Справа 562/891/25
У Х В А Л А

27.03.2026 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м.Здолбунові Рівненської області кримінальне провадження № 0000120 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Здолбунів, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.313 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.313 КК України.

Прокурором подано клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що у випадку не обрання обвинуваченому запобіжного заходу, він може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся в судові засіданні, в зв`язку з чим він був оголошений в розшук.

Обвинувачений та його захисник просять клопотання задовільнити частково та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника суд, вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини (далі - Конвенція), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого і його поведінки.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За вимогами ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.313 КК України.

Що стосується ризиків у даному кримінальному провадженні, то суд приходить до переконання, що матеріалами клопотання беззаперечно доведений ризик можливого переховування ОСОБА_4 від суду.

Водночас, під час розгляду клопотання не було доведено «поза розумним сумнівом» наявності ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки доводи прокурора в частині наявності цих ризиків є безпідставними, так як жодних юридично зафіксованих випадків таких порушень обвинуваченим, прокурором до суду надано не було.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, суд зауважує, що прокурором не було надано доказів на підтвердження необхідності застосування до обвинуваченого саме найбільш суворого виду запобіжного заходу та, відповідно, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зважаючи на вказані обставини, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 - із встановленням відповідних процесуальних обов`язків.

На переконання суду, саме такий вид запобіжного заходу буде достатнім для гарантування його належної процесуальної поведінки та запобігання встановленим ризикам.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 194, 196, 197, 331 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання задовільнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м.Здолбунів, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням наступних обов`язків:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду АДРЕСА_1 ;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк домашнього арешту рахувати по 25 травня 2026 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Суддя