Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3374/25
номер провадження 1-кп/695/300/26
Номер рядка у звіті 94
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000733 від 04.07.2025 р. відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки на даний час розгляд справи не може бути закінчений в межах строку даного запобіжного заходу. Зазначив, що обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків, щодо нього існують та не спростовані ризики, які були раніше встановлені, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих та перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом. Інші менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Потерпілі підтримали позицію прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Вважала, що заявлені ризики недоведені. Просила розглянути питання про зменшення розміру застави, оскільки матеріальний стан у родині незадовільний.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання, суд установив наступні обставини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 суд враховує той факт, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків: офіційно не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, є раніше судимим.

Оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, суд вважає, що ризики, заявлені прокурором у клопотанні, зменшилися, але не перестали існувати. Перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, вчиняти інші кримінальні правопорушення, чинити незаконний вплив на свідків.

Зважаючи на розумність строку тримання під вартою, суд зазначає, що розгляд справи триває і не може бути завершений у межах строку дії запобіжного заходу, який закінчується 02.04.2026 р., оскільки по справі вчинені не всі процесуальні дії, зокрема, допитані не всі свідки, не досліджені матеріали кримінального провадження, не допитаний обвинувачений.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на суспільний інтерес, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі та який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність продовження застосованого до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, тому необхідно продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів.

Щодо вирішення питання про зменшення розміру застави, то суд указує на те, що стороною захисту жодним чином не доведено, що визначений розмір застави у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є непомірним тягарем для обвинуваченого, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 194, 331, 508 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити попередній тримання під вартою та продовжити його строком до 60 днів, а саме - до 28.05.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів.

Суддя ОСОБА_1