Справа № 346/968/15-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2015 року м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
в складі :головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати аліментів.
Кримінальне правопорушення було вчинено за таких обставин.
Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду віл 23.07.2010 р. та виконавчого листа № 2-1670/2010, виданого Коломийським міськрайонним судом від 23.07.2010 р., ОСОБА_4 зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку.
Однак, діючи умисно, обвинувачений, маючи можливість сплачувати аліменти, вчинив злісне ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 . Так, упродовж з 01.01.2014 р. по 01.02.2015 р. ОСОБА_4 встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , не сплачував та на рахунок ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції не перерахував.
Згідно довідки Коломийського міськрайонного управління юстиції від 11.02.2015 р. № 2143/03-27 розмір заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , допущеної за період із 01.01.2014 р. по 01.02.2015 р., в сумі 6 445 грн. та відповідно до довідки Коломийського міськрайонного управління юстиції від 11.02.2015р. № 2142/03-27 загальний розмір заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 за період із 06.07.2010 р. по 01.02.2015 р. становить 16 959 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вчинив, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.
Свою вину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав в повному обсязі і пояснив, що проживає із матір`ю ОСОБА_7 , братом ОСОБА_8 та сестрою ОСОБА_9 .
На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.07.2010 року повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На протязі 2010 року він працював у господарствах громадян виконуючи різні роду роботи, за що отримував невеликі грошові кошти, але на користь дружини ОСОБА_5 не оплачував, оскільки вона мала допомогу на малолітню дитину, а зароблені кошти він витрачав на власні потреби.
У 2011 році він теж працював в господарстві громадян за що отримував незначні суми грошей та оплатив в 2011 році 500 грн. аліментів, а решту зароблених грошей він витрачав на власні потреби. У 2012 - 2013 роки він працював по найму у господарствах громадян та заробляв грошові кошти, і за 2012 рік він оплатив 2 600 грн. на користь ОСОБА_5 для утримання доньки ОСОБА_6 , а в 2013 році він оплатив аліменти в сумі 4 150 грн., а решту грошей витратив на власні погреби.
Впродовж 2014 року, а саме в місяці квітні травні він працював в господарстві ОСОБА_11 в с. В.Ключів Коломийського району, на протязі 24 днів, виконуючи підсобні роботи, та за кожен робочий день ОСОБА_11 оплачував йому грошові кошти в сумі 70 грн., в загальному за виконану роботу ОСОБА_11 оплатив йому грошові кошти в сумі 1 680 грн. В місяці вересні 2014 року він працював в господарстві ОСОБА_12 із знайомим ОСОБА_13 , виконуючи бетонні роботи по будівництву будинку, та за кожний робочий день ОСОБА_12 оплачувала грошові кошти в сумі 120 грн. В загальному він працював в ОСОБА_12 на протязі 6 днів та в загальному він заробив в ОСОБА_12 , 720 грн.
Також, в жовтні 2014 року він працював із своїм знайомим ОСОБА_14 в господарстві в с. Сонів Коломийського району, в громадянина на ім`я ОСОБА_15 , прізвище якого йому не відомо, виконуючи бетонні роботи на протязі трьох днів. В загальному за три дні йому було оплачено грошові кошти в сумі 360 грн. На даний час він працював із ОСОБА_14 в Яремчанському районі, а саме копав криницю в господарстві громадян на протязі двох днів, але в кого саме не знає, так-як власника господарства анкетні дані йому не відомі, за один робочий день йому повинні заплатити 120 грн.
Тобто, він мав можливість на протязі 2014 року, а також із 2010 році сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 для утримання ОСОБА_6 , але зароблені грошові кошти витрачав на власні потреби, а тому ухилявся від сплати аліментів.
У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро кається і просить суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
В підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом надійшла угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 20 лютого 2015 року. У відповідності до даної угоди про примирення, сторони дійшли згоди про те, що обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення не ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 .
Згідно з ч.5 ст. 474 КПК України суд з`ясував, що обвинувачений та потерпіла повністю розуміють: 1) права, надані їм законом; 2) наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим; 3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд з`ясував, що обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про примирення зобов`язання, та вчинити дії, перелік яких в ній зазначено. Укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Угода відповідає вимогам КПК (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгодженої міри покарання, відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, прокурор, обвинувачений та потерпіла не заперечують щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст.164 ч.1 КК України як злісне ухилення від сплати аліментів.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд по справі не знаходить.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини.
Керуючись ст.,ст.349, 373, 374, 375, 475, 476 КПК України -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 20 лютого 2015 року.
ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КК України і призначити покарання громадським роботами на строк 100 (сто) годин.
Зобов`язати ОСОБА_4 протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення не ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 .
У разі невиконання угоди про примирення потерпіла чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1