КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 03 березня 2026 року, апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2026 року, відносно,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участі: прокурора захисників у режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 59 днів, тобто до 05 квітня 2026 року, включно, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не підтверджують наявності в діях ОСОБА_6 об`єктивної сторони злочину та умислу на заподіяння шкоди Україні.

Звертає увагу на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є недоведеними органом досудового розслідування та спростовуються з огляду на фактичну поведінку підозрюваного.

Посилається на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні, професійні,суспільні зв`язки в Україні.

Крім того, звертає увагу на стан здоров`я підозрюваного, який перебуває з 2019 року під медичним наглядом та зауважує, що в умовах тримання під вартою немає можливості забезпечити підозрюваному належну медичну допомогу.

Наголошує, на тому, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали ухилився від здійснення судового контролю, не надав оцінки можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 1 відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14 жовтня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001074, за підозрою, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

05 лютого 2026 року о 12 год. 12 хв., в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_6 затримано.

06 лютого 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

06 лютого 2026 року старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2026 року клопотання слідчого задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного ОСОБА_6 , заслухано думку прокурора та позицію захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість йому підозри.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Окрім того, слідчий суддя обґрунтовано встановив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховуватися від органів досудового слідства та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна або без такої. Враховуючи викладене, підозрюваний будучи обізнаним з покаранням яке йому загрожує за інкримінований злочин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, як зазначено прокурором під час апеляційного провадження, ОСОБА_6 має паспорт громадянина Канади, на підставі якого може покинути територію України.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України) зумовлений тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведено не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені усі співучасники (пособники) злочину, отримано не всі дані щодо місць проживання перебування осіб, причетних до вчинення злочину, що дає підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального

провадження.

Також слідчим суддею встановлено ризик незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Як зазначено слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_6 , з метою безпідставної зміни, або відмови їх від раніше наданих показань, оскільки на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, на цей час у кримінальному провадженні заплановано проведення допиту працівників підконтрольних ОСОБА_6 підприємств ТОВ «ЮБІКОР»

(), ТОВ «ВІНТЕРМО» () ТОВ

«ВІННИЦЬКИЙ ЗАВОД ПАКУВАЛЬНИХ ВИРОБІВ «ВІНТАР»

(), ТОВ «ВІНКРОН» ().

Користуючись займаним становищем ОСОБА_6 може вжити заходів щодо

впливу на цих свідків, для подальшого ухилення від кримінальної

відповідальності.

Наявність цього ризику обґрунтовується з урахуванням положень ч. 4 ст. 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й продовжує існувати на подальших стадіях, у тому числі до часу безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Підставою вважати обґрунтованим ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) вказує те, що на цей час не встановлені усі можливі спільники підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, усвідомлюючи, що досудове розслідування перебуває в активній стадії та проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення персональних даних осіб, причетних до вчинення інкримінованого йому злочину, зможе повідомити їм про факт виявлення її злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, які можуть узгоджувати з ним подальший план спільних дій, в тому числі для давання органу досудового розслідування завідомо неправдивих показань тощо.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що на даний час існує ризик того, що ОСОБА_6

продовжує зберігати зв?язок з підприємствами держави-агресора. Вказана обставина зумовлює наявність ризику вчинення подальших дій на шкоду національній безпеці України.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисту щодо відсутності існування ризиків у даному кримінальному провадженні, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його роль у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. У даному кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визначення розміру застави ОСОБА_6 .

Твердження захисників про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , а також неможливість його утримання під вартою, то колегією суддів у ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваного.

На переконання колегії суддів, стороною захисту не надано достатніх та належних відомостей медичного характеру, які вказують на неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_6 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Посилання захисника на позитивні характеризуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні, професійні,суспільні зв`язки в Україні, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не переважають ризиків його можливої протиправної поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для застосування відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для скасування ухвали та застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2026 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 761/3992/26 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11-сс/824/2545/2026 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України