Справа № 1 -325/2007 p.
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада
2007 року Лубенський міськрайонний
суд Полтавської області

в складі
головуючої судді Чередникової B.C.

при секретарі Олійник Л.Б.

3 участю прокурора Загребельного О.В.

адвоката ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, болгарина,
громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

2000
р. Бердянським міським судом
Запоріжської області за ст. 143 ч. 2 КК України до 2
років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки;

2001
року Індустріальним районним судом
м. Дніпропетровська за ст. 143 ч. 2, 43 КК України до 3 років позбавлення волі,
звільненого умовно-достроково 22.03.2003 р. на 9 міс 25 днів відповідно до
постанови П'ятихатського районного суду, Дніпропетровської області
від 14.03.2003 року;

06.06.2005 року Київським районним судом м. Донецька за ст. 190 ч. 2 КК
України до 2 років позбавлення волі, звільнений умовно- достроково 26.06.2006
року,

в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 190 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи раніше судимим, судимості не зняті і непогашені в
установленому законом порядку, повторно, шляхом
обману та зловживання довірою заволодів чужим майном.

Злочин скоєно при таких обставинах. В червні 2004 року ОСОБА_1, мешканець
м. Дніпропетровська, проїзджаючи на моторолері через
м.Лубни, з власної ініциативи познайомився з неповнолітнім
ОСОБА_3, який керував моторолером "Хонда-Діо-34", взяв у останнього
номер мобільного телефона для підтримання стосунків.

05.07.2004 р. ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 та призначив зустріч біля автовокзалу в м. Лубни на автобусній зупинці "Завод Лічмаш"
по вул. Радянській 128/2, куди запропонував ОСОБА_3 приїхати
на моторолері. Під час зустрічі з ОСОБА_3 ОСОБА_1,. в цей же день 05.07.2004 p., близько 20 години 30 хвилин,
шляхом обману та зловживання довірою, під
приводом перевірити технічний стан моторолера, заволодів моторолером "Хонда-Діо-34", вартістю 735 грн., чим заподіяв шкоду
потерпілому.

В подальшому моторолер було виявлено та вилучено працівниками міліції та повернуто
потерпілому.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному зочині не визнав та пояснив, що не
мав наміру на заволодіння моторолером, хотів лише
допомогти ОСОБА_3 на вигідних умовах придбати більш мощний та
модернізований моторолер, для чого треба було продати даний моторолер, тому він попросив у останнього моторолер, щоб проїхатися на
ньому та перевірити його технічний стан. Був
затриманий в м. Пирятині Полтавської області працівниками
міліції.

Вина підсудного,
незважаючи на невизнання ним своєї вини, повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідка, матеріалами
кримінальної справи, дослідженими в ході судового слідства.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що не мав наміру продавати моторолер, оскільки без погодження із батьками не міг зробити це і
між ним та підсудним ОСОБА_1 не було ніякої домовленості щодо
продажу моторолера та покупки іншого моторолера. Він

2

дозволив ОСОБА_1, на прохання останнього, проїхати на моторолері, але ОСОБА_1,
сівши на моторолер, поїхав в сторону міста
Пирятина. Повідомивши свого батька про ці обставини, вони вирушили на пошуки моторолера і в м. Пирятині за їхнім
повідомленням працівниками міліції було виявлено
ОСОБА_1 з моторолером і моторолер їм було повернуто.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що про обставини заволодіння моторолером невідомою йому особою, він дізнався від свого сина
ОСОБА_3, після чого вони на автомобілі вирушили на пошуки
моторолера і в м. Пирятині за їхнім повідомленням працівниками міліції було виявлено ОСОБА_1 з моторолером і моторолер їм
було повернуто.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується матеріалами кримінальної справи, дослідженими
в ході судового слідства:

протоколом огляду транспортного засобу - моторолера, вилученого у ОСОБА_1, який пояснив, що даний моторолер він взяв у мешканця м.
Лубни, не повернув його, а поїхав у м. Пирятин, де був затриманий працівниками міліції(
а.с.8);

протоколом пред'явлення потерпілому фотознімків для впізнання, згідно якого
ОСОБА_3 впізнав по фото № 3 особу на ім'я ОСОБА_1, який викликав його на
зустріч та заволодів моторолером( а.с.19);

висновком товарознавчої експертизи, згідно якої вартість моторолера з урахуванням
ступеня зносу на день скоєння злочину становить
735 грн.( а. с.32-33);

постановою про визнання речовим
доказом моторолера "Хонда-Діо-34" (а.с.35);

зберігальною розпискою про повернення моторолера на збереження потерпілому (а.с.36);

вироком Бердянського міського суду Запоріжзської області від 08.12.2000
року та випискою з вироку Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2001 року про засудження ОСОБА_1 за ст. 143 ч.2 КК України за вчинення ним шахрайства
(а.с. 16-17; 48).

Підсудний має нести кримінальну відповідальність за ст. 190 ч. 2 КК України
як за заволодіння чужим майном шляхом обману та
зловживання довірою (шахрайство) вчиненне повторно, оскільки він заволодів майном потерпілого ОСОБА_3 шляхом обману
та зловживання довірою останнього, будучи раніше
засудженим за ст.143 ч.2 КК України, що відповідає ст.
190 ч.2 КК України в редакції 2001 року, судимість за злочини не знята і не погашена
у встановленому законом порядку.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який
характеризується позитивно, здоровий, працездатний,
ніде не працює, раніше судимий, судимості не зняті і непогашені в
установленому законом порядку.

Враховуючи тяжкість злочину, особу підсуднього, суд приходе до висновку про
можливість призначення покарання в межах санкції
статті 190 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1
слід залишити утримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_1 в строк відбуття покарання термін утримання його під
вартою з 21.07.2004 року по 23.07.2004 року
та з 03.09.2007 року по даний час у співвідношенні: одному дню арешту відповідають два дні обмеження волі, відповідно до ст. 72
КК України, що підтверджується протоколами про затримання ОСОБА_1 та постановою
про звільнення з ІТЗ (а.с.а.с.20,25; 100,104).

Потерпілим ОСОБА_3 під час досудового слідства заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Під
час судового слідства цивільний позивач подав заяву про залишення цивільного позову без
розгляду.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди слід
залишити без розгляду, згідно поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 190 ч. 2 КК України і призначити покарання
у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

3

Зарахувати в строк відбуття покарання термін утримання під вартою з
21.07.2004 року по 23.07.2004 року та з 03.09.2007 року по даний час у
співвідношенні: одному дню арешту відповідають два дні обмеження
волі, відповідно до ст. 72 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком
чинності залишити утримання під вартою.

Речовий доказ: моторолер
"Хонда-Діо-34", залишити потерпілому, як йому належний.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної
шкоди залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області
через Лубенський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти
діб після проголошення вироку, засудженим ОСОБА_1, в той же строк
з дня отримання копії вироку.