Справа № 991/7406/25
Провадження 1-кп/991/97/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 березня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції з власних засобів),

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народного депутата України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, місця реєстрації в Україні немає, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України (здійснювалось спеціальне досудове розслідувння),

ВСТАНОВИВ:

Історія провадження

18.07.20225 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2017 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України; ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України; ОСОБА_13 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2025 для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

Суд ухвалою від 21.07.2025 призначив підготовче судове засідання на 05.08.2025.

В підготовчі судові засідання, призначені на 05.08.25, 21.08.25, 02.10.25, 17.10.25, 28.10.25, 04.11.2025, 10.11.25, 18.11.25, 28.11.25, 08.12.25, 18.12.25, 24.02.26, 05.03.26 не з`явився обвинувачений ОСОБА_13 , стосовно якого здійснювалось спеціальне досудове розслідування, був повідомлений про місце та час проведення підготовчого судового засідання за останніми відомими місцем реєстрації та проживання, та відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України.

Ухвалою суду від 05.03.2026 призначено судовий розгляд.

Представник потерпілого Фонду державного майна у судове засідання, призначене на 19.03.2026 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення.

Учасники кримінального провадження щодо проведення судового засідання з розгляду клопотання про здійснення стосовно ОСОБА_13 спеціального судового провадження без участі представника потерпілого не заперечували.

Враховуючи, що представником потерпілого - Фонду держмайна раніше подано заяву про здійснення розгляду справи № 991/7406/25 без участі уповноваженого представника Фонду державного майна України, суд, відповідно до положень ст. 56, 325 КПК України, вважає можливим провести це судове засідання без участі представника потерпілого - Фонду державного майна України, а питання стосовно необхідності виклику потерпілої сторони вирішити у наступних судових засіданнях з урахуванням клопотань сторін та обставин розгляду кримінального провадження.

В судове засідання, призначене на 19.03.2026, також не з`явився обвинувачений ОСОБА_13 , був повідомлений про місце та час судового засідання за останніми відомими місцем реєстрації/проживання, та відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про здійснення спеціального судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 .

Обґрунтування клопотання

Прокурор обґрунтував клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_13 : 1) обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення; 2) обізнаний про розпочате щодо нього кримінальне переслідування; 3) ухиляються від явки до суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; 4) 04.12.2023 постановою детектива ОСОБА_13 оголошено у національний та міжнародний розшук; 5) ухвалою ВАКС від 31.01.2024 щодо ОСОБА_13 надано дозвіл на спеціальне досудове розслідування.

Прокурор у клопотанні вказував на те, що ОСОБА_13 достеменно відомо про розпочате у відношенні нього на території України кримінальне провадження, тому що листом від 25.10.2023 останній повідомив Національне антикорупційне бюро України про те, що на даний час проживає в Канаді та йому відомо, що відносно нього проводяться слідчі дії та приймаються процесуальні рішення. Тому за вказаних обставин, на думку прокурора, наявні підстави для здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_13 .

Прокурор під час розгляду клопотання посилався на ряд документів, які сталі підставою для здійснення щодо обвинуваченого ОСОБА_13 спеціального досудового розслідування (т. 1 а.с. 152-169).

Позиція сторін

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Щодо вирішення клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 захисник ОСОБА_12 подав письмове заперечення, у якому зазначено, що:

1) кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 розпочато 17.07.2017, ОСОБА_13 14.01.2023 виїхав за корон та проживав у м. Едмоні провінції Альберта в Канаді. 25.10.2023 детективом НАБУ складено письмове повідомлення про підозру, яке не було вручено ОСОБА_13 , а складено протокол вручення повідомлення про підозру та повісток від 25.10.2023. Також детективи здійснювали виїзд за адресами, де проживав раніше ОСОБА_13 , телефонували його батьку та надсилали повідомлення у месенджерах і електронної поштою, тобто здійснювали дії поза належної процедури, що свідчить про не набуття статусу підозрюваного ОСОБА_13 .

2) Обвинувачений ОСОБА_13 на виклики органу досудового розслідування на 01.11.2023, 03.11.2023 та 30.11.2023, повістки про які були направлені за адресою у м. Ужгороді, не з`являвся, бо з 11.10.2023 не мав зареєстрованого місця проживання та фактично не був належним чином повідомлений про такі виклики. Після винесення постанови про міжнародний розшук 04.12.2023, доказів перебування у міжнародному розшуку ОСОБА_13 немає.

3) Копія клопотання про продовження строку досудового розслідування від 19.12.2023 підозрюваному ОСОБА_13 в порядку ч. 3 ст. 295 КПК України не вручалось. Фактично станом на грудень 2023 останній не набув статусу підозрюваного, натомість 19.01.2024 слідчим суддею було обрано щодо ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та надано дозвіл ухвалою суду від 31.01.2024 на здійснення спеціального досудового розслідування.

Таким чином стороною обвинувачення порушено порядок вручення повідомлення про підозру та виклики (повістки) до органу досудового розслідування. Також захисник посилається на відсутність фактів переховування обвинуваченого з метою ухилення та порушення права обвинуваченого на захист.

У клопотання захисник посилається на ряд документів, які долучав раніше до своїх клопотань, зокрема 01.10.2025 до клопотання про закриття кримінального провадження (т. 3).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_12 підтримав своє письмове заперечення та просив відмовити у клопотанні прокурора про здійснення спеціального судового провадження.

Інші учасники кримінального провадження підтримали заперечення захисника та просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження.

Мотиви суду

Частиною 2 статті 318 КПК встановлено, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого (частини 3 статті 323 КПК України). Участь захисника у спеціальному судовому провадженні є обов`язковою (п. 8 ст. 2 ст. 52 КПК України).

Частиною 2 статті 297-1 КПК визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1-, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою-п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з частиною 8 статті 135 КПК, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці 1 цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці 1 цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Частиною 5 статті 139 КПК визначено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

З вищенаведеного вбачається, що для здійснення спеціального судового провадження в порядку, визначеному процесуальним законом, необхідна сукупність таких обставин: 1) подання відповідного клопотання прокурором; 2) можливість здійснення спеціального судового провадження щодо конкретного кримінального правопорушення, обвинувачення щодо яких розглядається судом, з визначеного КПК переліку; 3) оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук, та/або його виїзд, та/або його перебування на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором; 4) підтвердження обізнаності обвинуваченого про розпочате кримінальне провадження щодо нього; 5) підтвердження переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; 6) неприбуття обвинуваченого до суду на виклик більш як два рази без поважної причини.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 52 КПК, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом встановлено, що клопотання про здійснення спеціального судового провадження подано прокурором другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_14 , який згідно з обвинувальним актом перебуває у групі прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2017 (т.1 а.с. 6).

Щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_13 .

З обвинувального акта встановлено, що ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1цього Кодексу (зокрема щодо злочину, передбаченого ст. 191 КК України), може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук

Зі змісту ч. 2 ст. 297-1 та ч. 3 ст. 323 КПК вбачається, що судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинувачених (in absentia), зокрема, щодо злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Щодо набуття статусу підозрюваного

Для вирішення клопотання суд вважає необхідним дослідити питання належного повідомлення особи про підозру та здійснення належних викликів в контексті обізнаності з розпочатим кримінальним провадженням та можливого кримінального переслідування і уникнення кримінальної відповідальності.

Статус підозрюваного має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (ч. 1 ст. 177 КПК).

Письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Тобто, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно з копією витягу з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» від 26.10.2023 ОСОБА_13 виїхав з України 14.01.2023 та станом до теперішнього часу не повертався, про що також неодноразово стверджував захисник в судових засіданнях (т. 3 а.с. 28).

Пропуск через державний кордон громадянина ОСОБА_13 здійснив 14.01.2023 відповідно до п. 2-8 Постанови КМУ від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», а саме на підставі виконання вказаною особою правил перетину кордону України та наявності інформації про зазначену особу у відповідній інформаційній системі «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (т. 3 а.с. 36).

Повідомлення про підозру ОСОБА_13 від 25.10.2023 складено старшим детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 та погоджено прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 6-8).

25.10.2023, відповідно до вимог ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручити особисто ОСОБА_13 видалось неможливим.

Як вбачається з протоколу вручення повідомлення про підозру та повісток ОСОБА_13 від 25.10.2023 детективами НАБУ здійснено виїзд за адресою останнього відомого місця проживання ОСОБА_13 - АДРЕСА_8 , проте ОСОБА_13 та члени його родини за вказаною адресою були відсутні (т. 3 а.с. 22).

У цей же день детективами НАБУ здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_9 (відповідно до відомостей Державної міграційної служби України вказана адреса є місцем реєстрації ОСОБА_13 ) та встановлено, що він за цією адресою не проживає (т. 3 а.с. 22).

Також з метою вручення повідомлення про підозру було здійснено візит до обслуговуючої організації, яка опікується зазначеною адресою, та отримано відповідь, що ОСОБА_13 за вказаною адресою на обліку не перебуває (т. 3 а.с. 22).

З метою вручення повідомлення про підозру для передачі ОСОБА_13 25.10.2023 здійснено дзвінок на телефонний номер НОМЕР_1 його батька ОСОБА_16 , який погодився приїхати та отримати письмове повідомлення на вул. Гагаріна у м. Ужгороді. Натомість при прибуттю на вказану адресу, батько ОСОБА_13 не з`явився, та на телефонні дзвінки не відповідав (т. 3 а.с. 24-196).

З протоколу опитування адвокатом особи за її згодою від 25.10.2023 встановлено, що ОСОБА_16 , який є батьком обвинуваченого, пояснив, що дійсно йому зателефонував детектив, запропонував зустрітись з метою подальшої передачі його синові «дечого». Натомість він відмовився зустрітись, обґрунтовуючи тим, що не проживає зі своїм сином, не веде суспільний побут, та йому відомо, що його син виїхав за кордон (т. 3 а.с.96).

Надалі письмове повідомлення про підозру, 25.10.2023 скероване способами, передбаченими ст. 135 КПК України, а саме: шляхом його направлення за допомогою засобів поштового зв`язку за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_8 ; та направлено повістку, якою ОСОБА_13 зобов`язано прибути до НАБУ 03.11.2023; шляхом направлення за допомогою електронної пошти на електронні поштові скриньки, які, перебувають у користуванні ОСОБА_13 , « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та направлено 2 повістки про виклик до НАБУ на 30.10.2023 та 01.11.2023; шляхом направлення за допомогою мобільних месенджерів Whatsapp та Telegram на телефонний номер НОМЕР_2 яким, за отриманою в ході слідства інформацією, користувався ОСОБА_13 (т. 3 а.с. 9-20).

Статтею 111 КПК визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до частини 1 статті 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Частиною 2 статті 135 КПК визначено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. При цьому статтею 136 КПК визначено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

З наданих матеріалів також вбачається, що ОСОБА_13 отримував відповідні повістки, про що свідчать відмітки про прочитання ним у месенджері WhatsApp. Однак, на вказані виклики до органу досудового розслідування ОСОБА_13 не прибув і поважність причин своєї неявки не повідомив (т. 3 а.13-17).

Суд бере до уваги інформацію, зазначену у витягу з реєстру територіальної громади від 24.10.23 про те, що ОСОБА_13 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 в період з 09.02.2022 по 11.10.2024 (т. 1 а.с. 169). Доказів того, що стороні обвинувачення була відома інформація про зняття ОСОБА_13 з реєстрації за вказаним місцем проживання, суду не надано.

Суд вважає, що станом на 25.10.2023 органу досудового розслідування не було відомо місце перебування обвинуваченого. Залишення території України 14.01.2023 та не повернення ОСОБА_13 назад обґрунтовано давало підстави прокурору для висновків щодо неможливості безпосереднього вручення повідомлення про підозру останньому, внаслідок не встановлення його місцезнаходження.

Це дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_13 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, отже, за змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_13 набув процесуального статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, а тому наявні правові підстави для вирішення питання щодо здійснення спеціального судового провадження.

В свою чергу, з аналізу положень ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна зробити висновок, що дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел.

Разом з тим, відповідно до інформації наданої Адміністрацією державної прикордонної служби України ОСОБА_13 виїхав за межі території України 14.01.2023 відповідно до п. 2-8 Постанови КМУ від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» - на підставі наявності інформації про зазначену особу у відповідній інформаційній системі «Шлях». Натомість факт виїзду ОСОБА_13 за межі України за відсутності інформації про інше зареєстроване місце проживання не спростовувало того, що ОСОБА_13 на час повідомлення про підозру вважався тимчасово відсутнім на території України.

З огляду на це, суд відхиляє доводи сторони захисту, що повідомлення про підозру ОСОБА_13 мало бути направлене органом досудового розслідування за правилами ч. 7 ст. 135 КПК України, тобто з використанням інструментів міжнародного співробітництва, оскільки ОСОБА_13 , станом на час складання повідомлення про підозру, проживав в Канаді, про що сторону обвинувачення 25.10.2023 повідомив захисник останнього на той час адвокат ОСОБА_17 . Так, з наданих стороною захисту документів, не вбачається, що стороні обвинувачення, станом на 25.10.2023, було відомо про те, що ОСОБА_13 у встановленому законодавством України порядку змінив своє місце проживання та зареєструвався за певною адресою у Канаді, за якою могло бути скеровано письмове повідомлення про підозру.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа може мати кілька місць проживання. Враховуючи, що особа може мати декілька місць проживання, два з яких у ОСОБА_13 знаходились на території України, де він тимчасово не перебував, а також виходячи з направлення повідомлення про підозру ОСОБА_13 на відомі органу досудового розслідування засоби зв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення вжила достатньо необхідних заходів, передбачених КПК, які направлені на інформування ОСОБА_13 про початок його переслідування у кримінальному провадженні №0000799.

З дослідженої судом копії договору оренди житлового приміщення від 30.05.2024, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , вбачається, що договір оренди укладено між орендодавцем ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 до 30.05.2026. Водночас, хоч зазначена обставина й вказує на перебування ОСОБА_13 за кордоном, але не свідчить про постійне проживання ОСОБА_13 в Канаді, а доводить лише факт його тимчасового перебування там (т. 3 а.с. 122-127).

Водночас проживання ОСОБА_13 за певною адресою у Канаді не є достатнім для висновків про те, що ОСОБА_13 зареєстрував своє місце проживання згідно з законодавством України за кордоном на час повідомлення про підозру та повісток про виклик.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII із змінами, оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово, здійснюється закордонними дипломатичними установами України. Провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з чинним Порядком провадження в закордонних дипломатичних установах України за заявами про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово, затвердженим наказом Міністерства закордонних справ України від 22.12.2017 №573 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.01.2018 за №77/31529, цей Порядок розроблено відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», й визначає процедуру прийому і розгляду в закордонних дипломатичних установах України заяв про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово та прийняття за ними рішень (пункти 1, 2).

Також, чинним Порядком ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2020 № 85, визначено, що цей Порядок регулює питання ведення закордонними дипломатичними установами України обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за межами України (далі - консульський облік). Там же визначено зокрема, що консульський облік - це вчинення уповноваженими посадовими особами закордонних дипломатичних установ України (далі - уповноважені посадові особи) комплексу дій з реєстрації інформації про місце проживання або перебування громадянина України на території іноземної держави шляхом внесення даних до відомчої інформаційної системи МЗС; постійний консульський облік - реєстрація інформації про місце проживання за межами України громадян України, які постійно проживають за кордоном (оформили в установленому законодавством порядку документи для виїзду за кордон на постійне проживання або документи для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово); тимчасовий консульський облік - реєстрація інформації про місце перебування за межами України громадян України, які тимчасово перебувають за кордоном.

Органом досудового розслідування здійснено запит до Міністерства закордонних справ України 24.11.2023 за № 0435-013/3637 та отримано інформацію від МЗС України про те, що за даними Відомчої інформаційної системи (ВІС) МЗС України відсутня інформація щодо перебування ОСОБА_13 на консульському обліку (т. 3 а.с. 44-45). Вищевказане свідчить, що ОСОБА_13 на той час, як громадянин України, не вживав належних заходів щодо перебування на консульському обліку, тобто не підтвердив своє постійне його проживання за кордоном у Канаді, що нівелює твердження захисників про сталість його проживання за кордоном.

З наданих захисником документів вбачається, що на консульський облік у Генеральному консульстві України в Едмонтоні ОСОБА_13 став лише 19.01.2024 (строк перебування до 30.04.2026) (т. 3 а.с. 144) тобто станом на дату складання повідомлення про підозру (25.10.2023) сторона обвинувачення не володіла офіційно підтвердженою інформацією щодо точного місцезнаходження ОСОБА_13 за кордоном, що свідчить про обґрунтованість застосування детективом процедури вручення повідомлення про підозру ОСОБА_13 у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 135 КПК України.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_13 дійсно виїхав за межі України і перебуває за кордоном, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Щодо оголошення обвинуваченого ОСОБА_13 у міжнародний розшук

У поданому клопотанні та у судовому засіданні прокурор зазначав, що підставою для здійснення відносно ОСОБА_13 спеціального судового провадження зокрема, є оголошення останнього у міжнародний розшук.

Як зазначалось раніше, відповідно до інформації, яка міститься в Інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «АРКАН», а також відомостей Державної прикордонної служби України ОСОБА_13 14.01.2023 перетнув державний кордон України з Угорщиною у пункті перетину Чоп (Тиса) та відтоді на територію України не повертався (т. 3 а.с. 46-48).

ОСОБА_13 був віднесений до переліку водіїв, яким надається дозвіл на виїзд за межі України, що здійснюють автомобільні перевезення, затвердженого розпорядженням Закарпатської ОВА № 18 від 04.01.2023. Суд звертає увагу, що виїзд ОСОБА_13 дозволено на строк до 04.02.2023 (т. 3 а.с. 38-43).

З урахуванням відсутності у органу досудового розслідування точної інформації щодо місця перебування підозрюваного ОСОБА_13 постановою старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 від 04.12.2023 підозрюваного ОСОБА_13 оголошено у національний та міжнародний розшук. Підставами для оголошення міжнародного розшуку стало те, що органу досудового розслідування було невідоме місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_13 , його неявка без поважних причин на виклик детектива та наявність достатніх підстав вважати, що він перебуває за межами України (т. 1 а.с. 163-164). Наразі у суду відсутні будь-які відомості про скасування такого процесуального рішення.

КПК не розкриває зміст понять «розшук» та «міжнародний розшук» та не визначає відмінностей між ними, проте поняття «міжнародний розшук» використовується в КПК як обов`язкова підстава для здійснення спеціальних досудового розслідування чи судового провадження (in absentia).

Системне тлумачення норм КПК свідчить, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами відповідно до національного законодавства в місцях можливого перебування розшукуваних осіб, тоді як у свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс вищезазначених заходів, що здійснюється у відповідності до норм й національного, й міжнародного законодавства та проводиться поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав силами правоохоронних органів запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції «Інтерпол».

Також КПК не визначає моменту часу, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук.

Однак, частинами 1, 2 статті 281 КПК визначено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто, для того щоб підозрюваний вважався оголошеним у розшук має бути наявна постанова про відповідне оголошення такої особи в розшук або у міжнародний розшук. При цьому, КПК не зобов`язує сторону обвинувачення доводити саме факт перебування підозрюваного у розшуку та цілком достатнім є факт оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.09.2020 за №849/35132), документами, які додаються до запиту щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну. Зокрема є завірена копія постанови про оголошення розшуку особи (постанови про зупинення досудового розслідування). Пунктом 1 розділу VI тієї є Інструкції передбачено, що обмін інформацією в інформаційній системі Інтерполу щодо опублікованих оповіщень, надісланих циркулярних оповіщень (циркулярів) припиняється в разі, зокрема, скасування постанови про оголошення розшуку (постанови про зупинення досудового розслідування) або прийняття слідчим, прокурором рішення про припинення розшуку особи.

З огляду на наведене вище, на момент звернення із запитом до Інтерполу особа вже має бути оголошена в розшук, тобто момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу прийняття постанови про оголошення її у міжнародний розшук, а належним доказом факту оголошення у міжнародний розшук є наявність процесуального рішення (постанови) про оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Окрім того, ухвалою слідчого судді ВАКС від 19.01.2024 у справі №991/240/24 відносно підозрюваного ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0000799 від 17.11.2017 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, де констатовано набуття статусу підозрюваного, обґрунтованість його підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, дотримання правової процедури оголошення ОСОБА_13 в міжнародний розшук та доведеність ризиків, заявлених у клопотанні детектива (т. 3 а.с. 51-66).

Ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26.01.2024 року справа № 991/240/22 (провадження № 11-сс/991/94/22) ухвали ВАКС від 10.01.2024 про обрання запобіжного заходу залишено в силі.

Також слідчим суддею ВАКС ухвалою від 31.01.2024 у справі №991/271/24 постановлено надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000799 від 17.11.2017 де констатовано наявність у ОСОБА_13 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК, обґрунтованими доводи про переховування ОСОБА_13 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності та належного оголошення останнього у міжнародний розшук (т. 3 а.с. 67-79).

Судом також встановлено, що відповідно до листа заступника начальника Департаменту міжнародного співробітництва -начальника управління правової допомоги та екстрадиції від 29.04.2014 № 19/1/2-26571-24 до Міністерства юстиції Канади направлено запит про видачу ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 165 зворот-166). Запит до теперішнього часу не виконано.

Разом з тим, у статті 541 глави 42 «Загальні засади міжнародного співробітництва» КПК наведено визначення терміну «видача особи (екстрадиція)» як видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави. При цьому статтями 573-594 глави 44 «Видача осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція)» КПК визначено процесуальний порядок здійснення екстрадиції.

Зі змісту вищезгаданих норм КПК вбачається, що останнім етапом екстрадиції є фактична передача такої особи під юрисдикцію запитуючої держави в разі прийняття рішення про задоволення звернення про видачу особи. Тобто лише після виконання такого етапу екстрадиції може втратити чинність рішення про міжнародний розшук особи.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_13 належним чином оголошений у міжнародний розшук, який триває дотепер.

Щодо обізнаності ОСОБА_13 про здійснення щодо нього кримінального провадження

З листа самого ОСОБА_13 , який надійшов 25.10.2023 до НАБУ вбачається про його обізнаність щодо здійснення кримінального провадження НАБУ №0000799 від 17.11.2017 і про те, що він із засобів масової інформації дізнався про повідомлення у цьому кримінальному провадженні особам про підозру (т. 1 а.с. 169 зворот).

Щодо неприбуття обвинуваченого до суду на виклик більш як два рази без поважної причини

Після складання обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2017 у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 297-5 КПК України, захисником ОСОБА_13 адвокатом ОСОБА_17 отримано копію обвинувального акта (т. 1 а.с. 126).

Стосовно наявності у ОСОБА_13 статусу обвинуваченого суд керується нормою ч. 2 ст. 42 КПК України, відповідно до якої обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу.

Після отримання обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2017 Вищим антикорупційним судом, у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України здійснювались виклики обвинуваченого ОСОБА_13 у судові засідання, призначені на 05.08.25, 21.08.25, 02.10.25, 17.10.25, 28.10.25, 04.11.2025, 10.11.25, 18.11.25, 28.11.25, 08.12.25, 18.12.25, 24.02.26, 05.03.26, 19.03.2026, повістками про виклик, які надсилались за адресою: АДРЕСА_8 , що є останнім відомим місцем проживання ОСОБА_13 ; здійснювалась публікація повісток про виклик на офіційному веб-сайті ВАКС та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» та «Голос України» (т. 1 а.с.180-182-235-234, т. 2 а.с. 12, 206, т. 5 а.с. 42-44, т. 6 а.с.233, 237-238, т. 7 а.с. 19, т. 8 а.с.45-47).

Згідно з абзацом 8 частини 3 статті 323 КПК з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Таким чином, суд вжив всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення обвинуваченого ОСОБА_13 про судові засідання в цьому кримінальному провадженні, відтак такий вважається належним чином ознайомленим із повістками про виклик. Проте обвинувачений ОСОБА_13 у жодне судове засідання не прибув, та не подав особисто будь-яких заяв чи повідомлень.

Тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_13 переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

За вищезазначених обставин суд вважає доведеними факти належного оголошення ОСОБА_13 у міжнародний розшук, його обізнаності про розпочате кримінальне провадження щодо нього, його переховування від органів досудового розслідування і суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також неприбуття до суду на виклик більш як два рази без поважної причини.

Враховуючи встановлену сукупність процесуальних підстав для здійснення спеціального судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора належить задовольнити та здійснювати спеціальне судове провадження у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2017 за обвинуваченням, зокрема ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Якщо після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження обвинувачений з`явився або був доставлений до суду, судовий розгляд продовжується з моменту постановлення такої ухвали згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

За клопотанням сторони захисту суд продовжує судовий розгляд з моменту з`явлення обвинуваченого в судовому засіданні та повторно досліджує окремі докази, які досліджувалися за відсутності обвинуваченого (якщо про таке дослідження доказів просить сторона захисту).

Доводи сторони захисту про те, що підставою для відмови у здійсненні спеціального судового провадження є не вручення, на думку сторони захисту, копії клопотання про продовження строку досудового розслідування від 19.12.2023 підозрюваному ОСОБА_13 в порядку ч. 3 ст. 295 КПК України, суд в межах розгляду клопотання про здійснення спеціального судового провадження не оцінює, оскільки для вирішення питання про здійснення спеціального судового провадження в порядку, визначеному процесуальним законом, необхідна сукупність інших підстав, про які суд зазначав в ухвалі.

Посилання сторони захисту на те, що ініціювання прокурором спеціального судового провадження порушує право обвинуваченого ОСОБА_13 на захист, суд вважає не обґрунтованим.

Так, сторона захисту посилається на те, що прокурор повідомив сторону захисту про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження 19.01.2024. При цьому ухвала слідчого судді про здійснення спеціального досудового розслідування постановлена 31.01.2024, і як вважає сторона захисту, лише для того, щоб обвинувальний акт вручити не під розписку особисто ОСОБА_13 , а відповідно до вимог ст. 297-5 КПК України.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу вручення запиту (в порядку ч. 6 ст. 290 КПК) від 19.01.2024 та повідомлення від 19.01.2024 № 0435-294/1670 щодо завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2027 в порядку ст. 290 КПК України та додатків до нього вбачається, що старшим детективом НАБУ, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 2 ст. 2 КПК України, та фіксації вжиття усіх заходів для вручення ОСОБА_13 повідомлення про завершення досудового розслідування та запиту в порядку ч. 6 ст. 290 КПК України, вказані документи направлялись ОСОБА_13 органом досудового розслідування за останньою відомою адресою проживання, на аккаунти, зареєстровані за телефонним номером НОМЕР_2 , що перебуває у користуванні ОСОБА_13 , на електронні скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та « ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також направлено захиснику ОСОБА_23 , який на той час здійснював захист ОСОБА_13 , що підтверджується копіями опису «Укрпошти» з найменуванням вкладень та фіскальними чеками. Крім того, вказані файли документів ОСОБА_13 переглянуті в WhatsApp, про що свідчить дві галочки поруч із надісланим повідомленням (т. 3 а.с. 170-196). Складення повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, що підтверджується, зокрема поштовими документами, вкладеними файлами, направленими на електронну адресу, означає належне повідомлення підозрюваного про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування і не свідчить про порушення права на захисту обвинуваченого ОСОБА_13 .

Керуючись статтями 138, 139, 297-1, 314, 323, 369-372 КПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора.

Здійснювати спеціальне судове провадження у кримінальному провадженні № 0000799 від 17.11.2017 відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст.191 КК України.

Повідомити обвинуваченого ОСОБА_13 про прийняте рішення щодо здійснення спеціального судового провадження стосовно нього шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду. Повістки про виклик обвинуваченого та інформацію про процесуальні документи надсилати та публікувати відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1