Справа № 343/1934/19
Провадження № 11-кп/4808/138/26
Категорія ч.1 ст. 368 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Долинського районного суду від 24.10.2025 щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого механіком по випуску транспорту в Болехівському міжшкільному ресурсному центрі, одруженого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

1.Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням розпорядчих та управлінських функцій в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного йому основного та додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за залучення експертів та проведення судових експертиз в розмірі 6 262,40 коп.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

Розпорядженням міського голови Болехівської міської ради № 49-к від 19.04.2017 року ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділу головного архітектора відділу містобудування та архітектури і землеустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради. Начальник відділу в своїй діяльності керується Положенням про відділ містобудування та архітектури і землеустрою міськвиконкому Болехівської міської ради, яке затверджене рішенням міської ради від 21.03.2017 року № 12-15/17. Пунктом 1.5 цього Положення встановлено, що начальник відділу здійснює керівництво діяльністю відділу, несе персональну відповідальність перед міським головою, виконавчим комітетом та міською радою за виконання покладених на відділ завдань. У відповідності до п. 2.1. Положення, він бере участь в реалізації державної політики у сфері містобудування та архітектури, подає до міської ради пропозиції з цих питань, готує пропозиції до програм соціально-економічного розвитку міста та проекту місцевого бюджету і подає їх на розгляд до місцевої ради, вносить пропозиції щодо необхідності коригування генерального плану міста, розроблення плану зонування територій та іншої містобудівної документації, оформляє паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, забезпечує в установленому порядку своєчасний розгляд заяв, звернень і скарг громадян, інших суб`єктів містобудування з питань, що належать до його компетенції та вживає відповідних заходів, готує матеріали та пропозиції на засідання міської ради, її постійних комісій, виконкому, виконавчих органів міської ради за своєю компетенцією, а також ініціює їх проведення. Згідно п. 4.1, начальник відділу несе персональну відповідальність, зокрема за правильне оформлення проектів рішень Болехівської міської ради, розпоряджень Болехівського міського голови по питаннях віднесених до компетенції відділу, за розгляд заяв і звернень громадян, фізичних та юридичних осіб у терміни встановлені чинним законодавством, за неналежне виконання Законів України та інших чинних нормативних актів. Окрім цього начальник відділу в своїй діяльності керується посадовою інструкцією, затвердженою 19.04.2017 року міським головою міста Болехова, у відповідності до пунктів 2.1., 2.2, 2.6 якої начальник здійснює керівництво діяльністю відділу, несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань, забезпечує виконання покладених на відділ завдань щодо реалізації державної політики у сфері містобудування та архітектури і землеустрою, видає в межах своєї компетенції розпорядження, організовує контроль їх виконання, керує розробкою містобудівних проектів, містобудівних програм, пропозицій та прогнозів розвитку населених пунктів. Обіймаючи вказану посаду, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та, будучи згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України службовою особою та у відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, ОСОБА_7 використав свої службові повноваження у протиправних цілях. Так, 24 червня 2019 року ФОП ОСОБА_10 з метою зайняття підприємницькою діяльністю в м.Болехові, а саме: здійснення роздрібної торгівлі овочами та фруктами, звернувся до Болехівської міської ради для отримання відповідних дозвільних документів, працівники якої роз`яснили, що з даного приводу йому потрібно звертатись до відділу містобудування та архітектури і землеустрою виконавчого комітету міської ради. Того ж дня ОСОБА_10 написав відповідну заяву, яку залишив на розгляді у відділі містобудування та архітектури і землеустрою. 26 червня 2019 року ОСОБА_10 , дізнавшись про те, що його заява знаходиться у начальника відділу головного архітектора відділу містобудування та архітектури і землеустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради ОСОБА_7 , вирішив звернутись до нього особисто з приводу розгляду цієї заяви. Цього ж дня ОСОБА_10 в службовому кабінеті начальника відділу - головного архітектора відділу містобудування та архітектури і землеустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради зустрівся з ОСОБА_7 та повідомив його про свій намір зайнятись підприємницькою діяльністю в м.Болехові, а саме: здійснювати роздрібну торгівлю овочами та фруктами на вул. Данила Галицького. Під час розмови з ОСОБА_10 у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на отримання неправомірної вигоди за погодження неповного пакету документів на здійснення ОСОБА_10 сезонної торгівлі овочами та фруктами на розі вулиць Геринська та Данила Галицького в м.Болехів та сприяння у прийнятті рішення про надання йому дозволу на здійснення такої торгівлі. В ході розмови ОСОБА_7 натякнув ОСОБА_10 на те, що його сприяння не буде безкоштовним, на що останній погодився, і вони узгодили між собою суму неправомірної вигоди в розмірі 1 тисяча доларів США. Після цієї розмови ОСОБА_10 звернувся із заявою до правоохоронних органів та виявив бажання прийняти участь у заходах, спрямованих на викриття протиправної діяльності ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 05.07.2019 року, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи у салоні автомобіля марки «Opel Vectra», який знаходився на вул. Івасюка в с.Гериня Долинського району Івано-Франківської області, о 17:30 год. отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1 000 доларів США, що станом на 05.07.2019 року згідно з курсу НБУ становило 25 870,00 гривень, в якості неправомірної вигоди за погодження відділом містобудування та архітектури і землеустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради неповного пакету документів на здійснення сезонної торгівлі овочами та фруктами на розі вулиць Геринська та Данила Галицького в м.Болехові та за сприяння у прийнятті рішення щодо надання дозволу на здійснення такої торгівлі.

3. Доводи апеляційної скарги прокурора.

3.1. Суд помилково дійшов висновку, що в діях обвинуваченого відсутня кваліфікуюча ознака «вимагання».

3.2. Висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності та не підтверджуються доказами.

3.3. Суд помилково послався на процесуальні рішення (зокрема змінений обвинувальний акт), прийняті іншим складом суду, як на підставу для відкидання ознаки вимагання.

3.4. Судом неповно досліджено показання свідка ОСОБА_10 , який стверджував, що обвинувачений натякав на хабар і показував на пальцях суму в 1000 доларів США.

3.5. Суд не врахував, що свідок сприйняв дії обвинуваченого саме як вимагання неправомірної вигоди в обставинах, що склалися.

3.6. Суд неналежним чином оцінив матеріали НСРД, які фіксують, що ініціатива отримання коштів виходила від обвинуваченого (фраза «де то про що домовлялися»), коли він мав при собі необхідні дозвільні документи.

3.7. Суд неправильно застосував норми ст. 49 та ст. 74 КК України щодо звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, що суперечить практиці Верховного Суду, в якій вказано, що звільнення від покарання має означати звільнення від його призначення як форми примусу в цілому, а не призначення покарання з подальшим звільненням від нього.

3.8. Призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості через безпідставну перекваліфікацію злочину з ч. 3 на ч. 1 ст. 368 КК України.

Враховуючи наведене, просить оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий, який визнати ОСОБА_7 винним за ч. 3 ст. 368 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та забороною обіймати керівні посади строком на 2 роки.

4. Доводи заперечення обвинуваченого на апеляційну скаргу прокурора.

4.1. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявність кваліфікуючої ознаки «вимагання неправомірної вигоди» не доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

4.2. Згідно з законом, вимагання передбачає погрозу вчинення дій або бездіяльності з використанням службового становища, або створення умов, що змушують особу дати хабар для захисту своїх законних інтересів.

4.3. Для кваліфікації дій як вимагання необхідні три чинники: ініціатива службової особи, характер вимоги (примус/погроза) та спрямованість погрози на заподіяння шкоди правам і законним інтересам особи.

4.4.У даному кримінальному провадженні відсутні будь-які дані про погрози з боку обвинуваченого правам чи законним інтересам свідка ОСОБА_10 ..

4.5. Судом не здобуто жодних доказів того, що ОСОБА_7 погрожував свідку непогодженням пакету документів у разі ненадання коштів.

4.6. Сприяння у прийнятті рішення виконкому щодо надання дозволу взагалі не входить до кола службових обов`язків обвинуваченого.

4.7. Вимоги свідка про надання дозволу не були законними, оскільки він подав неповний пакет документів, а вимагання хабара можливе лише тоді, коли дії спрямовані проти законних інтересів особи (практика Верховного Суду).

4.8. У свідоцтві про підприємницьку діяльність свідка не було передбачено такого виду діяльності, як торгівля овочами та фруктами, і доказів його діяльності до 2019 року не надано.

4.9. Свідок фактично не здійснював торгівлю навіть після отримання дозволу, а його підприємницька діяльність у 2019 році була зупинена.

4.10. Сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність вимагання, тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

5. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

5.1. В судовому засіданні прокурор доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

5.2. Сторона захисту апеляційну скаргу прокурора заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

6. Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

6.1. Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 368 КК України та наявність у його діях кваліфікуючої ознаки «вимагання неправомірної вигоди», апеляційний суд зазначає наступне.

Вимаганням неправомірної вигоди визнається умисне створення службовою особою таких умов, за яких особа вимушена дати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх правомірних інтересів. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами провадження, станом на 2019 рік підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_10 була зупинена, і він не мав відкритого виду економічної діяльності (КВЕД) на роздрібну торгівлю овочами і фруктами.

Оскільки діяльність ОСОБА_10 не була належним чином легалізована, він не мав правомірних інтересів на здійснення такої торгівлі, а отже, обвинувачений об`єктивно не міг створити умови, які б загрожували законним правам ОСОБА_10 . Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 ознаки вимагання та обґрунтовано кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 368 КК України. Доводи прокурора в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

6.2. Щодо покарання. Разом з тим, суд першої інстанції, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого, допустив неправильне застосування закону при призначенні покарання та вирішенні питання щодо процесуальних витрат.

Оскільки на момент ухвалення вироку судом першої інстанції спливли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, суд мав звільнити особу від кримінальної відповідальності або від покарання без його конкретного призначення. Призначення конкретно визначеного покарання особі, яка підлягає звільненню від нього у зв`язку із закінченням строків давності, є порушенням норм матеріального права.

Тому апеляційний суд вважає за необхідне змінити вирок, виключивши з його мотивувальної та резолютивної частин посилання на призначення конкретного покарання.

6.3. Щодо вирішення судом питання про стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат за залучення експертів та проведення судових експертиз у розмірі 6 262,40 грн.

Це рішення суперечить практиці ВС.

Згідно з висновком, викладеним в постанові ОП ККС ВС від 12.09.2022 року (справа № 203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності (або звільняється від покарання за вироком суду на підставі ст. 49 КК) у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування, в тому числі й витрати на проведення експертизи (яка була призначена стороною обвинувачення), не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито (чи ухвалено обвинувальний вирок із звільненням від покарання), а відносяться на рахунок держави.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання та стягнення процесуальних витрат, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Долинського районного суду від 24.10.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України - змінити в частині призначення покарання та стягнення процесуальних витрат.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на призначення конкретного покарання.

Процесуальні витрати за залучення експертів та проведення судових експертиз в розмірі 6 262,40 грн (шість тисяч двісті шістдесят дві гривні сорок копійок) віднести на рахунок держави.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5