АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/512/15 Справа № 201/4066/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

представника ТОВ РАНТЬЄ-ДНЕПР ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ТОВ РАНТЬЄ-ДНЕПР на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року про накладення арешту на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року було задоволено клопотання старшого слідчого ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з старшим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та накладено арешт нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ТОВ Рантьє-Днепр (), а саме наступного майна:
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01 тип майна: автостоянка, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, буд. 32;
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 21139953, тип майна: 5-ти поверховий житловий будинок (1 черга будівництва), за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Смирнова Юрія, буд. 33А, частка власності 99/1000;
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 22303014, тип майна: 5-ти поверховий 110-квартирний житловий будинок (1 черга будівництва), за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Смирнова Юрія, буд. 33А, корпус 2, частка власності 101/1000.
Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, що ході досудового розслідування встановлено ряд пов`язаних з ДП Дніпромашзбагачення () підприємств, з якими протягом 2010-2014 років проводились фінансово-господарські операції, що не відображено у податковому обліку підприємств, в тому числі ТОВ Рантьє-Днепр. Так, отримані на банківські рахунки від КП ДОР Аульській водовід та ДПП Кривбаспромводопостачання грошові кошти за нібито використання корисної моделі, ДП Дніпромашзбагачення () перераховувало на рахунки пов`язаних підприємств у вигляді фінансової допомоги, в тому числі і ТОВ Рантьє-Днепр. Пов`язує зазначені підприємства те, що вони мають спільних директорів або засновників, робітників, співпадають податкові адреси підприємств.
Не погодившись з цією ухвалою, ТОВ РАНТЬЄ-ДНЕПР подало на неї апеляційну скаргу в якій просить вказану вище ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , про накладення арешту на нерухоме майно в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог ТОВ РАНТЬЄ-ДНЕПР посилається на те, що згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення. За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя може накласти арешт на майно у випадках, коли є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України, а в ч. 3 цієї ж статті визначено, що арешт також може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Разом з тим, з викладених в ухвалі слідчого судді фактичних обставин кримінального провадження, в рамках якого ставиться питання про накладення арешту на нерухоме майно товариства, взагалі не можна віднайти логічного і правового взаємозв`язку між об`єктивною стороною кримінального правопорушення та наявним у ТОВ РАНТЬЄ-ДНЄПР нерухомим майном з огляду на те, що питання про їх відповідність критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України, не тільки не вирішувалося, а й не ставилося. При винесені ухвали про накладення арешту, судом не прийнято до уваги, що нерухоме майно ТОВ РАНТЬЄ-ДНЄПР у відповідності до вимог ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України не використовувалося підприємством як засіб для вчинення чи схилення до вчинення кримінального правопорушення, не є предметом кримінального правопорушення, не одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не є доходом від них. Жодної із цих правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно товариства, ані в клопотанні старшого слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не приведено, а вказана в їх процесуальних документах підстава, як забезпечення відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, кримінально-процесуальним законодавством України не визначена. Директору Дочірнього підприємства Дніпромашзбагачення ОСОБА_11 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, але ця підозра стосується взагалі іншого підприємства, а саме Дочірнього підприємства Дніпромашзбагачення, тобто за епізодом перерахунку грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю РАНТЬЄ-ДНЄПР підозра нікому не повідомлена, що виключає можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення як можливої конфіскації майна, так і цивільного позову. З матеріалів справи вбачається, що досудовим розслідуванням не встановлено осіб, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, не було здійснено повідомлення про підозру щодо конкретних посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю РАНТЬЄ-ДНЄПР, у володінні яких знаходяться нерухоме майно, старшим слідчим не доведено необхідності такого арешту, що не дає підстав в силу ст.ст. 170, 173 Кримінального процесуального кодексу України на даному етапі досудового розслідування для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Таким чином, орган досудового розслідування, в порушення норм процесуального законодавства, не підтвердив та взагалі не досліджував причетність заінтересованих осіб конкретного суб`єкту господарювання до начебто незаконної діяльності іншого суб`єкта господарювання, не досліджував обізнаність щодо таких посадових осіб стосовно зазначеного кримінального провадження, не повідомив будь-яким посадовим особам ТОВ РАНТЬЄ-ДНЄПРпро підозру у вчиненні конкретного кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника ТОВ РАНТЬЄ-ДНЄПР, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора та пояснення слідчого, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасним та таким, що винесене з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Виходячи зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, в силу ст. 173 ч.2 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегією суддів дослідженням матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що слідчим суддею вищевказані вимоги кримінального процесуального закону не виконані. Так, накладаючи арешт на нерухоме майно, слідчий суддя в ухвалі не вказав, яким чином ці об`єкти нерухомості відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу, тобто, яким чином вони могли бути: - підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; - призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; - чи є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; - одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено?

Далі. Слідчий суддя, вказавши на те, що накладення арешту на об`єкти нерухомості викликані необхідністю забезпечення можливої конфіскації майна, або цивільного позову, не вказав на розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; не звернув увагу на необхідність розумності та співрозмірності обмеження права власності, так як не були оцінені об`єкти нерухомості, які підлягали арешту. Таким чином слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Все це стало можливим тому, що слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна не звернув увагу на недодержання в поданні слідчого вимог ст. 171 КПК України, а саме: відповідно до вимог ч. 2, 3, 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди та вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, і яка (вартість) повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Колегією суддів встановлено, що, вказавши у клопотанні на підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а також перелік і види майна, що належить арештувати та на документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, слідчий не додав до клопотання ні оригінали ні копії документів та інших матеріалів, якими він обґрунтовує доводи клопотання. Крім того, в порушення вимог ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого не зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди та вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову. І тому неможливо вести річ про співмірність вартості арештованого майна із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, так як ні вартість майна, ні розмір шкоди в клопотанні слідчого не вказані.

В силу ст. 172 ч. 3 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Тому колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою необхідно клопотання слідчого повернути прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-174, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю РАНТЬЄ-ДНЕПР задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року про накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю РАНТЬЄ-ДНЕПР скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 про накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю РАНТЬЄ-ДНЕПР - повернути прокурору для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4