АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/791/1248/13 Головуючий у 1-й інстанції Лебідь І.П.
Категорія ч.1 ст.286 КК Доповідач Ковальова Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2013 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого : судді Ковальової Н.М.

Суддів : Ришкової Н.М., Шевцової В.Г.

З участю прокурора Дворецького О.О.

засудженого - ОСОБА_1

захисника - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією захисника - адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11.06.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком:

ОСОБА_3, 1979 року народження раніше судимий 11.10.2010 р. за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 75, ст. 76 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі з іспитовим строком в три роки,

засуджений за ч.1 ст. 286 КК України на шість місяців арешту.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком, остаточно призначено три роки десять місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд змінена на утримання під вартою. Строк відбування покарання відраховується з 11.06.2013 року.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь:

потерпілого ОСОБА_4 8 500 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди;

на користь держави 2 552,55 грн. понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого та 617,27 грн. судових витрат.

Вирішено питання щодо речового доказу.

ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений судом за те, що 28 липня 2011 року, близько 20:00 години, не маючи права на керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2107 д.н.НОМЕР_1, рухаючись по вул. Горького та поблизу перехрестя вулиць Горького та Будівельників у смт. Брильовка Цюрупинського району Херсонської області, в порушення п.п. 2.1, 2.3, 2.9. 12.1 Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, який рухався по тротуару, чим спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров'я.

В апеляції захисник - адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1, ставить питання про скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування по тим підставам, що досудове слідство проведено неповно та не об'єктивно, оскільки підлягає додатковій перевірці вчинення злочину іншою особою, що автотехнічна експертиза проведена незаконно, що впізнання свідком ОСОБА_5 ОСОБА_1, проведено з порушенням КПК і є незаконною.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який не погодився з доводами апеляції захисника, вважає що її слід відхилити, а вирок залишити без змін, засудженого ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляцію захисника, в судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, останнє слово засудженого, в якому просив вирок скасувати, справу направити на додаткове розслідування, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі й досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що 25.07.2011 року на тротуарі по вул. Горького у смт. Брильовка, автомобіль "Жигулі", який рухався зі сторони мосту Північно-Кримського каналу вчинив на нього наїзд.

Свідок ОСОБА_6 свідчив, що 25.07.2011 року, на належному йому автомобілі і під його керуванням Ваз-2107 д.н. НОМЕР_1, він та його друзі повертались з відпочинку. Після зупинки на мосту Північно-Кримського каналу, на прохання ОСОБА_1, він передав останньому кермування автомобілем, а сам сів на переднє пасажирське місце. Рухались у напрямку смт Брильовка. Під'їжджаючи до перехрестя вулиць Горького та Будівників, помітив, що ОСОБА_3 заснув за кермом і різко вивернув руль вліво, виїхавши на полосу зустрічного руху, переїхавши бордюр, поділяючий проїзну частину і пішохідний тротуар і вчинив наїзд на пішохода, який рухався по тротуару. Наїзд прийшовся лівим переднім крилом автомобіля.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_5 підтвердили, що бачили, як 25.07.2011 року, близько 20:00 години автомобіль марки "ВАЗ" виїхав на полосу зустрічного руху, переїхав бордюр поділяючий проїзну частину і тротуар, і передньою частиною вчинив наїзд на пішохода Баран, який рухався по тротуару. Потім автомобіль ще проїхав і зупинився. Зі сторони водія вийшов ОСОБА_3, якого вони знали раніше, а зі сторони переднього пасажирського місця вийшов ОСОБА_6.

Свої свідчення щодо обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 підтвердили і в ході відтворення обстановки і обставин події (а.с. 62-63, 77-78 ).

Судом також досліджувались: протокол огляду місця ДТП від 25.07.2011 року, в якому зафіксовані обставини вчиненого ДТП (а.с. 13-17); висновки судово-медичної експертизи, відповідно до якої потерпілому ОСОБА_4 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров'я у вигляді забою головного мозку, крововиливів під м'яку мозкову оболонку, забійних ран голови (а.с.41-43); висновки автотехнічної експертизи № 1724 від 31.07.2012 року, відповідно до якої на момент скоєння ДТП автомобіль ВАЗ 21007 д.н. НОМЕР_1 був у технічно справному стані (а.с.48-55).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичної оцінки свідченням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які свідчили про те, що в момент скоєння ДТП за кермом автомобіля перебував ОСОБА_6, а не ОСОБА_3. оскільки вони перебувають у дружніх стосунках зі ОСОБА_1 та протирічать свідченням незаінтересованих свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які з впевненістю вказують, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_3.

Отже посилання у апеляції про необхідність перевірки на досудовому слідстві причетності іншої особи - ОСОБА_6 у скоєної дорожньо-транспортної пригоди, є безпідставним, оскільки було предметом розгляду у судовому засіданні і підтвердження не знайшло, і спростовуються наведеними вище доказами.

Що стосується доводів у апеляції про те, що висновки автотехнічної експертизи № 1724 від 31.07.2012 року не є доказом по справі, оскільки вона проведена майже через рік після скоєного ДТП, а ОСОБА_6 її весь цей час експлуатував, є необґрунтованими. Висновки цієї експертизи не виключають будь-якого сумніву у своїй об'єктивності, науковості, обґрунтованості, вона проведена експертом, який має відповідну кваліфікацію судового експерта авто технічних досліджень і попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, у судовому засідання свідок ОСОБА_6 пояснив, що після ДТП автомобіль не ремонтувався, а лише замінене було лобове скло та відрихтоване крило.

Кримінально-процесуальним законом не заборонено проведення слідчої дії як впізнання по фотокарткам, а тому доводи апелянта, що впізнання свідком ОСОБА_5 особи, яка в момент ДТП перебувала за кермом автомобіля по фотокарткам проведено з порушенням КПК, є безпідставною.

Отже не заслуговують на увагу твердження у апеляції про однобічність і неповноту досудового і судового слідства, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про однобічність і неповноту, необ'єктивність чи упередженість дослідження органом досудового слідства і судом обставин, що могли мати значення для справи. Зокрема, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, перевірена позиція захисту засудженого шляхом допиту потерпілого, свідків, а також додаткових свідків, заявлених захистом.

Не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, як під час досудового слідство, так і при розгляді справи у суді, які б істотно вплинули на правильність постановленого у справі рішення, у тому числі при збиранні та дослідженні доказів.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_1, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу і всі обставини справи, та призначив покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію захисника в інтересах засудженого ОСОБА_1, залишити без задоволення, а вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11.06.2013 року щодо нього - без змін.

Судді: (три підписи)

Згідно оригінала: суддя Ковальова Н.М.