Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4625/26
Номер провадження 1-кс/711/1462/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000015 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу управління нагляду Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, поданим в рамках кримінального провадження №0000015 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, вказуючи, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання зазначено, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним щодо підстав звільнення від призову, процедури встановлення особам групи інвалідності, маючи зв`язки, які дозволяють здійснювати вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, всупереч вимогам чинного законодавства, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 08.01.2026 за адресою: АДРЕСА_1 під час особистої зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який хотів отримати консультації щодо встановлення групи інвалідності ОСОБА_7 (який має законні підстави для встановлення йому групи інвалідності) ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів висловив вимогу надати йому неправомірну вигоду за здійснення впливу на невстановлених службових осіб з метою безперешкодного проходження процедури встановлення ОСОБА_7 групи інвалідності та відповідно встановлення інвалідності ІІІ групи за 9000 доларів США або ІІ групи за 19000 доларів США, що в подальшому мало забезпечити визнання його непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

Усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 а також те, що останній вимагає грошові кошти за безперешкодне проходження процедури встановлення ОСОБА_7 інвалідності ІІІ групи та подальшого визнання його непридатним до військової служби та виключення з військового обліку, ОСОБА_6 звернувся із заявою до правоохоронних органів, після чого він та ОСОБА_7 були залучені до конфіденційного співробітництва.

Надалі, у період з 11.02.2026 по 26.03.2026, під час телефонних розмов із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, зменшив суму неправомірної вигоди до 8000 доларів США та продовжив вимагати зазначені кошти за здійснення впливу на невстановлених службових осіб з метою безперешкодного проходження процедури встановлення ОСОБА_7 інвалідності ІІІ групи та подальшого визнання його непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

Так, 27.03.2026 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 234 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на свою вимогу отримав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, раніше обумовлену суму неправомірної вигоди 8000 (вісім тисяч) доларів США за здійснення ним впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на невстановлених на даний час службових осіб експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи міста Черкаси (ЕКОПФО), з метою безперешкодного проходження процедури встановлення ОСОБА_7 інвалідності ІІІ групи та подальшого визнання його непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

Після отримання від ОСОБА_7 8000 (восьми тисяч) доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 27.03.2026 становить 351080 (триста п`ятдесят одна тисяча вісімдесят) гривень, ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправну діяльність було припинено, а зазначені грошові кошти вилучено.

27.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

В ході слідства встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 475043964 від 30.04.2026, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1093, площею 0,25 га., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до рішення Балаклеївської сільської ради Смілянського району № 30-10/VII від 20.06.2018 земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1093 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна та у разі ухвалення судом обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, на даний час виникає необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.

З метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна під час судового провадження, оскільки санкція статті по якій оголошено підозру ОСОБА_5 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, ініціатор клопотання вважає за необхідне накласти арешт на майно підозрюваного, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1093 шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження нею.

При цьому, ініціатор клопотання, посилаючись на ч. 2 ст. 172 КПК України, вважає за необхідне розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна та його представника з метою забезпечення арешту майна.

До початку судового засідання слідчий ОСОБА_3 надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд даного клопотання без його участі. Також зазначив, що клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України не прибуття в судове засідання слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

У судове засідання власник майна підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник не викликалися, оскільки органом досудового розслідування доведена така необхідність для забезпечення накладення арешту на майно, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався без фіксації процесу технічними засобами.

Дослідивши зміст клопотання, матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

27.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди..

Таким чином, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Пунктом 3 частини 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №475703841 від 05.05.2026, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві власності належить нерухоме майно, а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1093, площею 0,25 га.

Відповідно до рішення Балаклеївської сільської ради Смілянського району № 30-10/VII від 20.06.2018 земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1093 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, в даному випадку обмеження права власності шляхом накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності цілком відповідатиме принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження, оскільки, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки реалізацію права власника майна, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тож, у даному випадку, саме не накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності, може призвести до подальшого його відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить виконання покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та винесення обвинувального вироку, а тому клопотання слідчого про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає до задоволення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Кримінальне процесуальне законодавство України у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких обставин, враховуючи потреби досудового розслідування та співмірність обмеження права власності, слідчий суддя вважає за доцільне заборонити відчуження нерухомого майна, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , що буде відповідати не лише меті арешту, а й завданням кримінального провадження, як і досягненню справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположного права на вільне володіння майном. Крім того, таким рішенням суду буде забезпечено дотримання при втручанні у право на вільне володіння майном принципу законності, що свідчить що таке втручання не було свавільним.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про арешт на майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000015 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України про арешт майна задовільнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному 15.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно належне на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1093, площею 0,25 га., розташовану за адресою: с. Балаклея, Черкаський район, вул. Лесі Українки, б/н.

Заборонити відчуження вищевказаного майна до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала суду не пізніше наступного дня з дня оголошення надсилається особі, яка не була присутня в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1