ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000872 від 13.09.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

1. Історія провадження

01.10.2025 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №0000872 від 13.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою суду від 03.10.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

06.11.2025 закінчено підготовче судове засідання, кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

16.02.2026 ухвалою суду обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.01.2013, яке видається в сервісних центрах МВС, йому не видавалось, усвідомлюючи фактичну неможливість користування транспортними засобами, використав підроблене посвідчення водія.

Так, 13 вересня 2025 року, близько 00 год 33 хв, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Caddy» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , по вул. Студентській, 24, в м. Рівне, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, та реалізуючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого офіційного документа, використав, шляхом пред`явлення працівникам Управління патрульної поліції в Рівненській області на законну вимогу, завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.01.2013, в яке внесено дані про особу останнього, та яке згідно висновку судової технічної експертизи документів не відповідає по розмірам, способам друку та елементам захисту аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, і яке є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка посвідчує факт можливості керування транспортними засобами відповідної категорії та здатне спричинити наслідки правового характеру і видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади.

Таким чином, ОСОБА_4 визнається судом винним у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

3. Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.

Під час його допиту в судовому засіданні пояснив, що, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.01.2013 йому не видавалося і є підробленим, оскільки замовив його в мережі Інтернет на сайті «OLX», 13.09.2025, близько 00 год, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» по вул. Студентській, в м. Рівне, пред`явив його працівникам ї поліції.

Прокурор підтримала обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, просила суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо процесуальних витрат, речових доказів та арештів майна. Прокурор не оспорила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, їй зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

4. Мотиви суду

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 4 ст. 358 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального проступку, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей про процесуальні витрати, речові докази та арешти майна.

При цьому, суд виходить з того, що кримінальний проступок, вчинений обвинуваченим, не є складним, є одноепізодним, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Також суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 витрати на проведення судової експертизи у сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок підлягають стягненню з обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.09.2025 накладено арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.01.2013, видане ВРЕВ ДАІ м. Дубно ВДАІ УМВС України, на ім`я ОСОБА_4 .

Оскільки зазначений арешт на майно накладався з метою збереження речових доказів, враховуючи, що потреби у використанні як доказу вказаної речі немає, отже вказаний арешт належить скасувати.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи положення ст. 100 КПК України, речові докази по кримінальному провадженню: DVD-R із відеозаписом з бодікамери працівника патрульної поліції та посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.01.2013, видане на ім`я ОСОБА_4 , суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.09.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.01.2013, видане ВРЕВ ДАІ м. Дубно ВДАІ УМВС України, на ім`я ОСОБА_4 .

Після набрання вироком законної сили, речові докази: DVD-R із відеозаписом з бодікамери працівника патрульної поліції, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.01.2013, видане на ім`я ОСОБА_4 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.

Суд на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_5