ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007р Банківський
райсуд Харківської обл.

в складі головуючого судді Бондаренко В.М.

при секретарі Заєць Н.В.

з участю
прокурора Тиндик
В.М.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця республіки Казахстан Карагандинська обл., Ульянівський
район с. Курома, казах,
громадянин України, освіта неповна середня, холостого, прож.АДРЕСА_1, періодично
працює ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого в 1994р. П'ятихатським райсудом Дніпропетровської
обл.. за ст.. 142 ч.2 КК
України до 5років позбавлення волі, в силу
ст..89 КК України не судимого, обвинувачується за ст.. 185 ч.3 КК
України, 304 та ст.. 129 ч.1
КК України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України,
освіта неповна середня, холостого, раніше судимого Банківським райсудом в 1993 році за ст.. 140 ч.1 КК
України до 2 років виправних робіт, 24 березня 2004році за ст..185ч. З КК
України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки,
обвинувачується заст..185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1. 1 жовтня 2006 року біля 14годин в с Вишневе
Банківського р-ну Харківської обл..
за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 таємно з метою наживи
і незаконного збагачення, шляхом пошкодження замикаючих пристроїв вхідних
дверей, проникли в будинок ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 і
викрали її особисте майно, а саме: одяг, парфуми та гроші в сумі 500грн., а
всього на суму 1200грн. З викраденим сховалися, розпорядившись надалі за своїм
розсудом.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. свою вину не визнав, пояснив, що 1
жовтня 2006р. він крадіжку не здійснював, на місці злочину не був, а в цей день
перевозив своє майно з одного населеного пункту в інший.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою
вину визнав, пояснив, що 1 жовтня 2006року біля 14 годин зустрів ОСОБА_1 та
неповнолітню ОСОБА_3, які йшли до ОСОБА_4. і він пішов разом з ними. Вони з
ОСОБА_3 залишилися біля двору ОСОБА_4., а ОСОБА_1. пішов у двір, де зламав
замок вхідних дверей і попросив зайти ОСОБА_3. В будинок пішла ОСОБА_3, потім
зайшов і він і бачив, як ОСОБА_1; і ОСОБА_3 викидали речі із шафи і він вийшов
з будинку. Потім бачив, як вийшов ОСОБА_1 з білим мішком чимось наповнений і ОСОБА_3,
яка була одягнена в одежу ОСОБА_4.. Вони розійшлися, і при цьому ОСОБА_1. дав
йому 250грн. Коли йшли, то він чув як ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 вбивством,
якщо вона повідомить кого не будь про крадіжку.

Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що подія
злочину і винність підсудних в її скоєнні
доказана в судовому засіданні і це підтверджується такими доказами: протоколом огляду місця
події з якого видно, що в будинок ОСОБА_4. проникали невідомі особи.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4. з яких видно, що 1 жовтня 2006року біля 22
години вона повернулася додому і помітила, що вхідні двері будинку відчинені,
обстановка порушена, викрадені її речі, одяг та 500гр

Показаннями неповнолітньої ОСОБА_3 з яких видно, що 1 жовтня 2006року вона
з вітчимом пішли до ОСОБА_2, а потім до будинку ОСОБА_4. Вітчим зламав замок дверей за
допомогою ломиком і покликав її. Коли вона ввійшла вітчим наказав роздягтися і
одіти речі ОСОБА_4., що вона і зробила. Коли з будинку вийшов вітчим вони пішли
додому. В дорозі вітчим сказав, що якщо вона повідомить кого про крадіжку він
її уб'є. Вона злякалася і дома сказала матері, що речі їй дала жінка в якої
вона підробляла.

Речовими доказами - джинсова куртка, сині джинси, білі
гумові тапочки, висновком експертиз про те, що вартість викраденого становить
700 грн.

Протоколами
очних ставок між підсудними від 20 жовтня та 25 листопада 2006р.

Протоколом
вилучення в ОСОБА_3 викрадених речей,

Показаннями самого підсудного ОСОБА_1 в якості
підозрілого та обвинуваченого, де він детально розповів про обставини скоєння
злочину при цьому визнавав себе винним в скоєнні злочинів повністю.

Дії обох підсудних суд кваліфікує за ст|185 ч.3 КК України так як вони
скоїли крадіжку чужого майна з проникненням в житло. Крім того, дії підсудного ОСОБА_1
суд кваліфікує за ст. 304 КК України - втягнення неповнолітніх у злочинну
діяльність і по ст. 129 ч.1 КК України - погроза вбивством.

Невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_1 судом
розцінюється як можливість уникнути відповідальності за сконі злочини.

При призначенні покарання для підсудних судом
враховується тяжкість вчинених злочинів, їх суспільну небезпеку та дані про
особу кожного.

По відношенню до підсудного ОСОБА_1 судом враховується те, що він негативно
характеризується по місцю проживання, матеріальні збитки не погасив.

Тому йому
необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

По відношенню до підсудного ОСОБА_2 судом
враховується те, що він негативно характеризується по місцю поживання,
матеріальні збитки не відшкодував згідно
довідки начальника кримінально-виконавчої інспекції Валківського р-ну
іспитового строку два роки покарання не відбув, судимість не знята і не
погашена, в період відбуття покарання порушував громадський порядок,
попереджувався про заміну вироку Валківського райсуду від 24 березня 2004року про направлення для відбуття
покарання у місця позбавлення волі, але висновків для себе не зробив.

Тому йому необхідно призначити
покарання у вигляді позбавлення волі. До основного покарання
частково приєднати не відбуте покарання за вироком Валківського райсуду від 24 березня
2004 року.

Заявлений потерпілою цивільний позов підлягає задоволенню
повністю.Необхідно задовольнити і моральні збитки в сумі 500 грн. так як в
результаті крадіжки майна потерпіла морально страждала, не могла розпорядитися
майном та грошима, її життєві зв'язки були порушені.

Речові докази
знищити.

Керуючись
ст..323,324 КК України суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним і призначити покарання:

за ст. 185 ч.3 КК України - три роки шість
місяців позбавлення волі, за ст.
304 КК України - три роки позбавлення волі, за ст..129 ч.1 КК
України - два роки обмеження волі.

На
підставі ст..70 КК
України остаточне покарання призначити чотири роки позбавлення волі з
відбуванням покарання у кримінально-виховній установі.

ОСОБА_2 визнати винним за ст..185 ч.3
КК України і призначити покарання три
роки позбавлення волі.

До основного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком
Валківського райсуду від 24
березня 2004року і остаточне покарання призначити три роки шість місяців
позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виховній установі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити
попередню-підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Строк покарання
відраховувати з дня виконання вироку.

Стягти солідарно з підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальні збитки на
користь ОСОБА_4 в сумі 1700грн.

Речові докази -
знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через
Валківський райсуд на протязі
15 діб з дня його проголошення.

Райсуддя В.М. Бондаренко