АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/98/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/206/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровській області, освіта повна загальна середня, не працюючого, інваліда 3-ї групи, проживає в цивільному шлюбі, має двох неповнолітніх дітей, раніше засудженого:
- 15 квітня 2004 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 04 грудня 2005 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу від 15.04.2004 року, до остаточного покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнився 04.03.2009 року за відбуттям строку покарання
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України, який визнаний винним та засуджений до покарання:
- за ст.307 ч.2 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належному йому майна;
- за ст.309 .2 КК України у вигляді 1 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
В строк покарання ОСОБА_6 зарахувано строк його затримання в порядку ст.208 КПК України з 23.11.2013 року по 25.11.2013 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави, в рахунок відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта для проведення судово-хімічних експертиз від 22.11.2013 року № 58/10-937 в розмірі 391 (триста дев`яносто одна) гривна 20 копійок, від 23.12.2013 року № 58/10-1036; в розмірі 391 (триста дев`яносто одна) гривна 20 копійок, від 23.12.2013 року № 58/10-1035 в розмірі 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок, від 29.11.2013 року № 58/10-958 в розмірі 391 (триста дев`яносто одна) гривна 20 копійок; від 29.11.2013 року № 58/10-957 в розмірі 391 (триста дев`яносто одна) гривна 20 копійок, від 16.12.2013 року № 58/10-1013 в розмірі 673 (шістсот сімдесят три) гривни 00 копійок, а всього стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави за залучення експертів для проведення вказаних експертиз 2 726 (дві тисячі сімсот двадцять шість) гривень 80 копійок.
Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі та доповненні до неї, обвинувачений ОСОБА_6 просить повторно дослідити обставини кримінального провадження, які були не повністю та з порушеннями досліджені судом першої інстанції, а також докази, які не досліджувалися судом першої інстанції. Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року скасувати, визнати його невинуватим у частині пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України та виправдати за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді за фактом незаконного збуту наркотичних засобів. Кримінальне провадження в частині пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України закрити. Ухвалити відносно нього новий вирок, яким пом`якшити покарання та вважати його засудженим за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України та звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, а також звільнити з-під варти в залі суду.
Прокурором апеляційна скарга на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року була відкликана.
Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ч.1 ст.309 КК України, у невстановлений слідством час, з метою незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» необмеженому колу осіб, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з невстановленого розслідуванням джерела, незаконно придбав з метою збуту медичний шприц з рідиною об`ємом 1,0 мл, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований», який незаконно зберігав з метою подальшого збуту за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 .

19.11.2013 року, близько 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання: в будинку АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел незаконного придбання та зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, незаконно збув особі, яка діє без розкриття достовірних відомостей про неї, а саме « ОСОБА_9 », який проводив оперативну закупівлю наркотичного засобу, 1,0 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, у медичному шприці ємкістю 2,0 мл за грошову винагороду у розмірі 80 гривень.

У цей же день, тобто 19.11.2013 року о 15 годині 45 хвилин « ОСОБА_9 », який проводив оперативну закупівлю наркотичного засобу, знаходячись в салоні автомобіля «ДЕО» реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі будинку АДРЕСА_1 , добровільно видав співробітникам міліції, медичний шприц ємкістю 2,0 мл з рідиною об`ємом 0,8935 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований» сухою масою 0,0206 г, яку « ОСОБА_9 » придбав у ОСОБА_6 під час проведення оперативної закупівлі.

ОСОБА_6 , повторно, будучи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ч.1 ст. 309 КК України, у невстановлений слідством час, з метою незаконного придбання та зберігання для особистого вжитку, без мети збуту та з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» необмеженому колу осіб незаконно придбав медичний шприц з рідиною об`ємом 3,0 мл, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований», який незаконно зберігав для особистого вжитку, без мети збуту та з метою подальшого збуту за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 .

23.11.2013 року близько 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання: в будинку АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, незаконно збув особі, яка діє без розкриття достовірних відомостей про неї, а саме « ОСОБА_9 », який проводив оперативну закупівлю наркотичного засобу, 1,0 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого у медичному шприці ємкістю 2,0 мл за грошову винагороду у розмірі 80 гривень.

У цей же день, тобто 23.11.2013 року о 12 годині 55 хвилин, особа, яка діє без розкриття достовірних відомостей про неї, а саме « ОСОБА_9 », знаходячись в салоні автомобіля «Мерседес Спринтер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в районі будинку №17 по вулиці К. Маркса, в с. Лозуватка Криворізького району, Дніпропетровської області, добровільно видав медичний шприц ємкістю 20,0 мл., з рідиною об`ємом 1 мл, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований» сухою масою 0,0518 г., яку « ОСОБА_9 » придбав 23.11.2013 року у ОСОБА_6 під час проведення оперативної закупівлі.

Також, повторно ОСОБА_6 у невстановлений слідством час, з метою незаконного придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу незаконно придбав у невстановленої слідством особи для особистого вжитку, без мети збуту 2,0 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, обіг якого заборонено, який незаконно зберігав за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , з метою особистого вжитку, без мети збуту.

23.11.2013 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин, співробітниками міліції, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , в літній кухні, розташованій на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в спальному приміщені, в коробці з під взуття, було знайдено і вилучено медичний шприц, ємністю 20,0 мл з речовиною масою 2,0582 мл, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований, обіг якого заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,1112 г., яку ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , з метою особистого вжитку, без мети збуту.

Рідина масою 2,0582г, яка знаходилась в медичному шприці 20 мл, вилучена в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 АДРЕСА_1 та рідина масою 0,3356 г. добровільно видана ОСОБА_9 23.11.2013 року в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, подібні між собою за відтінком та ступенем прозорості, за кількістю, положенням і співвідношенням площі піків компонентів, тобто однорідні між собою за видом та складом компонентів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та доповнення до неї обвинувачений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, є інвалідом ІІІ групи з дитинства. Крім того, він є хворим на ВІЛ та сухоти, в зв`язку з чим потребує постійного медичного нагляду. Також, суд не взяв до уваги ряд пом`якшуючих вину обставин, а саме те, що він свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся в скоєному, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Крім того, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні постанови, на підставі яких органами досудового слідства проводились негласні слідчі дії, а саме оперативна закупка наркотичної сировини. Також, в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова прокурора щодо проведення контролю за вчиненням злочину. Також, суд першої інстанції, обґрунтовуючи обвинувачення ОСОБА_6 , залишив поза увагою й не перевірив законність проведення оперативно-розшукових заходів відносно обвинуваченого. Таким чином, апелянт вважає, недопустимим докази, на які послався суд першої інстанції, оскільки вони були виконані без відповідного доручення слідчого, тобто не уповноваженими особами. Крім того, більшість документів, складених на досудовому слідстві, що містяться в матеріалах кримінального провадження, містять грубі порушення норм КПК України. Також, пояснення свідків, що були дані ними на судовому та досудовому слідстві є поверховими та суперечливими. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про грошові кошти, які були використані для проведення оперативної закупки та відсутні докази про законність їх походження. Суд першої інстанції не оглянув та не вивчив всі речові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження. Крім того, апелянт вважає, що відносно нього відбулась провокація до вчинення злочину з боку працівників міліції.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримали викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого вимоги.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2015 року без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що його без достатніх на те доказів було незаконно засуджено за ст.307 ч.2 КК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими, та такими, що повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що подія кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.307 КК України та вина ОСОБА_6 у його скоєнні знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України в судовому засіданні визнав повністю і пояснив, що він на протязі тривалого часу вживає наркотичні речовини, оскільки хворіє (туберкульозне пораження кісток тазобедрового суглобу). Наркотичний засіб, який йому приносили його друзі він зберігав дома. Не заперечував, що 19 та 23 листопада 2013 року він двічі збув наркотичну речовину ОСОБА_9 , який брав у нього наркотик для іншої людини. 23 листопада 2013 року в будинку, де він проживав було проведено обшук, він добровільно видав наркотичну речовину та 40 гривень.

Як на докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази свідків, понятих, та ряд письмових доказів по справі в тому числі отриманих під час проведення негласних слідчих дій.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 4, 6 ст.246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.

Проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи органів внутрішніх справ, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державної пенітенціарної служби України, органів Державної прикордонної служби України, органів Державної митної служби України. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

Згідно п.2 ч.1 ст.271 КПК України контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчинюється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та проводиться в формі контрольованої та оперативної закупки.

Керуючись вказаними вимогами закону, органи досудового слідства в рамках кримінального провадження, на підставі постанови №91 про проведення контролю за вчиненням злочину шляхом проведення оперативної закупки від 15 листопада 2013 року (а.к.п29 том 1) та діючи за дорученням слідчого, у провадженні якого перебувала дана кримінальна справа, провели вказані негласні слідчі (розшукові) дії результатом яких стало отримання доказів незаконного збуту обвинуваченим наркотичного засобу опію ацетильованого.

Причому, співробітники ВБНОН Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, які проводили оперативну закупку залучили закупника під легендованим прізвищем ОСОБА_9 , та у присутності двох понятих оглянули та вручили закупнику позначені грошові кошти (т.1 а.кп.28).

До того ж під час досудового розслідування, в ході пред`явлення фотознімків для впізнання свідок ОСОБА_9 впевнено впізнав ОСОБА_6 , як особу, котра під час оперативної закупівлі збула йому наркотичний засіб опій ацетильований (том 1 а.кп.141-142).

Крім того, допитуючи свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не вбачає підстав у суду першої інстанції сумніватися в достовірності їх показів. Доказів, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді свідків, судом не здобуто.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає безпідставними, викладені в апеляційних скаргах доводи про те, що оперативні закупівлі наркотичних засобів співробітниками міліції проведено з грубим порушенням вимог закону.

Також, відповідно до п.5.1 Інструкції «Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні» №114/1042/516/936/1687/5 від 16.11.2012 постанови слідчого, прокурора на підставі яких проведено негласні слідчі дії підлягають засекречуванню та мають гриф «таємно», у зв`язку з чим, відсутні в матеріалах провадження, що не є порушенням кримінального процесуального законодавства.

Крім того , матеріали справи містять ряд письмових доказів, які свідчать про те , що ОСОБА_6 причетний до збуту наркотичних засобів, та цим доказам судом у вироку дана належна оцінка, відповідно до вимог ст.374 КПК України.

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по справі докази обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності вини останнього, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України, за ознаками: незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинені особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310 КК України, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені повторно.

Будь-яких даних, які б свідчили про незаконність дій органів досудового розслідування при отриманні доказів по даній справі, створення умов провокування щодо скоєння обвинуваченим збуту наркотичних засобів судом не встановлено.

Колегією суддів встановлено, що по справі відсутні дані, котрі були б підставою вважати, що при розгляді матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 мали місце порушення вимог кримінального процесуального законодавства, про що зазначає в своїй доповненій апеляційній скарзі обвинувачений, які б стали підставою для скасування вироку суду. Тому, доводи скарги про те, що судом були допущені порушення зазначеного характеру, слід також вважати безпідставними.

Також, необґрунтованим є наведене в апеляції твердження про неповноту, однобічність та необ`єктивність досудового і судового слідства, яке спростовується вищенаведеними матеріалами кримінального провадження.

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч.2 ст.307 КК України злочину, навіть при повному невизнані останнім своєї вини.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли б слугувати підставою скасування вироку чи закриття провадження по справі перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Крім того, згідно ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або, якщо вони стали відомі після ухвалення рішення в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає вимоги доповненої апеляційної скарги обвинуваченого з приводу повторного дослідження доказів такими, що не підлягають задоволенню оскільки судом першої інстанції було досліджено вказані докази в повній мірі та без будь-яких порушень. А тому це потягне за собою лише дублювання дослідження доказів, яке проводилось в суді першої інстанції. Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим під час розгляду провадження в суді першої інстанції клопотання про дослідження нових доказів, на які він посилається в апеляційній скарзі, не заявлялись.

Що стосується вимог доповненої апеляційної скарги обвинуваченого з приводу пом`якшення відносно нього покарання за ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням до нього положень ст.ст.69, 75 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання (том 2 а.кп.146-152).

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер та ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином та злочином середнього ступеня тяжкості.

Крім того, судом враховані обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що він свою вину визнав в повному обсязі та за місцем проживання характеризується позитивно (том 1 а.кп.74, 75).

Також судом враховані дані про особу ОСОБА_6 , а саме те, що він на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (том 1 а.кп.179), з обліку у лікаря-нарколога знятий в 2009 році в зв`язку з засудженням (том 1 а.кп.178), не працевлаштований, але має на утриманні двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку Єлизавету ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.кп.184-186).
Враховано і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме ті обставини, що він є інвалідом 3 групи, страждає на туберкульозне пораження кісток тазобедрового суглобу, больовий синдром, порушення функції нижньої лівої кінцівки (том 1 а.кп.188-190, том 2 а.кп.20-22, 39-41, 47-49, 52, 61, 62, 65, 113, 117-119),.
Також, прийнято до уваги той факт, що обвинувачений має батьків, які потребують лікування (том 2 а.кп.16, 17, 76).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, знову вчинив умисні злочини, кваліфіковані за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

До того ж, судом першої інстанції при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з врахуванням всіх вищезазначених обставин було призначено мінімальне покарання, передбачене санкціями статей.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про застосування до нього ст. 1 п. «г» Закону України « Про застосування амністії у 2014 році».

Відповідно до п.Г ст.1 Закону України «Про застосування амністії у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворих на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (ІІІ,ІV стадії за міжнародною класифікацією ТNМ), СНІД (ІІІ, ІV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань… Обвинувачений ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за ст.307 ч.2 КК України, яка згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 достатнє покарання для його перевиховання та виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів, тому законних підстав для застосування до нього положень ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи доповненої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, а вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

________________________________________________________________________________________________________________________

Провадження №11-кп/774/206/к/15 Суддя І інстанції ОСОБА_1

Категорія ст.307 ч.2 КК України Доповідач суддя ОСОБА_2