Справа № 569/2899/16-к
Провадження № 1-кс/565/290/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Вараського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2015 року за №0000163 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вараським міським судом Рівненської області у складі головуючої судді ОСОБА_4 здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив відвід головуючій судді Вараського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 від розгляду вище вказаного кримінального провадження.

Заяву обґрунтовує тим, що кримінальне провадження щодо нього в черговий раз було призначене до судового розгляду на 10 год. 18 березня 2026 року. В зазначене судове засідання, сторона обвинувачення, не забезпечила явку свого свідка ОСОБА_5 (про допит якого заявляв прокурор). При цьому, суддя ОСОБА_4 оголосивши в судовому засіданні, що свідок ОСОБА_6 подав до суду заяву про неможливість його явки в судове засідання в зв?язку з перебуванням на лікарняному без подання будь-яких підтверджуючих документів щодо його стану здоров?я, не визнала неповажною його неявку в судове засідання, з власної ініціативи не застосувала щодо свідка приводу в судове засідання, чим сприяла стороні обвинувачення в затягуванні судового розгляду в даному кримінальному провадженні.

При цьому, ухвалою суду від 26.06.2024 року суддя ОСОБА_4 визнала його неявку в судове засідання, призначене на 10 год. 26 червня 2024 року неповажною та застосувала щодо нього привід через органи Національної поліції, оскільки ним не було додано підтверджуючих документів до заяви про відкладення судового засідання на іншу дату в зв?язку із перебуванням на лікарняному.

Тобто, в даному випадку має місце різна оцінка суддею неявки в судове засідання, свідка сторони обвинувачення без подання ним підтверджуючих документів щодо перебування на лікарняному, та його неявка в судове засідання без подання таких документів до заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Зазначає, що така поведінка судді Незнамової, свідчить про її упередженість щодо нього та лояльне відношення до сторони обвинувачення, та свідків зі сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вимоги заяви підтримав та надав пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обгрунтована заява про відвід судді ОСОБА_4 . Додатково пояснив, що суддя ОСОБА_4 безпідставно застосувала до нього привід, оскільки він перебував на лікарняному. У той час суддя ОСОБА_4 не застосувала привід до свідка ОСОБА_7 , який не з`явився у судове засідання. У цьому вбачає вибірковість у здійсненні правосуддя суддею ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження щодо нього.

Захисник ОСОБА_8 , прокурор ОСОБА_9 та суддя ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду заяви про відвід судді, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Суд ухвалив в про розгляд заяви про відвід судді за їх відсутності.

Від прокурора ОСОБА_9 надійшли заперечення на заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді, у яких просить відмовити у задоволенні такої заяви ОСОБА_3 . Заперечення мотивує тим, що відвід обвинуваченого ОСОБА_3 не вмотивований та обвинувачений не подав доказів щодо порушення гарантій неупередженості судді ОСОБА_4 .

Заслухавши думку обвинуваченого, вивчивши заяву про відвід, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

З аналізу змісту заяви про відвід випливає, що фактично підставами для відводу є те, що сторона захисту не погоджується з ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 26.06.2024 про привід обвинуваченого, постановленою суддею ОСОБА_4 , а також те, що суддя ОСОБА_4 не застосувала з власної ініціативи привід до свідка ОСОБА_7 , який також не з`явився у судове засідання та не визнала причини його неявки неповажними.

Суд, вважає, що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, не може бути підставою для його відводу. Суд розглядаючи заяву про відвід не може робити висновки щодо відповідності рішень суду вимогам матеріального або процесуального права, оскільки законодавством передбачений окремий порядок оскарження рішень суду у кримінальному провадженні. Так, порядок подання заперечень на ухвали постановлені під час судового провадження у суді першої інстанції, визначений ч.2 ст.392 КПК України. Проте, такий порядок стороною захисту не дотриманий.

Відповідно до ст.321 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов?язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Таким чином питання щодо здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов?язків є такими, які пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Інших будь-яких належних та допустимих доказів щодо упередженості судді ОСОБА_4 у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 до суду не поданою.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 27, 28 і 30 рішення у справі "Фей проти Австрії" (заява від 24.02.1993 №255), п.42 рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява №33958/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Встановлені під час розгляду заяви об`єктивні дані не дають жодних підстав стверджувати про упередженість судді ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_3 у даній справі, а отже, у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 81, 369-372, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити повністю у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Вараського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1