У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2026 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 травня 2026 року включно з визначенням застави у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 299 520 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять) гривень,

?? учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

підозрюваний: ОСОБА_6

захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 травня 2026 року (включно) з визначенням застави у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 299 520 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять) гривень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчим при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з визначенням розміру застави не взято до уваги обставини та характер кримінального правопорушення, яке вчинено з застосуванням вогнепальної зброї.

Також зазначає, що слідчим суддею не врахований ризик повторення підозрюваним протиправної поведінки, оскільки ОСОБА_6 є особою яка має досвід бойових дій та поводження зі зброєю.

Вважає, що застава не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 з огляду на характер інкримінованого йому злочину.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 зазначає, що ухвала суду є законною та обгрунтованою, та просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 17.03.2026 року близько 08.15 год в приміщенні Плющівського старостинського округу виконавчого комітету Баштанської міської ради, розташованого за адресою: вул. Центральна, 44 с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області у ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт з ОСОБА_9 на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення смерті ОСОБА_9 , реалізовуючи який, ОСОБА_6 за допомогою двоствольної горизонтальної обрізаної рушниці, яку він під час конфлікту взяв зі свого кабінету, завдав ОСОБА_9 не менше трьох вогнепальних поранень в область голови, внаслідок чого настала смерть останньої.

17.03.2026 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

17.03.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчим до суду подано клопотання, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого частково, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, але визнав їх маловірогідними, врахував фактичну процесуальну поведінку підозрюваного після вчинення злочину, та дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Слідчим суддею, при ухваленні рішення, взято до уваги, що СВ Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Зауважено, що 17.03.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на цей час про правильність висновку слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок слідчого судді щодо наявності такого ризику, як ризик незаконного впливу підозрюваного на свідка кримінального правопорушення ОСОБА_10 також є обгрунтованим, оскільки підозрюваний знайомий зі свідком, яка є його підлеглою, а отже може здійснювати на неї вплив з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їй відомі.

Враховуючи фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про можливість обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Обгрунтовуючи своє рішення щодо обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя врахував поведінку підозрюваного після вчинення злочину, наявність міцних соціальних зв`язків, позитивну репутацію ОСОБА_6 та колективне звернення частини мешканців с. Плющівка та дійшов висновку, що застава в 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На думку колегії суддів, вказані слідчим суддею обставини щодо наявності соціальних зв`язків у підозрюваного, його позитивна репутація, факт повідомлення першим про подію в поліцію, не можуть бути достатньою підставою для визначення підозрюваному розміру застави, зважаючи на обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, обставин та характеру кримінального правопорушення, яке вчинено з застосуванням вогнепальної зброї та позбавленням життя людини. Суд апеляційної інстанції вважає, що в цьому випадку слідчий суддя не обґрунтовано визначив ОСОБА_6 заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді в частині визначення застави, є неправильним, оскільки постановлене на підставі не об`єктивно з`ясованих обставин, а тому підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

За такого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2026 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 травня 2026 року включно з визначенням застави у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 299 520 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять) гривень скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_11 задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: