Справа № 133/1763/25
Провадження №11-сс/801/107/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисниці ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2026 року,

якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 лютого 2026 року включно із забороною залишати місце проживання, що знаходиться в АДРЕСА_1 в нічний час доби, а саме з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасинки Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з вищою освітою, несудимого, громадянина України, директора ТОВ «Артур-БУД»,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364-1 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

До слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області надійшло клопотання у кримінальному провадженні № 0000185 від 16.11.2023 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364-1 КК України, наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме : ризикам переховуванням від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків.

Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2026 року - клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 лютого 2026 року включно, заборонивши йому залишати місце проживання, що знаходиться в АДРЕСА_1 в нічний час доби, а саме з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби. Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та/або суду у даному кримінальному провадженні на першу вимогу,

-не залишати місце проживання, а саме АДРЕСА_1 , в нічний час доби а саме з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання,

-утримуватись від спілкування з свідками у даному кримінальному проваджені, зокрема: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також представником потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 18.02.2026. Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов до висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364-1 КК України, а тому без застосування запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2026 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі вказує, що законодавством не передбачено можливість застосування стосовно підозрюваного в рамках одного кримінального провадження одночасно декількох видів запобіжних заходів. Оскільки стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000185 від 16.11.2023 діє запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який обраний ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23.09.2025, тому слідчий суддя не мав передбачених законодавством підстав для обрання підозрюваному ще одного виду запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому протягом строку дії ухвал про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та продовження строку дії обов`язків підозрюваним ОСОБА_7 не було допущено жодних порушень процесуальної поведінки.

Вважає, що клопотання не містить посилання на обставини, які обґрунтовують необхідність застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, а також відсутні посилання на матеріали, які ці обставини підтверджують. Зі змісту прохальної частини клопотання слідує, що сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, однак у самому тексті клопотання слідчий обґрунтовує необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не згадуючи жодним чином домашній арешт.

Також просить апеляційний суд урахувати, те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід перешкоджає виконанню його професійних обов`язків директора ТОВ ПРАЙМБУД-1, ТОВ ПРАЙМ ВІН-БУД, ТОВ АРТУР-БУД, а також перешкоджає здійснювати догляд за батьками, які проживають за межами м. Вінниці та потребують допомоги.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисниця ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином перевірялись, при цьому у судовому засіданні заслухані доводи сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, досліджені матеріали клопотання слідчого, надані стороною захисту письмові матеріали, а також з`ясовані всі необхідні обставини, що повинні бути встановлені при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

На виконання вимог ст.178 КПК слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_7 , відомості про нього в їх сукупності з врахуванням сімейного та матеріального стану, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення за пред`явленим повідомленням про підозру.

Щодо обґрунтованості оголошеної ОСОБА_7 підозри, то колегія суддів зазначає наступне.

При вирішенні питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Разом з цим, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Колегією суддів установлено, що 16.11.2023 до ЄРДР внесено відомості за № 0000185 за ч. 1 ст. 367 КК України за вказаним фактом.

18.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

03.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Обґрунтованість оголошеної підозри підтверджується доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме: договором підряду від 30.08.2025 № 1; актом від 17.10.2023 № 1 приймання виконаних будівельних робіт на сумум 1 547 043, 00 грн., протоколом огляду місця події від 07.06.2024, проведеного в с. Махнівка по вул. 1-го Травня Хмільницького району Вінницької області, висновком комплексної судової будівельно-технічної експертизи, експертизи матеріалів, речовин та виробів від 1731/24-21/7652/24-34 від 09.05.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював технічний нагляд під час виконання договору підряду від 30.08.2025 № 1, іншими матеріалами провадження.

Відповідно до змісту ст.368 КПК питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. The United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчим суддею враховано стадію кримінального провадження - досудове розслідування, для якої встановлено нижчі критерії до стандарту доказування, та які зобов`язують слідчого суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність здійснення досудового розслідування та пов`язаних з ним заходів забезпечення кримінального провадження, ці критерії не передбачають обов`язку детальної перевірки та аналізу кваліфікації кримінального правопорушення та встановлення вини конкретної особи, позиція сторони захисту та зазначені доводи не спростовують висновку слідчого судді про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких умов, усупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правомірного висновку про наявність у провадженні доказів, які на час розгляду клопотання свідчать про наявність обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказані кримінальні правопорушення за викладеними у повідомленні про підозру обставинами, тобто про те, що підозра на даному етапі є обґрунтованою.

Щодо встановлених слідчим суддею ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України , то колегія суддів зауважує наступне.

Слідчий суддя вважав доведеним існування двох ризиків, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується із мотивами оскаржуваної ухвали щодо встановлення зазначених ризиків, у той же час стосовно доводів апеляційної скарги захисниці щодо їх необґрунтованості зазначає наступне.

Щодо наявності ризику того, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, то ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364-1 КК України, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Підозрюваний неодружений, є особою молодого віку, має фінансові заощадження, оскільки є директором трьох товариств, а саме ТОВ ПРАЙМБУД-1, ТОВ ПРАЙМ ВІН-БУД, ТОВ АРТУР-БУД. Таким чином, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, а також відомості про його особу, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду. При цьому наявність вказаного ризику встановлювалась слідчим суддею станом на час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, і рівень існування такого ризику оцінювався слідчим суддею в контексті застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, який не є найтяжчим.

Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині оцінки наявності ризику незаконного впливу на свідків, з огляду на те, що ОСОБА_7 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз тощо.

В аспекті запобігання ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, колегія суддів враховує специфіку отримання показань свідків судом (або безпосередньо, згідно з вимогами ст.23 КПК, або отримання їх в порядку ст. 225 КПК), що обумовлює актуальність такого ризику до моменту реалізації відповідного процесуального механізму отримання судом показань свідків.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що встановлені слідчим суддею ризики не є абстрактними та обумовлені наявними матеріалами апеляційного провадження.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи про те, що клопотання слідчого не містить посилання на обставини, які обґрунтовують необхідність застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, а також відсутні посилання на матеріали, які ці обставини підтверджують.

Із матеріалів провадження вбачається, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України, містить короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_7 , їх правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, виклад обставин, що дають підстави підозрювати його у вчиненні кримінальних правопорушень, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного конкретних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Те, що зі змісту прохальної частини клопотання слідує, що сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього ряду обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, однак у самому тексті клопотання слідчий обґрунтовує необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання, не згадуючи жодним чином домашній арешт, є нічим іншим, ніж технічною опискою, допущеною при викладі письмового тексту клопотання.

Також надуманими є доводи сторони захисту про те, що стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000185 від 16.11.2023 діє запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який обраний ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23.09.2025, тому слідчий суддя не мав передбачених законодавством підстав для обрання підозрюваному ще одного виду запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Колегією суддів установлено, що ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23.09.2025 до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у кримінальному провадженні № 0000185 від 16.11.2023, застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених КПК України. Строк дії обов`язків визначено в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.11.2025.

17.11.2025 слідчим суддею Козятинського міськрайонного суду Вінницької області продовжено строк дії ухвали слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в частині покладених на нього обов`язків до 18.12.2025.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 09.01.2026 клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Специфіка особистого зобов`язання полягає в тому, що цей захід може застосовуватися як самостійний запобіжний захід чи як додаткові обов`язки при застосуванні інших запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, які можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого ухвалою слідчого судді, суду про застосування запобіжного заходу, якщо така необхідність доведена прокурором при обґрунтуванні клопотання.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 179, ч. 7 ст. 194 КПК можна дійти висновку, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не може перевищувати двох місяців.

Оскільки процесуальна мета запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання полягає у виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на них слідчим суддею, судом обов`язків, то із закінченням строку їх дії запобіжний захід вважається припиненим. Таким чином, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який був застосований до ОСОБА_7 , наразі припинив свою дію.

З огляду на це, доводи сторони захисту про те, що до ОСОБА_7 продовжує діяти запобіжний захід у виді особистого зобов`язання у даному кримінальному провадженні, тому до нього не можна застосовувати інший запобіжний захід безпідставні, оскільки положення КПК не передбачають вимог виконувати обов`язки, строк дії яких закінчився.

Посилання на те, що протягом строку дії ухвал про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та продовження строку дії обов`язків підозрюваним ОСОБА_7 не було допущено жодних порушень процесуальної поведінки, на переконання колегії суддів, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого та скасування ухвали слідчого судді.

У цьому аспекті важливим є те, що 18.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Надалі, 03.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Відтак ключовим фактором при оцінці ймовірних порушень процесуальної поведінки підозрюваним у даному провадженні має бути ймовірність вжиття особою відповідних дій та заходів саме після зміни повідомленої підозри.

Натомість сумлінне виконання ОСОБА_7 усіх покладених на нього обов`язків саме по собі не свідчить про відсутність ризиків, для запобігання яким було застосовано запобіжний захід, оскільки таке виконання є очікуваною та належною процесуальною поведінкою підозрюваного, а не обставиною виняткового характеру.

Також колегія суддів констатує, що матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не є винятковим за своєю суворістю, оскільки підозрюваний з 06 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. має можливість виконувати свої повсякденні завдання, до того ж, на території України діє комендантська година в нічний період часу.

Посилання сторони захисту на складні погодні умови, а також відсутність людей, які б виконували роботи на ТОВ ПРАЙМБУД-1, ТОВ ПРАЙМ ВІН-БУД, ТОВ АРТУР-БУД у нічний період часу, мають загальний характер, є типовими для зимового періоду та стосуються широкого кола осіб, які перебувають у схожих умовах, а отже не свідчать про наявність виняткових або надзвичайних підстав, що об`єктивно унеможливлюють застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Матеріали судового провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під нічним домашнім арештом. Відповідно в судове засідання апеляційного суду стороною захисту вони також надані не були.

Зрештою застосований запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Разом із тим, запобіжний захід має тимчасовий характер та застосовується виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. У разі зміни обставин, які стали підставою для його застосування, а також за наявності нових даних, що мають істотне значення для вирішення питання про доцільність подальшого застосування такого заходу, він може бути переглянутий слідчим суддею в порядку та з підстав, визначених КПК України.

В апеляційній скарзі містяться інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі та висловленими стороною захисту під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2026 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4