Справа № 287/539/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000030 від 30.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олевськ Олевського району Житомирської області, громадянки України, українки, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у ОСОБА_4 , яка будучи обізнаною у положеннях законодавства щодо підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами Державного бюджету України) шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_7 та керуючись корисливим мотивом висловила прохання щодо реєстрації свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою підготовки та подання до Житомирського окружного адміністративного суду позову із внесеними до нього завідомо неправдивими відомостями щодо проживання за вказаною адресою та отримання шляхом обману підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, без фактичного проживання на території радіаційного забруднення, тобто з метою усунення перешкод та створення умов для вчинення кримінального правопорушення. На що ОСОБА_7 погодилась та вступила з ОСОБА_4 у попередню злочинну змову, взявши на себе роль пособника вчинюваного кримінального правопорушення.

У подальшому, 07.09.2022, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 15 год. 49 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи в межах попередньої змови, керуючись корисливим мотивом, звернулись до Олевської міської ради, що за адресою: Житомирська область, Коростенський район, м. Олевськ, вул. Володимирська, 2 з метою реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 та адміністратором Центру надання адміністративних послуг Олевської міської ради прийнято заяву від ОСОБА_4 про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на підставі згоди власника приміщення ОСОБА_8 зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , про що останній видано витяг з реєстру територіальної громади номер 2022/000519107.

Далі, ОСОБА_4 звернулась із письмовим зверненням до ГУ ПФУ в Житомирській області з метою виплати вказаного підвищення до пенсії та 28.11.2022 отримала відмову у виплаті підвищення до пенсії.

В подальшому, з метою подальшого оскарження бездіяльності ГУ ПФУ Житомирській області 29.11.2022 ОСОБА_4 отримала довідку №1575 про реєстрацію та проживання за адресою: АДРЕСА_2 від Покровського старостинського округу із внесенням відповідних відомостей до погосподарської книги №3 Покровського старостинського округу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ГУ ПФУ Житомирській області, 08.12.2022 ОСОБА_4 звернулась з адміністративним позовом про зобов`язання проведення перерахунку і виплати коштів із внесеними до нього завідомо неправдивими відомостями про її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок авірії на ЧАЕС, а саме с. Журжевичі Коростенського району Житомирської області до Житомирського окружного адміністративного суду.

Після цього, 23.02.2023 за результатом розгляду вказаного адміністративного позову ОСОБА_4 ухвалено рішення у справі №240/32380/22, яким позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено частково та зобов`язано ГУ ПФУ Житомирській області здійснити з 07.09.2022 нарахування та виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

На підставі вказаного рішення Житомирського окружного адміністративного суду у період з 01.05.2023 по 31.12.2024 ГУ ПФУ Житомирській області, працівники якого не були обізнані про злочинні наміри групи, ОСОБА_4 виплачено грошові кошти в сумі 104 710, 00 гривень, як підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , як пособником вчинюваного кримінального правопорушення, шляхом обману заволоділа грошовими коштами Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на загальну суму 104 710, 00 гривень, чим спричинили матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження досягнуто угоди про визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яку укладено 27.02.2025.

За змістом угоди обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні. Крім цього, обвинувачена погодилася понести покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала та зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягала на затвердженні вказаної угоди.

Захисник у судовому засіданні клопотав про затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілої сторони підтвердив факт відшкодування обвинуваченою шкоди у повному обсязі, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб. Обвинувачена цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченою та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченої.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченої, тобто не є наслідком застосування до неї насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченої чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченій права передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченій обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченою, відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 такі як щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставини, що обтяжують його покарання не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкість, дані про особу обвинуваченої та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченій за вчинення нетяжкого злочину належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді у виді одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 370, 374, 474, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000030 від 30.01.2025 між начальником Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1