ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/69/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" лютого 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миронівка, Миронівського району, Київської обл., українця, громадянина України, освіта неповна вища, офіційно не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 24.10.2013 року близько 08 год. 40 хв., керуючи технічно справним мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», рухаючись від проспекту М.Бажана проїзною частиною з`їзду розв`язки в напрямку Дніпровської набережної в м. Києві, допустив порушення вимог п.п. 2.3.6, 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме:
2.3.6. ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб;
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що він, керуючи мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись заднім ходом в лівій смузі руху проїзної частини з`їзду розв`язки від проспекту М.Бажана в напрямку вул. Дніпровська набережна, не забезпечив безпечний рух та не звернувся за допомогою до інших осіб, скоїв наїзд на пішохода гр. ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину дороги зліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого, остання тримала тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянням пішоходу ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №335/Е від 03.05.2014 року потерпіла ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які виразилися у закритій черепно-мозковій травмі у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в лобно-полюсно-базальній області зліва, в ділянці полюса лівої скроневої частки, травматичного субарахноїдального крововиливу, лінійних переломів потиличної луски справа з переходом на основу задньої черепної ямки, тім`яної кістки справа, підшкірної гематоми з осадженнями потиличної ділянки.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №253/ат від 16.05.2014 року причиною виникнення досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Мерседес Спринтер», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам пунктів 10.1 та 10.9 ПДР України.
Будучи допитаним в судовому засіданні , обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 24.10.2013 року біля 8 год. він, керуючи мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», рухався на пр. Бажана, але пропустив поворот, тому вирішив здати назад. Увімкнувши аварійний сигнал, він почав рух заднім ходом і в цей час відчув поштовх та зупинився. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що на дорозі лежить потерпіла ОСОБА_8 без свідомості. Перехожі викликали карету швидкої дпомоги , але якийсь автомобіль забрав потерпілу і відвіз до лікарні «Борис». Цивільний позов визнав частково, а саме: в частині матеріальної шкоди визнав повністю, в частині моральної - не визнав, пославшись на те, що її розмір не підтверджується доказами.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина в інкримінованому йому злочині повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала , що 24.10.2013 року біля 8 год. вона йшла на роботу. Маючи намір перейти через дорогу, вона підійшла до пішоходного переходу, подивилася наліво, направо. Зліва від неї стояв мікроавтобус. Коли вона почала рух по переходу, то була збита цим мікроавтобусом, який почав рухатися назад, від чого втратила свідомість і прийшла до тями вже в лікарні. Вона тривалий час лікувалася, змінився її звичайний спосіб життя.
Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов та просить стягнути з обвинуваченого в рахунок матеріальної шкоди 35932грн.09коп..- витрати на лікування та в рахунок моральної шкоди 120000грн.
Показами свідка ОСОБА_9 - співробітника потерпілої, який в судовому засіданні показав, що 24.10.2013 року біля 8 год.30 хв. він йшов на роботу і в районі пішоходного переходу через пр.Бажана побачив, що стоїть мікроавтобус , а поруч, зліва від автомобіля, лежить потерпіла. Не зупиняючись, він пішов до лікарні «Борис», де працює, щоб викликати швидку допомогу. Швидка довго не їхала, тому він пішов до головного лікаря і розповів що трапилося. Коли вони вийшли на вулицю, то побачили, що хтось вже привіз потерпілу до клініки.
Показами свідка ОСОБА_10 співробітника потерпілої, який в судовому засіданні показав, що у жовтні 2013 року біля 8 год.40 хв. він по дорозі на роботу, побачив на пр.Бажана мікроавтобус, біля якого, на бордюрі сиділа ОСОБА_8 і трималася за ногу.
Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що 24.10.2013 року в період з 8год. до 9год. він повертався з роботи. Переходячи пр. Бажана він побачив мікроавтобус білого кольору і жінку, яка лежала на дорозі без свідомості. Підійшовши, він почав надавати першу медичну допомогу. Жінка почала приходити до свідомості. У потерпілої була на потилиці кров. Потерпіла сказала, що вона працює у клініці «Борис», тому звідти він викликав карету швидкої допомоги. Але поруч проїжджала якась жінка і запропонувала свою допомогу, тому потерпіла сіла в автомобіль і вони поїхали.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 доводиться також:
Даними протоколу огляду місця ДТП від 24.10.2013 року та схемою до нього ( том 1, а.с. 1-6), згідно з якими оглянуте місце пригоди, а саме з`їзд з Дніпровської набережної на пр. Бажана.
Висновком судово-медичної експертизи № 335/е від 03.04.2014 року ( том 1, а.с. 7-11), відповідно до якого потерпілій ОСОБА_5 в результаті ДТП були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.
Висновком судової автотехнічної експертизи № 253/ат від 16.05.2014 року ( том 1, а.с. 19-23), згідно з яким експертом , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності дій водія ОСОБА_7 вимогам пунктів 10.1 та 10.9 ПДР України, що стало причиною ДТП.
Висновком судово-медичної експертизи одягу та взуття №209-МК від 29.05.2014 року ( том 1, а.с. 24-30), відповідно до якого при дослідженні речей потерпілої ОСОБА_5 були виявлені пошкодження: на напівпальті, що утворилися за механізмом тертя-ковзання; на напівчобітках сліди тертя-ковзання, що утворилися, коли слідосприймаючі поверхні ( внутрішня поверхня п`яткової частини лівого чобітка та зовнішня поверхня правого напівчобітка вздовж підошви) рухалися по слідоутворюючій поверхні у напрямку спереду назад та знизу догори. Виявлені пошкодження могли утворитись в результаті контакту з автомобілем.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_7 своїми необережними діями скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає: щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, його особу, що вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, і вважає можливим обрати йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
З урахуванням обставин , що пом`якшують покарання обвинуваченого , його особи, що щиро кається , позитивно характеризується, має молодий вік, суд вважає за можливе застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком , що, на думку суду, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки на момент набрання чинності цим Законом обвинувачений мав неповнолітню дитину- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої він не позбавлений батьківських прав (том 2, а.с. 31).
Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню і ОСОБА_7 може бути звільнений від основного та додаткового покарання, оскільки злочин вчинений з необережності, не є особливо тяжким, обвинувачений ОСОБА_7 має неповнолітню дитину, не заперечує проти застосування до нього амністії та просить про це суд.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково: в частині матеріальної шкоди задовольнити повністю в сумі 35932грн.09коп., яка підтверджена документально. Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням моральних страждань потерпілої, виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, виваженості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 30000грн.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368 КПК України , п. в) ст. 1, ст.ст. 8, 14 Закону України « Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ( зі змінами від 06.05.2014 року), суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_13 визнати винуватим в скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання , якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки .
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекції для реєстрації.
На підставі п. в) ст. 1, ст.14 Закону України « Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ( зі змінами від 06.05.2014 року) звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок матеріальної шкоди 35932грн.09коп. та моральної шкоди 30000грн., а всього 65932грн.09коп.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати: вартість автотехнічної експертизи в сумі 589грн.68коп. на користь держави.
Речові докази: автомобіль "Мерседес Спринтер" залишити у ОСОБА_7 , жіноче шкіряне пальто та чобітки залишити у потерпілої ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з моменту його проголошення.
СУДДЯ: