Справа № 727/5768/14-к
Провадження № 1-кп/727/243/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2014 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.04.2012 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; звільненого 29.11.2013 року, -
за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
22.02.2014 року біля 23:00 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою чоловічої статі, перебуваючи навпроти центрального входу в парк ім. Т.Г Шевченка, що на розі вул. Головної та Садової м. Чернівці, побачили ОСОБА_7 із його знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого маючи на меті корисливий мотив, підійшли до останніх, та в ході розмови ОСОБА_10 відвів в сторону ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 та невстановлена особа чоловічої статі в цей час, застосовуючи погрози фізичного насильства відносно ОСОБА_7 , в той час, коли він дістав із своєї сумочки гроші в сумі 530 гривень та 25 доларів США, то невстановлена особа чоловічої статі шляхом ривка відкрито заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , після вказаного до них підійшов ОСОБА_10 та вихватив з руки невстановленої особи чоловічої статі вказані гроші і вони всі з місця події скрилися, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоди на загальну суму 750 грн. 95 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що в лютому 2014 року вони разом з товаришем ОСОБА_6 і ще з одним хлопцем, з яким познайомилися біля нічного магазину якого звали ОСОБА_11 направлялися до парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Чернівцях, ОСОБА_6 був на костилях. По дорозі вони зустріли незнайомих осіб, серед яких, як йому зараз відомо, були потерпілий та ОСОБА_12 , які переходили дорогу. ОСОБА_5 зупинив їх та попросив грошей на таксі, оскільки ОСОБА_6 був на костилях і йому було важко ходити. При цьому, він особисто говорив з ОСОБА_13 , а ОСОБА_14 з незнайомим ОСОБА_15 говорили з потерпілим, вони знаходилися на відставні біля15 метрів. На його прохання дати грошей ОСОБА_13 відповів ОСОБА_5 , що грошей в нього немає, і навіть вивернув кишені, після чого ОСОБА_13 дав йому сигарету. Дівчина яка була разом з потерпілим та ОСОБА_8 стояла приблизно за тридцять метрів від них на світлофорі. Після чого ОСОБА_5 покликав незнайомим ОСОБА_15 , у нього в руках був пакетик, в якому знаходилися гроші, які він взяв у потерпілого. Зі слів ОСОБА_6 та ОСОБА_15 - потерпілий спочатку торгувався, о потім віддав всі гроші. ОСОБА_5 перерахував дані кошти, там було 500 грн. та 20 дол. США. Після цього вони в трьох сіли в таксі і поїхали. Сашку він дав 200 грн., після чого той пішов. В нього ж залишилось 300 грн., після чого вони з ОСОБА_6 поїхали в нічний магазин де купили пиво і сигарети. Крім того, ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що він не чув яка саме розмова була в незнайомого ОСОБА_15 з потерпілим. Однак, ОСОБА_5 визнав в судовому засіданні той факт, що вони відкрито заволоділи чужими грошима, просто він особисто ніяких погроз нікому не висловлював. При цьому, ОСОБА_5 визнав, що потерпілий бачив, як викрадені гроші незнайомий ОСОБА_15 передав йому. А також, ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 1500 грн. У скоєному щиро розкаюється. В кінці судового розгляду обвинувачений ствердив, що визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України в повному об`ємі, просив його суворо не карати.
Крім показів обвинуваченого ОСОБА_5 , вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення повністю підтверджується показами потерпілого та свідків, які були допитані в судовому засіданні, а також дослідженими і проаналізованими судом в судовому засіданні письмовими доказами кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що в лютому 2014 року він з дівчиною ОСОБА_9 та знайомим ОСОБА_8 гуляли по місту, а саме біля парку ім. Т.Г. Шевченка. На зустріч їм йшла компанія з 3-х хлопців. Один з них, як пізніше стало відомо ОСОБА_5 , звернувся до них з проханням дати грошей на таксі іншому - ОСОБА_6 , який був на костилях, з ними був ще один невідомий хлопець. Після чого ОСОБА_5 підбіг до них і зупинив їх. Вся компанія обвинуваченого питала в них про гроші. ОСОБА_7 спочатку дав їм 10 грн. Після чого невідома особа яка була з обвинуваченим та ОСОБА_6 спитав чи є в нього ще гроші, на що ОСОБА_7 відповів що немає, після чого невідомий сказав, що у випадку якщо знайде, то забере всі. В цей час ОСОБА_16 забрав ОСОБА_8 та вони відійшли десь на шість метрів, а тому потерпілий не чув про що вони розмовляють. При цьому, потерпілий залишився з невідомою особою та ОСОБА_6 , які сказали йому показати скільки в нього є грошей. В цей час ОСОБА_7 відчув загрозу своєму життю, оскільки з боку невідомого прозвучала погроза , а саме, якщо він не дасть гроші то його поб`ють. Потерпілий ствердив, що перший раз вони забрали в нього 50-60 грн., які він показав і сказав про них. Другий раз потерпілий дістав 400 грн. і 25 дол. США, які віддав невідомому хлопцю. В подальшому підійшов ОСОБА_5 і вирвав дані гроші з рук невстановленої особи та перерахував їх, і сказав потерпілому що вони можуть іти. З боку ОСОБА_5 в бік потерпілого погроз не було, але він періодично підходив і питав у ОСОБА_6 як у них справи. Частину викрадених коштів потерпілому повернули працівники міліції, іншу частину повернув ОСОБА_6 , а тому матеріальних претензій до обвинуваченого він немає. Разом з тим, ним було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, який він в судовому засіданні підтримує та просить стягнути з ОСОБА_5 кошти в сумі 1500 грн. Що стосується покарання обвинуваченого, то вирішення даного питання потерпілий залишив на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що в кінці лютого 2014 року пізно ввечері вони разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 переходили дорогу біля парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Чернівці. До них підійшов обвинувачений ОСОБА_5 та попросив дати гроші на таксі. Після того як вони не відреагували ОСОБА_5 їх догнав і повернув. Спочатку ОСОБА_5 відвів в сторону ОСОБА_8 а двоє решта відвели в сторону ОСОБА_7 . ОСОБА_9 в свою чергу залишилася стояти на місці, і не чула про що вони розмовляли. Крім того, ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_5 не пускав ОСОБА_8 до потерпілого, говорив що вони самі розберуться. Вона бачила що двоє незнайомців прикрили собою потерпілого і вона не бачила що там відбувалося. Після чого двоє незнайомців покликали до себе ОСОБА_5 і вони всі троє пішли. Після цього вона підійшла до ОСОБА_7 і він повідомив що в нього забрали гроші біля 600 грн. Зі слів ОСОБА_8 ОСОБА_9 відомо, що ОСОБА_5 сказав йому якщо він віддасть їм гроші то вони їх відпустять, на що ОСОБА_12 відповів, що все що знайдуть нехай забирають, оскільки в нього нічого немає. Після чого вони всі разом пішли по вул. Садовій, побоюючись щоб нападники знов їх не зустріли, після чого зателефонували в міліцію.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначив, що в кінці лютого місяця 2014 року біля 23 години вони разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 гуляли, під час прогулянки до них звернувся невідомий хлопець як в подальшому стало відомо ОСОБА_5 і попросив їх зупинитися, підходячи до них. В свою чергу ОСОБА_12 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_5 з яким було ще двоє хлопців, ОСОБА_6 , який стояв біля паркану, та ще одна невідома особа яка розмовляла з ОСОБА_7 . ОСОБА_5 почав питати в ОСОБА_8 чи є в нього гроші, на що ОСОБА_12 відповів що немає. Після чого ОСОБА_5 направився до ОСОБА_7 біля якого були ОСОБА_6 та невідома особа, він - ОСОБА_12 також хотів до них підійти, однак ОСОБА_5 його попередив, щоб він не підходив. Через деякий час ОСОБА_12 помітив як ОСОБА_5 підійшов до світла, тримаючи гроші в руках, а ОСОБА_6 та невідома особа пішли за ним. Коли вони залишилися самі, ОСОБА_7 повідомив що його пограбували і забрали всі гроші які в нього були. Після чого вони викликали працівників міліції. Крім того, ОСОБА_12 вказав в судовому засіданні, що він в обвинуваченому ОСОБА_5 добре впізнав особу яка просила в нього гроші, крім того, вказав, що ОСОБА_5 тоді ходив між ним та потерпілим .
Крім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні рядом письмових доказів кримінального провадження.
Так, відповідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.02.2014 року ОСОБА_7 повідомив, що 22.02.2014 року близько 03:00 год. невідомі особи неподалік центрального входу в парк ім. Т.Г. Шевченка відкрито заволоділи його грошовими коштами в сумі 25 дол. США та 500 грн. ( т. 1 а. п. 4-5).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 від 08.04.2014 року, зміст якого в судовому засіданні підтвердив сам обвинувачений ОСОБА_5 - вбачається, що 22.02.2014 року ОСОБА_5 разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_6 перебуваючи біля центрального входу в парк ім. Т.Г. Шевченка, відкрито заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 ( т. 1 а.п. 128-131).
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за даною статтею кваліфіковані правильно, оскільки ОСОБА_5 вчинив відкрите заволодіння чужим майном ( грабіж), за кваліфікуючою ознакою: поєднаний з погрозою застосування насильства, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєне ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше судимою ( т. 1 а.п. 175), перебуває на консультативному обліку з 1998 року в психіатричні лікарні з діагнозом: наслідки органічного ураження ЦНС з легкою лікворною гіпертецією з рідкими судинними нападами ( т. 1 а.п. 176), зареєстрований на обліку в наркологічному диспансері в 2001 році з діагнозом: поєднання випивання алкоголю зі шкодою для здоров`я та гостра інтоксикація ( т. 1 а.п. 177); по місцю проживання характеризується посередньо. ( т. 1 а.п. 179).
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України фактично визнав, розкаявся у вчиненому, враховуючи незначну суму викраденого, та те, що будь-якого фізичного насильства обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення не застосовував, а також враховуючи хворобливий стан його здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 доцільно застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України.
Разом з тим, враховуючи той факт, що обвинувачений є особою раніше судимою за аналогічний корисливий злочин, вчинив злочин в період непогашеної судимості, суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без реального відбування покарання, підстав для застосування до нього вимог ст.ст. 75,76 КК України немає.
А також, враховуючи те, що вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_7 доведена повністю, а також, оскільки сам ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 1500 грн., то зазначений цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею із застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
Строк покарання обчислювати з 02.09.2014 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування спричиненої моральної шкоди - задовольнити . Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 спричинену моральну шкоду в сумі - 1500 ( одну тисячу п`ятсот ) гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя :