справа №735/234/26
номер провадження 1-кп/735/60/2026
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року селище Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Короп кримінальне провадження № 0000012 від 19.02.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Понорниця, Коропського району, Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

У провадженні Коропського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0000012 від 19.02.2026 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження по справі закрити. Вину у вчиненні інкримінованого проступку визнає.

Прокурор проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечує. Цивільний позов просить залишити без розгляду.

Представник потерпілого у підготовче засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд кримінального провадження без участі представника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п. п. 4-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положення частин 1-3 статті 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією. Адже законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу у разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених ст. ст. 47, 48 КК України, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч. 3 ст. 4 КК України).

Відповідно до обвинувального акту діяння передбачене ч. 1 ст. 190 КК України ОСОБА_3 вчинив у 2019 році.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Враховуючи санкцію ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), з урахуванням вимог ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення) вказаний злочин, залежно від ступеня тяжкості, належав до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 КПК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 5 КК України, мало місце поліпшення становища обвинуваченого порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК України та ч. 1 ст. 190 КК України, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, в зв`язку із чим підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, з 01.07.2020 року є кримінальним проступком.

З вимог ч. ч. 1, 2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Враховуючи, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, було вчинено 03.05.2019, трирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, сплив 03.05.2022 року, даних щодо того, що ОСОБА_3 ухилявся від досудового розслідування та суду чи вчинив нове кримінальне правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять, прокурором на час розгляду клопотання не надано, а отже перебіг давності, з урахуванням вимог ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, обмежень, встановлених ч. 5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив його право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У даному кримінальному провадженні прокурором Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Понорницької селищної ради пред`явлено до ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 в дохід бюджету Понорницької селищної ради шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 62 258,93 грн.

Оскільки в ухвалі про закриття кримінального провадження суд не вирішує цивільний позов, вказаний цивільний позов слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

Так, згідно із положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються (п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено - переходять у власність держави.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369-372 КПК України суд,

у х в а л и в:

клопотання обвинуваченого - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Кримінальне провадження № 0000012 від 19.02.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно ст. 49 КК України.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури поданий в інтересах держави в особі Понорницької селищної ради до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3 в дохід бюджету Понорницької селищної ради шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 62 258,93 грн - залишити без розгляду.

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:1272, :01:001:1273, :01:004:0006, :01:004:0007, що перебувають у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави.

Накладений ухвалою слідчого судді Коропського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2026 арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:1272, :01:001:1273, :01:004:0006, :01:004:0007, загальною площею 1,9397 га., з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувають у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , зметою збереження предмету вчинення кримінального правопорушення, заборонивши їх відчуження скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1