АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 003803 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухова Сумської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 01.06.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Не погодившись із зазначеним вироком, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити тому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Необхідність ухвалення такого судового рішення прокурор обгрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції повністю суперечить матеріалам провадження, здобутим під час досудового розслідування, не вмотивований згідно чинного законодавства та елементарної логіки. Висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам провадження, а судовий розгляд є неповним.
Так, суд критично віднісся до показань свідка ОСОБА_9 , згідно яких той приїхавши у складі групи швидкого реагування, після отримання з пульту повідомлення про скоєння крадіжки по АДРЕСА_2 , побачив двох хлопців, які стояли з пакетами в руках, та побачивши працівників міліції, покидали пакети та кинулися втікати. Він побіг за хлопцем, який виявився ОСОБА_6 та затримав його разом з двома іншими членами групи швидкого реагування. Іншого хлопця затримати не вдалося. Далі вони передали затриманого членам слідчо-оперативної групи, які прибули за їх викликом. Дані показання свідка суд безпідставно спростував, не навівши причин цього.
В той же час, суд прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який змінив показання дані під час досудового слідства, показавши суду, що під час затримання ОСОБА_6 повідомив, що крадіжки він не вчиняв та опору не чинив. Також він представився та у нього було посвідчення водія, пластикові картки та невелика сума грошей, грошової винагороди за те, щоб його відпустили, не пропонував.
Не дав суд належної оцінки і тому, що сам ОСОБА_6 змінив у суді показання, які давав під час досудового розслідування та при цьому не зміг пояснити причин цього. При цьому суд взяв до уваги показання обвинуваченого в суді, згідно яких крадіжку з магазину вчинив хлопець на ім`я ОСОБА_11 , з яким він познайомився того вечора, і котрий сказавши йому, що йде здійснити «природну потребу», попросив його почекати, а сам направився в сторону магазину «Аста Плюс», звідки через 5-10 хвилин він почув звук розбитого скла, а потім через декілька хвилин появився ОСОБА_11 з пакетами в руках та попросив його допомогти донести їх до метро. Коли він взяв пакети, ОСОБА_11 закричав «міліція» та почав втікати. Він покинув пакети та також побіг, але його затримали.
Таким чином, на думку прокурора, суд дав невірну оцінку доказам, якими в їх сукупності підтверджується винуватість обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить її відхилити, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, повністю погоджуючись з висновками суду, вважаючи ухвалене рішення справедливим, а доводи прокурора такими, що порушують вимоги ст.17 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.
Стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 05.05.2014р., приблизно о 03 годині 30 хвилин, знаходячись біля приміщення магазину «Аста», розташованого по вул. Чорнобильській, 16/80 в м. Києві, таємно викрали чуже майно, яке належить ТОВ «Аста Плюс», а саме: алкогольні напої та продукти харчування на загальну суму 4052 грн. 95 коп.
Зокрема, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 05.05.2014р., приблизно о 03 годині 15 хвилин, знаходячись біля приміщення магазину «Аста», розташованого по вул. Чорнобильській, 16/80 в м. Києві, вирішили вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Аста Плюс». Попередньо розділивши між собою ролі, з метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_6 залишився стояти біля входу в магазин «Аста», що по вул. Чорнобильській, 16/80 в м. Києві, та спостерігати за тим, щоб ніхто не помітив як невстановлена досудовим розслідуванням особа викрадає товари з магазину. Продовжуючи знаходитись біля приміщення вказаного магазину, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, з метою обернення майна на свою користь та особистого збагачення, невстановлена досудовим розслідуванням особа вибила скло вхідних дверей та проникла до приміщення магазину в той час, як ОСОБА_6 залишився стояти біля входу в магазин. Приблизно о 03 годині 30 хвилин, 05.05.2014р., коли невстановлена особа вийшла з приміщення магазину з пакетом чорного кольору, в якому знаходились алкогольні напої та продукти харчування, до них підійшли працівники міліції, які у подальшому затримали ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа викрали з магазину «Аста» чуже майно, яке належить ТОВ «Аста Плюс», а саме:
- 2 пляшки віскі «Блек Джек», об`ємом 0,5 л.., вартістю 54 грн. 10 коп. кожна;
- пляшку віскі «Чівас Регал», об`ємом 1,0 л., в кількості 1 шт., вартістю 658 грн. 00 коп.;
- пляшку джину «Біфітер», об`ємом 1,0 л., в кількості 1 шт., вартістю 283 грн. 00 коп.;
- батончик «Снікерс великий», в кількості 14 шт., вартістю 8 грн. 00 коп. кожен;
- батончик «Снікерс маленький», в кількості 6 шт., вартістю 4 грн. 90 коп. кожен;
- батончик «Баунті», в кількості 7 шт., вартістю 7 грн. 00 коп. кожен;
- батончик «Твікс», в кількості 5 шт., вартістю 7 грн. 00 коп. кожен;
- цукерки «М&М великий», в кількості 7 шт., вартістю 15 грн. 00 коп. кожен;
- цукерки «М&М малий», в кількості 13 шт., вартістю 7 грн. 60 коп. кожен;
- упаковку кави вагою 1кг., в кількості 2 шт., вартістю 600 грн. 00 коп кожна;
- пляшку віскі «Чівас Регал», об`ємом 0,75 л., в кількості 1 шт., вартістю 502 грн. 00 коп.;
- жувальну гумку в пластині «Орбіт», в кількості 5 шт., вартістю 4 грн. 25 коп. кожна;
- жувальну гумку «Орбіт», в кількості 14 шт., вартістю 4 грн. 50 коп. кожна;
- жувальну гумку «Екліпс», в кількості 20 шт., вартістю 5 грн. 00 коп. кожна;
- жувальну гумку «Дірол», в кількості 14 шт., вартістю 3 грн. 50 коп. кожна;
- пляшку текіли «Сауза Бланко», об`ємом 1 л., в кількості 1 шт.. вартістю 415 грн. 10 коп.;
- пляшку віскі «Блек Джек», об`ємом 0,5 л., в кількості 1 шт., вартістю 224 грн. 10 коп., а всього майна на загальну суму 4 052 грн. 95 копійок, які вони поклали до пакету чорного кольору.
Наведені вище дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.
Дослідивши докази, представлені стороною обвинувачення і захисту та докази здобуті під час судового провадження, вислухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, суд першої інстанції прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у кримінальному провадженні не знайшло свого підтвердження.
При цьому суд послався на показання дані в судовому засіданні:
обвинуваченим ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, не визнав та показав, що 05.05.2014 року, зустрівся з друзями біля метро «Академмістечко» в м. Києві та пішли в сторону магазину «Велика Кишеня», де збирається багато людей. Там був хлопець ОСОБА_11 , якого він бачив на протязі вечора. Потім він зібрався до дому і ОСОБА_11 пішов з ним в сторону метро. Проходячи повз магазин «Аста Плюс», ОСОБА_11 сказав його зачекати і через декілька хвилин повернувся з пакетами в руках та попросив допомогти їх донести до метро. Коли він взяв пакети, ОСОБА_11 закричав -«міліція» та почав тікати. Він покинув пакети та також побіг, але його затримали. Крім цього, ОСОБА_6 пояснив, що стояв на відстані 5-10 метрів від місця, звідки ОСОБА_11 взяв пакети, і навіть не встиг у того запитати, що в них. ОСОБА_11 бачив лише того вечора і знає, що він з району Академмістечка в м. Києві. Він не був в стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння. Антон сам запропонував піти разом додому, сказавши, що їм по дорозі, на рахунок магазину він нічого не говорив. Звідки пакети та що в них, дізнався від працівників міліції. Пакети в руки взяв з ціллю допомогти. Від працівників міліції втікав тому, що злякався. В райвідділі міліції пробув приблизно 15 год. і не говорив, що скоїв крадіжку за попередньою змовою;
потерпілим ОСОБА_12 , котрий показав, що є власником ТОВ «Аста Плюс». Про те, що його пограбували, дізнався від чергового, який сидить на пульті. Суму збитків сам підрахував зранку. Вночі на місце події не виїжджав, там був старший продавець, який все закрив та поставив на сигналізацію. Відеокамер ні в магазині, ні по сусідству немає. Цивільний позов не заявляв, так як все майно йому повернули працівники міліції. На місці події не був та ОСОБА_6 там не бачив, про те, що це саме він скоїв крадіжку, дізнався від працівників міліції і сам про це стверджувати не може;
свідком ОСОБА_9 , який засвідчив, що працює в органах міліції на протязі останніх 6-ти років. Працює саме в групі швидкого реагування. Тієї ночі вони відпрацьовували територію, та отримали повідомлення з пульту, що по вул. Чорнобильській 16/80 в м. Києві скоєно крадіжку. На місце події приїхали приблизно за 5-6 хв. після виклику. Коли вони туди під`їжджали то бачили, що ОСОБА_6 ще з одним хлопцем стояли на вулиці з пакетами в руках. Побачивши їх, вони покинули поліетиленові пакети та почали втікати. Він побіг за ОСОБА_6 , а його колега за іншим хлопцем, якого не наздогнав. При затриманні ОСОБА_6 опору не чинив та пояснив, що він просто стояв на «шухері», про це його попросив інший хлопець, який і був ініціатором крадіжки. На момент затримання обвинуваченого їх було четверо: він, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та обвинувачений. Далі вони викликали слідчо-оперативну групу, працівники якої приїхали, все описали та доставили ОСОБА_6 до райвідділу. Для встановлення та затримання іншої особи він ніяких дій не вчиняв;
свідком ОСОБА_10 , котрий показав, що працює в Святошинському РУ ГУ МВС в м.Києві в групі швидкого реагування. На початку травня 2014 року, приблизно о 3-4 годині ранку, вони отримали виклик на об`єкт по вул.Чорнобильській в м. Києві та поїхали туди на відпрацювання, хоч це й була не їх зона. Приїхавши на місце події, побачили 2-ох людей, які стояли біля кіоска та тримали в руках поліетиленові пакети. Побачивши їх, вони покинули поліетиленові пакети та почали втікати. Він вибіг з авто, підбіг до магазину та оглянув його, а напарник ОСОБА_15 та водій поїхали далі за втікачами. Далі ОСОБА_15 наздогнав ОСОБА_6 , так як той забіг за кіоск, де був тупик і йому не було куди діватися. При затриманні обвинувачений говорив, що він крадіжку не скоював та опору не чинив. Також він представився та у нього було посвідчення водія. Грошової винагороди ОСОБА_6 , за те щоб його відпустили, не пропонував. Того, щоб обвинувачений заглядав в поліетиленові пакети, він не бачив, той лише тримав їх. Наскільки він пам`ятає, при затриманні ОСОБА_6 , у того були вилучені пластикові картки і кошти, але невелика сума. Обвинувачений пояснював, що він до крадіжки непричетний. Вони викликали слідчо-оперативну групу, яка приїхала приблизно о 05-00 год. ранку, все зафіксувала та вони доставили ОСОБА_6 до Святошинського РУ ГУ МВС, де писали рапорти. Для встановлення іншої особи, нічого не робили. В магазині були пошкоджені пластикові двері і видавлено скло. Обвинувачений пояснював, що він до крадіжки непричетний, то все вчинив інший хлопець. Чи був присутній при його поясненнях напарник ОСОБА_15 , сказати не може.
Проаналізувавши вищевказані показання потерпілого та свідків, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 і не підтверджують обвинувачення, пред`явлене у кримінальному провадженні.
Щодо показань свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_6 під час затримання пояснив, що він просто стояв на «шухері», і про це його попросив інший хлопець, який і був ініціатором крадіжки, то суд до них поставився критично і відкинув їх, оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який стверджував, що обвинувачений з моменту затримання говорив, що до крадіжки він не причетний.
Крім цього, суд взяв до уваги, що показання свідка ОСОБА_16 - є показаннями з чужих слів, які згідно ст.97 КПК України не можуть бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо не підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими. Інших доказів, які могли би підтвердити надані свідком ОСОБА_17 показання , сторона обвинувачення не надала.
Крім показань потерпілого та свідків, судом досліджувались надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як докази вини обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.3 КК України, наступні документи:
- протокол огляду місця події від 05.05.2014р. (а.п.66-68);
- довідка про вартість товарів і розписка (а.п.69-70);
- постанова про визнання речових доказів та передача їх на зберігання (а.п.71-72);
Однак, за висновками суду, сторона обвинувачення у судовому провадженні просто перерахувала вищевказані документи, без обґрунтування та аналізу, яким саме чином ці документи підтверджують винуватість саме ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.
Судом досліджувались також надані стороною захисту під час судового провадження, як доказ невинуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, наступні докази:
- висновок експерта №669 від 12.05.2014р., згідно якого слід пальця руки, який був виявлений та вилучений 05.05.2014р. за адресою: м.Київ, вул.Чорнобильська, 16/80 в магазині «Аста», залишений не гр. ОСОБА_6 , а іншою особою (а.п.52-56);
- висновок експерта №805 від 13.06.2014р., згідно якого слід взуття, який був вилучений в ході огляду місця події 05.05.2014р. за адресою: м.Київ, вул.Чорнобильська, 16/80 в магазині «Аста», залишений не взуттям вилученим у гр. ОСОБА_6 (а.п.58-64);
Вищевказані докази, за висновками суду є допустимими і узгоджуються з показаннями обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ст.185 ч.3 КК України, є припущенням і не підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, а також спростовуються доказами, наданими стороною захисту, в зв`язку з чим участь обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена і він підлягає виправданню.
Ретельно перевіривши, співставивши та проаналізувавши висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а апеляційна скарга прокурора не спростовує цього, з наступних підстав.
Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.
У відповідності до ст. 22 КПК України одна із засад кримінального провадження - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно оцінки судом показань обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які вони давали під час досудового розслідування та в суді першої інстанції та не вмотивування того, чому були взяті до уваги показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 в суді, які відрізняються від їх показань під час досудового розслідування та не взяті до уваги показання свідка ОСОБА_9 , які той не змінював, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до вимог ч.2 ст.23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з цих вимог, суд, у даному випадку, був позбавлений можливості надати оцінку показанням обвинуваченого та свідка, які ті давали під час досудового розслідування і правомірно дав оцінку лише доказам, дослідженим безпосередньо, і з цією оцінкою колегія суддів погоджується.
Не порушені судом і вимоги ст. 374 КПК України щодо змісту вироку. Відповідно до вимог ч.3 зазначеної статті, в мотивувальній частині вироку зазначене формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Отже, прокурором під час судового розгляду в суді першої інстанції не представлена така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, які є достатніми для безспірного висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 05.05.2014р., приблизно о 03 годині 30 хвилин, з проникненням у приміщення магазину «Аста», розташованого по вул. Чорнобильській, 16/80 в м. Києві, таємно викрали чуже майно, яке належить ТОВ «Аста Плюс», а саме: алкогольні напої та продукти харчування на загальну суму 4052 грн. 95 коп. і суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 17 КПК України, яка розкриває зміст такої загальної засади кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, прийняв законне рішення про те, що стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які могли б довести участь обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і він підлягає виправданню.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
_______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1476/2014
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_18
Доповідач ОСОБА_1