пр. № 1-кп/759/42/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:
Вказаний обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 12 серпня 2014 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 утримуються під вартою з 17 травня 2014 року.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання з 21-00 до 06-00 год., мотивуючи тим, що ризики, заявлені прокурором при обранні та продовженні строку запобіжного заходу не існують, обвинувачений має сім`ю, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Крім того, строк тримання обвинуваченого під вартою виходить за межі розумного.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наявні ризики, які не зменшилися, заперечував проти задоволення клопотання захисника та вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою.

Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 та просив змінити обвинуваченим запобіжний захід на інший, більш м`який з підстав, зазначених у клопотання захисника ОСОБА_6 ..

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, клопотання захисника ОСОБА_6 , суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, а обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити. При цьому, суд бере до уваги таке.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , опинившись на волі, можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на тих свідків, які на даній стадії судового розгляду ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, які інкримінуються обвинуваченим; мотиви, за яких обвинувачені вчинили вказані дії; їхнє відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України).

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинувачених, щодо яких відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють їхнє тримання під вартою, дані про їхні особи, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їхню належну поведінку, попередити вчинення ними нових злочинів.

Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу не є обґрунтованим та таким, що ставить під сумнів вищевказані висновки суду, тому задоволенню не підлягає.

Проте, керуючись правилами ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд знаходить правові підстави для визначення обвинуваченим розміру застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 197, 201, 205, 331 КПК України, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 20 березня 2015 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 20 березня 2015 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Визначити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на них обов`язків, у розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 60 900 000 (шістдесят мільйонів дев`ятсот тисяч) гривень кожному, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва, після внесення якої обвинувачені підлягають звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі протягом її дії.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачених після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачених, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до Святошинського районного суду м. Києва із встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Святошинського районного суду м. Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Святошинського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського слідчого ізолятору.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського слідчого ізолятору негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з - під варти та повідомити усно і письмово прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва та суддю Святошинського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1