймаючи посаду ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22
лютого 2003 року і, являючись посадовою особою в порушення положень ст. 153
Кодексу Законів про працю України про створення у всіх підприємствах установах,
організаціях безпечних і нешкідливих умов праці, ст. 160 Кодексу Законів про
працю в Україні про постійний контроль за виконанням нормативних актів про
охорону праці, ст.1З Закону України "Про працю", згідно якої
роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно нормативним документам і забезпечувати
виконання вимог законодавства щодо працівників у системі охорони праці, 7
червня 2003 року дала усне розпорядження слюсарям - сантехнікам ОВК БКБ
"Мрія" ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зробити ремонтні роботи в колодязі № 3
насосної станції № 2 в с. Омельник, не провівши інструктажі з безпечного виконання робіт, не
забезпечивши їх засобами індивідуального захисту і газоаналізаторами. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 12 червня 2003 року біля 13
год, 20 хв., виконуючи свої службові обов'язки і розпорядження ОСОБА_1,
спустилися один за одним у колодязь, де отримали смертельне отруєння
сірководнем.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2005 року вирок
скасований у частині вирішення цивільного позову, а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить постановлені у справі судові
рішення скасувати, а справу закрити за відсутністю у її діях складу злочину,
мотивуючи це тим, що вона ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
ремонт колодязя не направляла і направляти не могла, оскільки цей колодязь не
був підвідомчий ОВК БКБ "Мрія".

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який її засуджено, є
обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений
сукупністю зібраних у справі доказів.

Так потерпіла ОСОБА_4, показала, що 7 червня 2003 року біля 22 год. їм
зателефонували додому, чоловік пояснив, що телефонувала ОСОБА_1, яка наказала
йти чистити колектор, який забився. 8 червня 2003 року після роботи, чоловік
сказав, що нічого не вийшло, і треба зачекати трактор. 12 червня 2003 року
чоловік зайшов до неї на роботу біля 10 год. і сказав, що йде чистити колектор,
бо повинен приїхати трактор. О 15год. 30 хв. їй
стало відомо, що її чоловік загинув разом з
ОСОБА_3 в колодязі, який вони чистили, отруївшись сірководнем.

Потерпіла ОСОБА_5, також показала, що до них додому телефонувала засуджена
і наказала чоловікові чистити колектор.

Сама засуджена визнала, що нарядів на виконання робіт
вона не видавала, а працівники виконували кожен день її усні розпорядження, хоч
і заперечувала, що давала усні вказівки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на ремонт колектора.

Безпідставними є твердження засудженої про те, що колодязь № 3 насосної станції № 2 непідвідомчий її
підприємству.

Так, із проекту побудови АТ “Укрнафта” вбачається, що самостічна сітка від
багатоквартирних будинків у с. Омельник будувалася за окремим проектом
радгоспом “Кременчуцький” , колодязь, у якому загинули люди, на обслуговування
АТ не передавався і на його обслуговувані не знаходився.

За таких обставин дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно.

Будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які були б підставами
для скасування чи зміни судових рішень, по справі не встановлено.

Міра покарання засудженій призначена відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Керуючись ст. ст. 394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу з засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення.

С у д д і:

Верещак В.М. Паневін В.О Коротких О.А.