Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/50/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 389/288/19 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 115 (93, 94) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м.Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0002045 від 06 листопада 2018 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2025 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що немає судимості,

визнано винуватим та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі.

за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн. На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 126 КК України від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з 12.11.2018 (дата затримання), зараховано в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, в силу ч.5 ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю, і не спричинили тілесних ушкоджень, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, в умисному легкому тілесному ушкодженні, за наступних обставин.

Так, 05.11.2018 близько 21.00 год. ОСОБА_8 знаходився у житловому будинку домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_10 на ґрунті ревнощів виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 раптово виник умисел на умисне завдання ОСОБА_10 удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 наніс один удар правою ногою в область тулубу ОСОБА_10 , таким чином вчинивши насильницькі дії, які завдали ОСОБА_10 фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.

Крім того, 06.11.2018 близько 15.10 год. ОСОБА_8 знаходився в квартирі АДРЕСА_4 . Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 раптово виник умисел на умисне завдання ОСОБА_10 ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 обома ногами та руками наніс не менше 4 ударів в область тулубу та обличчя ОСОБА_10 , таким чином вчинивши насильницькі дії, які завдали ОСОБА_10 фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.

Крім того, 12.11.2018 близько 00.20 год. ОСОБА_8 знаходився в квартирі АДРЕСА_4 . Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 раптово виник умисел на умисне завдання ОСОБА_10 ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 обома руками наніс не менше трьох ударів в область тулубу та обличчя ОСОБА_10 , таким чином вчинивши насильницькі дії, які завдали ОСОБА_10 фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 скоїв умисні завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 КК України.

Крім того, 12.11.2018 приблизно о 02.57 год. ОСОБА_11 знаходився за місцем проживання у житловому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_3 , де спільно з ОСОБА_10 вживав алкогольні напої. В цей час до вказаного будинку зайшов співмешканець ОСОБА_10 . ОСОБА_8 , який мав при собі предмет, пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пластиковий кабель довжиною 53 см, зроблений під биту, якого на порозі будинку зустрів ОСОБА_11 .

Побачивши ОСОБА_11 , у ОСОБА_8 , який достеменно знав, що в будинку перебуває його співмешканка ОСОБА_10 , на ґрунті ревнощів раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 , тобто умисне протиправне заподіяння його смерті.

Перебуваючи у коридорі житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у руках вищевказаний кабель, зроблений під биту, діючи з особливою жорстокістю, наніс ним не менше 10 ударів в область голови, яка є життєво важливим органом, шиї, тулубу та верхніх кінцівок ОСОБА_11 . Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 зайшов в кімнату будинку, де сів на ліжко, куди за ним зайшов ОСОБА_8 .

Знаходячись у кімнаті будинку та розуміючи, що ОСОБА_11 не чинить будь-якого опору та не в змозі цього робити в силу отриманих раніше тілесних ушкоджень та стану алкогольного сп`яніння, перебуваючи в положенні стоячи над ліжком, ОСОБА_8 наніс вищевказаною битою ще не менше 7 ударів ОСОБА_11 в область голови, шиї, тулубу та верхніх кінцівок. Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_11 доставлено до палати інтенсивної терапії Знам`янської міської лікарні ім. А.В.Лисенка, де 12.11.2018 о 05.35 год. настала його смерть.

Своїми умисним та протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми голови, грудної клітини, підоболонкового крововиливу (субарахноїдальний крововилив), забою головного мозку, численних переломів ребер зліва, розриву легень з розвитком двобічного гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи грудної клітини, шиї та голови, чисельних крововиливів, саден голови, грудної клітки, кінцівок, забійної рани голови, крововиливів в м`які тканини та м`язи грудної клітки в місцях переломів ребер, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №126 від 13.12.2018, по тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя під час утворення.

Смерть ОСОБА_11 настала в результаті отриманих тілесних ушкоджень та стала наслідком тупої поєднаної травми голови, грудної клітки з підоболонковими крововиливами (САК), забою головного мозку, чисельних переломів ребер зліва, розриву легень з розвитком двобічного гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи грудної клітки, шиї та голови. Безпосередня причина смерті - травматичний та геморагічний шок, гостра легенево-серцева недостатність.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 скоїв умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Крім того, 12.11.2018 близько 03.10 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у житловому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_10 на ґрунті ревнощів виникла сварка, під час якої у ОСОБА_8 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 , знаходячись у кімнаті вищевказаного будинку, пластиковим кабелем довжиною 53 см, зробленим під биту, наніс ОСОБА_10 не менше дев`яти ударів в область голови, тулубу та нижніх кінцівок, спричинивши таким чином останній тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, закритої травми правого голеностопу, суглобу, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №132 від 22.12.2018, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Таким чином, ОСОБА_8 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.115, ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.

Крім цього згідно із обвинувальним актом №0002045, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні незаконного проникнення до житла особи (порушення недорторканості житла), за таких обставин.

12.11.2018 близько 02.55 год. ОСОБА_8 знаходився поряд із домоволодінням, розташованим за адресою АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на незаконне проникнення до житла особи (порушення недоторканності житла), а саме на проникнення до належного ОСОБА_11 житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 без будь-якого дозволу ОСОБА_11 або інших осіб, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла, всупереч волі законного володільця, шляхом відчинення вхідних дверей проник до вищевказаного будинку ОСОБА_11 , який ним володіє на законних підставах. Пробувши у вказаному житловому будинку близько 30 хвилин, вчинивши умисне вбивство ОСОБА_11 та спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження, ОСОБА_8 залишив вказане домоволодіння.

Орган досудового слідства вважає, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 скоїв незаконне проникнення до житла особи (порушення недоторканності житла), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просила скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.162, п.4 ч.2 ст.115 КК України та призначити покарання; за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ст.49 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності, за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ст.49 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності, за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ст.49 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності, за п.4 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність по епізоду скоєння умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю відносно ОСОБА_11 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, яке судом безпідставно перекваліфіковано на ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №126 від 13.12.2018 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 та згідно даних медичної документації (медична карта стаціонарного хворого №4876), у померлого мались тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми голови, грудної клітки: підоболонкові крововиливи (САК), забої головного мозку, численні переломи ребер зліва, розриви легень з розвитком двобічного гемопнєвмотораксу, підшкірна емфізема грудної клітки, шиї та голови, численні крововиливи, садна, голови, грудної клітки, кінцівок, забійна рала голови, крововиливи в м`які тканини та м`язи грудної клітки в місцях переломів ребер, які утворитися від дії тупих твердих предметів, в один час, прижиттєво, та не менш як від 17 ти травматичних впливів, могли утворитися в строк та при обставинах вказаних в установчій частині ухвали, за тяжкістю в сукупності відносяться до категорії ТЯЖКИХ, як небезпечних для життя під час утворення. Враховуючи характер тілесних ушкоджень не виключається, що після отримання тілесних ушкоджень потерпілий деякий час міг здійснювати активні дії, на протязі декількох хвилин (час розвитку двобічного гемо пневмотораксу та підшкірної емфіземи).

Із висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 126 встановлено, що всі ушкодження утворилися прижиттєво, будь-яких посмертних ушкоджень на тілі ОСОБА_11 при проведенні експертизи не виявлено.

Враховуючи конкретні обставини справи, виходячи зі способу позбавлення життя потерпілого, механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_8 , позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень (не менше 10 ударів в область голови, та не менше 7 ударів в область голови, шиї, тулубу та верхніх кінцівок). Така кількість тілесних ушкоджень спричинила потерпілому додаткові фізичні страждання, які були надмірними (зайвими) для досягнення злочинного наслідку у вигляді позбавлення його життя. Його смерть настала не миттєво, а через деякий проміжок часу, в палаті інтенсивної терапії Знам`янської міської лікарні ім.А.В.Лисенка 12.11.2018 о 05.35, тобто потерпілий від численних тілесних ушкоджень, завданих йому обвинуваченим, до моменту смерті відчував біль, ступінь якої зростав з кожним новим тілесним ушкодженням, що спричинило йому особливі (додаткові) фізичні страждання.

Наведене свідчить про агресію і жорстокість ОСОБА_8 щодо потерпілого і така кількість спричинених тілесних ушкоджень не може бути виправдана бажанням лише позбавити особу життя, а навпаки свідчить про намір обвинуваченого спричинити додаткові фізичні страждання, які були зайвими, щоб позбавити ОСОБА_11 життя.

Таким чином, кількість, характер і локалізація заподіяних ОСОБА_11 тілесних ушкоджень переконливо свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_8 саме на заподіяння потерпілому смерті з особливою жорстокістю.

Вказує, що судом в мотивувальній частині вироку, у формулюванні обвинувачення вказано: «Перебуваючи у коридорі житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у руках вищевказаний кабель, зроблений під биту, діючи з особливою жорстокістю, наніс ним не менше 10 ударів в область голови, яка є життєво важливим органом, шиї, тулубу та верхніх кінцівок ОСОБА_11 », тобто судом вже встановлено та відповідно до вищезазначеної статті сформульовано обвинувачення, яке визнано судом доведеним, що обвинувачений діяв з особливою жорстокістю по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 , однак в подальшому судом вказано, що стороною обвинувачення доказів про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 умислу на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 з особливою жорстокістю не надано, більше того судом зроблено посилання на те, що ОСОБА_8 вину в пред`явленому обвинуваченні взагалі не визнає, вважаючи справу сфальсифікованою, що свідчить про суперечливі висновки суду у винесеному вироку.

За таких обставин, судом безпідставно перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 з п.4 ч.2 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 115 КК України.

Крім того, вказує, що судом, всупереч беззаперечної доведеності вини у скоєнні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, його дії безпідставно виправдано.

Так, у вироку суду зазначено, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст.162 КК України є лише заява ОСОБА_12 в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , який 12.11.2018 приблизно о 03:00 год незаконно проник до житла її батька ОСОБА_11 , проте колегією не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 незаконно проник до будинку під номером АДРЕСА_3 , яке за життя належало потерпілому ОСОБА_11 , оскільки з показів потерпілої, яка одночасно має статус і свідка, ОСОБА_10 вбачається, іцо ОСОБА_8 прийшов увечері до будинку ОСОБА_11 , постукав і ОСОБА_14 пішов відкривати йому двері. Попри не визнання своєї вини, ОСОБА_8 також зазначив, що не проникав до будинку незаконно, коли прийшов до ОСОБА_11 , то двері йому відкрили добровільно.

Також, незважаючи на те, що судом безпосередньо досліджено в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_10 , яка крім іншого також повідомила, що перебуваючи вдома в потерпілого вони почули стук в двері, коли ОСОБА_11 пішов відчиняти двері, остання залишилась в кімнаті, щоб ОСОБА_11 давав дозвіл обвинуваченому зайти до хати вона не чула, оскільки відразу почула крики і удари, потім вибігла і побачила, як ОСОБА_8 наносить удари ОСОБА_11 , однак суд не взяв ці доводи ОСОБА_10 до уваги та не надав їм належну оцінку.

Зазначає, що судом виправдано ОСОБА_8 на підставі п. 2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, тим самим підтверджуючи, що сам факт скоєння кримінального правопорушення констатовано судом, що в свою чергу передбачає проведення досудового розслідування для встановлення такої особи. Таким чином, підстава за якою виправдано обвинуваченого ОСОБА_8 суперечить висновкам, що викладені в судовому рішенні суду, що також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і його безпідставного виправдання.

Також зазначає, що судом належним чином не взято до уваги те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення скоєно за обтяжуючих обставин, а саме обвинувачений під час вчинення перебував в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання характеризується негативно, відповідно до ст.12 КК України скоєний ним злочин, передбачений п.4 ч.2 ст. 115 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. Таким чином, при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді 13 років позбавлення волі судом призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого унаслідок м`якості. Крім того зазначила, що судом першої інстанції при винесені вироку допущено ряд істотних порушень вимог кримінального та кримінально процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просила скасувати вирок суду першої інстанції в частині в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч. 1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України, та визнати ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та виправдати його у зв`язку з

недоведеністю вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 вину не визнав і пояснив суду, що з 27.10.2018 до подій, які стались вночі 12.11.2018, він не проживав з ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , а проживав сам у вказаній квартирі з дозволу ОСОБА_10 ,. а ОСОБА_10 проживала окремо; ввечері 11.11.2018 ОСОБА_15 йому повідомив, що ОСОБА_16 повідомили про побиття 11.11.2018 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; ввечері 11.11.2018 ОСОБА_10 двічі дзвонила йому з телефону, який їй не належав, а її телефон він забрав у неї 27.10.2018; близько 23.00 11.11.2018 на вулиці у с.Суботці обвинувачений зустрів ОСОБА_11 , з яким він пішов до місця проживання останнього; биту, якою відповідно до пред`явленого обвинувачення було завдано тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , ОСОБА_10 віддала ОСОБА_11 у середині серпня 2018 року, і ця бита до подій, які стались вночі 12.11.2018, була у будинку ОСОБА_11 ; близько 2.00 - 3.00 12.11.2018 у будинку потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_8 та ОСОБА_11 побив працівник поліції ОСОБА_17 , при цьому працівник поліції ОСОБА_18 перебував поряд, під час побиття ОСОБА_8 втратив свідомість; вранці 12.11.2018 ОСОБА_8 , побитий, прийшов до тями у відділку поліції. Повідомлені ОСОБА_8 вищезазначені обставини спростовують пред`явлене йому обвинувачення. Вказані обставини могла підтвердити або спростувати свідок - потерпіла ОСОБА_10 , яка допитувалась до допиту ОСОБА_8 . Щодо вказаних обставин остання не допитувалась.

Вказує, що клопотання сторони захисту про повторний допит свідка, потерпілої ОСОБА_10 судом було відхилено.

Крім того, через невиконання ухвали суди про привід так і не був допитаний свідок ОСОБА_15 , який, зі слів Петровського, володів інформацією про побиття 11.11.2018 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Отже наявне неповне дослідження доказів і, як наслідок, наявні сумніви стосовно викладених в обвинувальному акті та вироку обставин справи. У показаннях свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та свідка/потерпілої ОСОБА_10 наявні суперечності стосовно подій 11-12 листопада 2018 року. Так, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 повідомили, що ОСОБА_10 тричі викликала поліцію ввечері 11.11.2018 та вночі 12.11.2018, перші два виклики були за адресою АДРЕСА_2 , а третій виклик - за адресою АДРЕСА_3 . При цьому вони повідомили, що бачили ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 під час першого виклику за адресою АДРЕСА_5 , а під час другого виклику бачили лише ОСОБА_10 . Крім того, працівники поліції повідомили, що ОСОБА_11 надавав пояснення та підписав заяву. Проте свідок/потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що викликала поліцію лише один раз близько 3.00 12.11.2018 за адресою АДРЕСА_3 ; що з другої половини дня до побиття ОСОБА_11 - приблизно о 3.00 12.11.2018 - вона перебувала виключно за адресою АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_11 ; що не знає, де був ОСОБА_19 11.11.2018 та 12.11.2018 до події побиття ОСОБА_11 ; шо ОСОБА_11 нічого не пояснював та не писав працівникам поліції.

Крім того, вказує, що клопотання сторони захисту про призначення одночасного допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та свідка/потерпілої ОСОБА_10 судом було відхилено. Зазначені суперечності не усунені. Показань стосовно її побиття 05.11.2018, 06.11.2018 та приблизно о 00.20 год 12.11.2018 ОСОБА_10 взагалі не надала. При цьому, під час допиту у суді вона пояснила, що будь- яких заяв до поліції про побиття її ОСОБА_8 вона не писала, а після додаткових питань учасників процесу, зазначила, що нічого не пам`ятає. Отже показання всіх вказаних свідків викликають сумніви в їх достовірності.

Також, протокол слідчого експерименту за участю свідка, потерпілої ОСОБА_10 є недопустимим доказом.

Зазначає, що висновок судово-медичної експертизи від 13.12.2018 №169, яка була проведена КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ», не містить інформації про час отримання потерпілим ОСОБА_20 тілесних ушкоджень. Як зазначено у висновку, тілесні ушкодження «могли утворитись в строк, вказаний в установчій частині ухвали». В ухвалі слідчого суді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.11.2018 про призначення

експертизи строк нанесення ушкоджень зазначено як «12.11.2018». Отже висновок експерта не спростовує показання ОСОБА_21 про повідомлене йому ОСОБА_22 побиття 11.11.2018 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Речовий доказ - бита - знаряддя злочину за пред`явленим обвинуваченням відповідно до досліджених матеріалів не містить біологічних слідів ані Петровського, ані потерпілого Магаля.

Інші докази, досліджені під час судового розгляду, також не є достатніми для доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому діянь.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 ставить аналогічні вимоги та доводи як і в апеляційній скарзі захисника. При цьому вказує, що справу стосовно нього сфальсифікували, свідки по справі не підтверджують його вину. Також просив врахувати, що він був жорстоко побитий працівником поліції ОСОБА_17 було зареєстровано в ЄРДР провадження, а також було знято побої.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила залишити без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого, захисника та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора, захисника та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку зазначається: 1) у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; 2) у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви змінення обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалося таке рішення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Також у мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів навести докази для підтвердження встановлених судом обставини, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Таким чином кожний доречний важливий і вирішальний аргумент учасників судового засідання має бути проаналізований і одержана відповідь.

Висновки у судовому рішенні повинні прямо впливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто не допускати неоднозначного трактування. При цьому недостатньо лише цитувати законодавчі положення, а потім приймати рішення. Суддя повинен послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи, яким чином було вирішено справу у конкретному випадку. Якщо цього не робити, це буде очевидне порушення права на справедливий суд, яке гарантує стаття 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування.

Крім того суду необхідно послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Разом із тим, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального та кримінального закону під час ухвалення вироку, допустив істотні порушення, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Із змісту ст. 415 КПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, вирок суду є немотивованим та суперечливим.

Так, ст. 319 КПК України закріплено принцип незмінності складу суду, відповідно до якого судовий розгляд у кримінальному провадженні має бути проведено в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він замінюється іншим, визначеним у порядку ч. 3 ст. 35 цього Кодексу. За загальним правилом після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 319 та ст. 320 КПК України. Рішення про відсутність необхідності здійснювати судовий розгляд спочатку суд вправі прийняти вмотивованою ухвалою, якщо це не матиме негативного впливу та за умови, що сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, а суддя, котрий замінив того, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами справи, згоден із прийнятими процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення дій, що вже були проведені до заміни судді.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, для його розгляду було визначено колегію суддів у складі головуючої судді ОСОБА_23 , суддів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 згідно протоколу повторного авто розподілу судової справи від 13.10.2020 (т.2 а.с.154). У вказаному складі суд, розпочавши розгляд справи по суті було проведено судові засідання: 10.11.2020, 14.12.2020, 05.01.2021, 28.01.2021, 09.02.2021( вирішено ряд клопотань в тому числі про виклик свідків), 19.02.2021, 01.03.2021, 04.03.2021, 15.04.2021 (розглянуто відвід прокурора, заміна захисника), 29.04.2021, 17.06.2021, 01.07.2021, 09.08.2021, 14.09.2021, 05.10.2021(визначено порядок дослідження доказів, скеровано заяву обвинуваченого до ДБР, допитано потерпілу ОСОБА_12 та вирішено ряд процесуальних питань) , 08.11.2021, 29.11.2021, 28.12.2021, 24.01.2022.

Надалі 21.01.2022 відбулася зміна складу колегії суддів, а саме суддю ОСОБА_24 було замінено суддею ОСОБА_26 .. Чергове засідання в новому складі відбулося 30.08.2022. Утім, як свідчить журнал та технічний запис судового засідання, суд усупереч ст. 319 КПК продовжив здійснення розгляду кримінально провадження, не з`ясувавши думки учасників провадження щодо необхідності розпочинати розгляд спочатку чи продовжити його і не постановивши стосовно цього питання вмотивованої ухвали, при цьому зазначивши, що склад суду не змінився та продовжив розгляд. А таке ставить під сумнів дотримання принципу незмінності складу суду і не виключає, що могло негативно вплинути на результат провадження.

Про принцип незмінності складу суду висловився і Верховний Суд у постанові від 16 січня 2025 року, справа № 629/5315/21, провадження № 51-2502км24.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно продовжив здійснення розгляду кримінально провадження, не з`ясувавши думки учасників провадження щодо необхідності розпочинати розгляд спочатку і не постановивши стосовно цього питання вмотивованої ухвали, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, при розгляді кримінального провадження судом допущено інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, в судовому засіданні 30.08.2022 захисником заявлено клопотання про призначення стаціонарної судово медичної психіатричної експертизи, проте суд по суті це клопотання не розглянув та зазначив, що клопотання про призначення експертизи залишити відкритим (т.6 а.с.164).

Також як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засідання від 05.10.2021 обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення процесуальним прокурором у справі, кримінального правопорушення передбаченого ст.374 КК України(т.5 а.с.74). Суд першої інстанції ухвалив направити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 до ДБР за належністю (т.5 а.с.81). Проте в матеріалах справи відсутні будь які відомості стосовно проведеної перевірки, а також відсутні запити стосовно надання інформації про проведену перевірку ДБР за заявою обвинуваченого ОСОБА_8 (т.5 а.с.82).

Крім цього, судом першої інстанції допущено суперечності та протиріччя, а саме під час встановлення фактичних обставин справи судом в мотивувальній частині вироку, у формулюванні обвинувачення вказано: «Перебуваючи у коридорі житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у руках вищевказаний кабель, зроблений під биту, діючи з особливою жорстокістю, наніс ним не менше 10 ударів в область голови, яка є життєво важливим органом, шиї, тулубу та верхніх кінцівок ОСОБА_11 », тобто судом встановлено фактичні обставини викладені в обвинувальному акті за п.4 ч.2 ст.115 КК України тобто судом встановлено, що обвинувачений діяв з особливою жорстокістю по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 , однак в подальшому судом вказано, що стороною обвинувачення доказів про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 умислу на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 з особливою жорстокістю не надано, та в подальшому перекваліфіковано дії обвинуваченого на ч.1 ст.115 КК України.

Таким, чином суд першої інстанції допустив суперечність висновків покладених в основу вироку, яким визнав винним ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України та встановив фактичні обставини передбачені п.4 ч.2 ст.115 КК України, що призвело до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Крім того, судом першої інстанції допущено інші суперечності та протиріччя, з вироку місцевого суду вбачається, що судом за ч.1 ст.162 КК України виправдано ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, тим самим підтверджуючи, що сам факт скоєння кримінального правопорушення констатовано судом, що в свою чергу передбачає проведення досудового розслідування для встановлення такої особи. У той же час суд у вироку зазначає про обставини, які вказують на відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України. Тобто, суд зазначив дві різні самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст. 373 КПК України.

Таким чином, підстава за якою виправдано обвинуваченого ОСОБА_8 суперечить висновкам, що викладені в судовому рішенні суду, що також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також, при розгляді кримінального провадження судом допущено інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, під час судового розгляду в суді першої інстанції було винесено ухвалу про привід свідка ОСОБА_27 , проте через невиконання ухвали про привід свідок так і не був допитаний, при цьому сторона захисту наполягала на його допиті.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що вирок першої інстанції не відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК України. В результаті розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції було порушено право учасників процесу на повний, всебічний та неупереджений розгляд кримінального провадження, порушено право на справедливий суд, а тому вирок суду підлягає скасуванню на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Врахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що дане кримінальне провадження розглянуто в суді першої інстанції із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, порушеннями права на справедливий суд, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, враховуючи принцип інстанційності та безпосередності дослідження доказів, а тому апеляційні скарги слід задовольнити частково, вирок суду першої інстанції слід скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене у даній ухвалі апеляційного суду, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідити всі зібрані докази по справі, вирішити всі заявлені клопотання сторонами, ретельно перевірити усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, надати кожному зібраному доказу належну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України, перевірити усі доводи викладені в апеляційних скаргах прокурора у тому числі щодо покарання у разі доведеності вини за інкримінованими статтями кримінального закону, та перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

Беручи до уваги викладене апеляційні скарги прокурора, захисника та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в іншому складі суду.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень в тому числі в скоєнні особливо тяжкого злочину, його особу, обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 11 год. 30 хв. 18 березня 2026 року по 11 год. 30хв. 16 травня 2026 року, включно.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 409, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляд тримання під вартою строком на 60 днів з 11 год.30 хв. 18 березня 2026 року по 11 год. 30 хв. 16 травня 2026 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)