АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1102/15 Справа № 205/1476/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м.Дніпропетровську,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2015 року шодо ОСОБА_7 , в якій він просить ирок змінити в частині призначення покарання, та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого відповідні обовязки.

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року і остаточно призначено покарання 1 рік 1 місяць позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 покладено відповідні обов`язки.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначаючи покарання обвинуваченому, суд на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднав не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року, не зваживши на те, що ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2014 року ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року у зв`язку з закінченням випробувального терміну.

Вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 08 лютого 2014 року в період часу з 15:00 годин до 16:30 годин, з камери зберігання №18 в приміщенні магазину «АТБ-маркет №167», що розташований у будинку №51-Д по пр.Петровського в м.Дніпропетровську, таємно викрав речі, що належать ОСОБА_9 на загальну суму 1200 гривень, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, вислухавши думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні злочині, передбаченому ч.1 ст.185 КК України і правильність кваліфікації його дій за цим злочином у апеляційній скарзі та не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України - суду при призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначення покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції з урахуванням тяжкості скоєного правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання призначив ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднав не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року та остаточно призначив покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
Так суд першої інстанції зазначивши у вступній частині вироку в анкетних даних обвинуваченого, що останній не судимий, призначаючи ОСОБА_7 покарання, застосував положення ст.71 КК України та призначив покарання за сукупністю вироків, частково приєднав покарання, призначене обвинуваченому вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року .

Однак, ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2014 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року у зв`язку з закінчення випробувального терміну.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України №16 від 26.12.2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» - при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.
На підставі вищезазначеного, враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 є таким, що в силу ст.89 КК України не судимий, призначення остатньому покарання з застосування ст.71КК України є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення відповідно вимог п.4 ч.1 ст.409 КК України, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказання про застосування ст.71 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

На підставі п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію і повідомляти інспекцію про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення, але може бути оскаржена учасниками кримінального провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді