Справа № 11a-1241/2007 Головуючий в
1 інстанції: Васильєва В.Я.
ст. 122 ч.1 КК України Доповідач:
УХВАЛА

іменем України

20
листопада 2007 року м.
Херсон

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської
області в складі:

головуючого -
судді Годуна В. А.

суддів Гемми
Ю.М., Жили I.E.

з участю
прокурора: Литвиненка О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Херсоні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_1 на вирок
Білозерського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2007 року,

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Херсона,
громадянина України, раніше не судимого, засуджено за ст. 122 ч. 1 КК України
на 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. ст.75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням на нього обов'язку:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

Міра запобіжного
заходу - підписка про невиїзд.

Вироком
суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він уночі 09 вересня 2006
року в с. Дар'явка Білозерського
району Херсонської області на вул.
Херсонській, під час сварки з ОСОБА_1., яка виникла на грунті особистих
неприязних відносин, що перейшла у бійку, умисно побив потерпілого ОСОБА_1.,
наносячи йому удари руками й ногами по голові та тулубу, заподіявши тому
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В
поданій апеляції потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати вирок щодо ОСОБА_2, а
справу повернути на новий судовий розгляд у зв'язку з порушенням вимог
кримінально-процесуального та кримінального закону, обґрунтовуючи свої доводи
тим, що суд не вжив усіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, не дав належної оцінки дослідженим доказам у їх
сукупності, не усунув протиріччя відносно часу та місця скоєння злочину. Також
посилається на те, що судом порушено вимоги ст.334 КПК України щодо
формулювання обвинувачення. Стверджує, що поза увагою суду залишилася та
обставина, що тілесні ушкодження спричинені йому не тільки ОСОБА_2, а ще й
іншими особами. Вважає, що суд необгрунтовано відхилив клопотання його
представника про розгляд цивільного позову та про притягнення ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності за ст.135 КК України. Крім того, на його думку,
призначене ОСОБА_2. покарання не відповідає тяжкості злочину і є м'яким.

В
запереченні на апеляцію прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, указує на законність і обгрунтованість вироку, просить його
залишити без змін, а апеляцію потерпілого без задоволення.

Іншими
учасниками судового розгляду вирок в апеляційному не оскаржується.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про законність і обгрунтованість вироку, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_2 у заподіянні середньої тяжкості тілесних
ушкоджень потерпілому ОСОБА_1.,
за викладених у вироку

обставин,
обгрунтований зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Наведені
в апеляції потерпілого ОСОБА_1 доводи про те, що судом не було вжито всіх
заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, що
крім засудженого ОСОБА_2, його били ще інші особи, є необгрунтованими.

Так, в
судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 не заперечував той факт, що вночі 09
вересня 2006 року у кафе "Замок" у с. Дар"ївка він уживав
спиртні напої, був п'яним. Між ним і незнайомими йому хлопцями, яким він
запропонував випити, виникла сварка на грунті особистих неприязних відносин.
Стверджував, що на вулиці його били декілька чоловік, хто конкретно не знає, та
вказав, що це бачили ОСОБА_3 і ОСОБА_4. ( а.с. 113)

В той же
час, відповідаючи на питання прокурора, потерпілий спростував цю обставину і
показав, що ніхто не бачив, як його били декілька чоловіків, (а.с. 115)

Засуджений
ОСОБА_2. на досудовому слідстві й у суді визнав свою вину і показав, що уночі
09 вересня 2006 року він разом із друзями знаходився у кафе "Замок" у
с. Дар"ївка, там же був потерпілий ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Останній
лаявся, супроводжував свої дій погрозами розправи. Колі він ішов додому,
ОСОБА_1 наздогнав і почав бійку, під час якої він наніс удари руками й ногами
по голові і тілу потерпілого.

Свідки
ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. - очевидці події показали, що
вони з ОСОБА_2. знаходились у кафе "Замок" у с Дар"ївка.
До них підійшов ОСОБА_1,
який перебував у стані алкогольного сп'яніння, і запропонував випити. Коли
вони відмовилися, ОСОБА_1
став лаятися та погрожував усім розправою. Після чого, вони пішли додому, а
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишилися.

Свідок
ОСОБА_10. - працівник міліції на досудовому слідстві й суді підтвердив, що коли
він уночі за повідомлення про бійку, прибув до кафе "Замок", то
побачив, як ОСОБА_2. бив ногами по голові і тілу лежачого ОСОБА_1. Він (свідок)
припинив дій засудженого, став із тим приводити потерпілого до тями та викликав
швидку допомогу, (а.с. 48, 116)

Відповідно
до висновків судово-медичної експертизи, потерпілому ОСОБА_1. були заподіяні
тілесні ушкодження у виді забою головного мозку середнього ступеня,
субарахноідального крововиливу, забійної рани, садна лоба, крововиливів у м'які
тканини голови, які заподіяні тупими предметами, не виключено руками, ногами 09
вересня 2006 року, і відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по
критерію тривалості розладу (а.с. 56, 57)

Висновок
цієї експертизи узгоджується з показання засудженого ОСОБА_2. і свідка ОСОБА_10
щодо локалізації й механізму утворення середньої тяжкості тілесних ушкоджень у
потерпілого ОСОБА_1. та відповідають
фактичним обставинам справи, а тому суд обгрунтовано поклав їх в основу
обвинувального вироку.

Доводи
апелянта щодо причетності інших осіб до заподіяння йому середньої тяжкості
тілесних ушкоджень перевірялися судом шляхом допиту вищевказаних
свідків-очевидців події і не знайшли свого підтвердження. Крім того, зазначене
питання перевірялося й у ході досудового слідства, за результатами якого,
винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_7.,
ОСОБА_8, ОСОБА_9. за відсутністю у їх діях складу злочину (а.с 64а), яка ніким
не оскаржена.

Таким
чином, усі обставини справи судом досліджені всебічно, повно, об'єктивно,
зібраним доказам дана належна оцінка в їх сукупності й дії ОСОБА_2 за ст. 122 ч. 1 КК України кваліфіковані
правильно.

Посилання
потерпілого на те, що суд порушив вимоги ет.334 КПК України є непереконливими.

Як
убачається з вироку, суд повністю дотримався вимог указаної статті, вказав у
мотивувальній частині обвинувального вироку формулювання обвинувачення,
визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та
наслідків злочину, форми вини й мотивів злочину. З протоколу судового засідання
видно, що свідчення потерпілого ОСОБА_1. щодо часу й місця вчинення злочину
узгоджуються з показаннями засудженого ОСОБА_2 та свідків-очевидців події, а
тому доводи апелянта про те, що судом не встановлено час і місце вчинення злочину,
спростовуються матеріалами справи.

Твердження
апелянта про те, що суд необгрунтовано відхилив клопотання його представника
про розгляд цивільного позову, не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно
до ст.28 КПК України цивільний позов може бути пред'явлений як під час
досудового слідства, так і під час судового розгляду, але до початку судового
слідства.

З
протоколу судового засідання видно, що представник потерпілого пред'явив позов
під час судового слідства, а тому суд не мав права розглядати цивільний позов у
кримінальній справі. Потерпілий має право пред'явити позов у порядку цивільного
судочинства, про що йому було роз'яснено судом, (а.с.114)

Що
стосується доводів апелянта про те, що суд не розв'язав клопотання представника
потерпілого про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст.135
КК України, то їх слід визнати голослівними, оскільки у судовому засіданні таке
клопотання потерпілий і його представник не заявляли.

(а.с. 114-117)

Посилання
апелянта на те, що суд не надав йому можливості ознайомитися з протоколом
судового засідання, є безпідставними, оскільки в матеріалах відсутні дані про
те, що він подавав заяву на ознайомлення з матеріалами справи й протоколом
судового засідання (а.с. 123). 06.09.2007 року його представник - адвокат
ОСОБА_11 ознайомилася з матеріалами справи, ніяких зауважень від неї з приводу
відсутності протоколу судового засідання не надходило, (запис на обкладинці в
кінці).

Доводи
потерпілого про те, що призначене судом покарання засудженому не відповідає тяжкості
злочину внаслідок м'якості, є необгрунтованими.

Призначаючи
ОСОБА_2. вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65
КК України врахував ступінь тяжкості вчинено ним злочину, який відноситься до
середньої тяжкості, дані про особу винного, який характеризується позитивно,
вперше притягується до кримінальної відповідальності, та конкретні обставини
справи, із яких убачається, що ініціатором бійки був потерпілий. З урахування
сукупності зазначених обставин, суд обґрунтовано призначив засудженому
покарання із застосуванням ст.75 КК України, яке на думку колегії суддів є
необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Даних
про те, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено
істотне порушення кримінально - процесуального закону, які можуть бути
підставами для скасування чи зміни вироку, перевіркою матеріалів справи не
встановлено.

З огляду на
викладене, підстав для задоволення апеляції колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного
суду Херсонської області від 28 серпня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.