Справа № 642/116/23
Провадження № 1-в/642/30/26
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2026 року Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника органу пробації - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові подання представника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській обл. про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, відносно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

До Холодногірського районного суду м.Харкова з Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській обл. надійшло подання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 28.02.2023 №642/116/23, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. 24.04.2023 засудженому було роз`яснено покладені на нього судом обов`язки. 15.07.2024 засуджений ОСОБА_6 шляхом телефонного зв`язку повідомив, що виїхав на лікування в Республіку Польща. В ході телефонної бесіди пояснив, що оскільки його мати є інвалідом 2 групи (пересувається на інвалідній колясці) та потребувала лікування, оперативного втручання, яке в Україні отримати їй було неможливо, а він є єдиним сином, який може її супроводжувати, також він сам має серйозні проблеми зі здоров`ям та переніс складну операцію на легенях, вони виїхали в Республіку Польща для подальшого обстеження, отримання медичної допомоги та лікування та надав підтверджуючі медичні документи. Станом на сьогодні гр. ОСОБА_5 продовжує перебувати в Республіці Польща та постійно знаходиться на зв`язку. Крім того, ОСОБА_5 в період іспитового строку до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, а тому, оскільки іспитовий строк закінчився, представник органу пробації звернувся до суду із даним поданням.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор також не заперечувала проти задоволення подання, вважала можливим його задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду подання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання засудженого не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ст.537 КПК України, судом під час виконання вироків вирішується питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Так, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 05.01.2023 між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова, та ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, за ч.3 ст. 357 КК України - до обмеження волі строком 1 (один) рік. Відповідно до положень ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком 3 (три) роки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_5 був присутній під час проголошення Ленінським районним судом м. Харкова вироку 28.02.2023 та був обізнаний про обов`язки, покладені на нього судом.

З копії листка реєстрації з матеріалів особової справи ОСОБА_5 встановлено, що останній з`являвся на реєстрацію до відділу пробації з 01.05.2023 по 11.12.2023, а також 20.05.2024, 17.06.2024 та 01.07.2024. З 12.01.2024 по 06.05.2023 ОСОБА_5 не з`являвся, в листку реєстрації зазначено ручкою «дов. с.46». за 03.06.2024 також зазначено «дов. с.61» та з 15.07.2024 по закінчення іспитового строку, 28.02.2026, перестав з`являтися.

Відповідно до копії письмових пояснень, доданих до подання, іменованих від імені ОСОБА_5 від 07.10.2024, з відміткою про отримання їх інспектором відділу пробації через Вайбер, зазначено, що його мама є інвалідом, 2 групи (пересувається на інвалідній колясці) та потребувала лікування, оперативного втручання, яке в Україні отримати їй було неможливо, а він є єдиним сином, який може її супроводжувати, також він сам має серйозні проблеми зі здоров`ям та переніс складну операцію на легенях, вони виїхали в Республіку Польща для подальшого обстеження, отримання медичної допомоги та лікування та надав підтверджуючі медичні документи.

Аналогічні пояснення надані 22.12.2025.

Орган пробації зазначає, що засуджений постійно на зв`язку та надсилав письмові пояснення до органу пробації через застосунок Вайбер.

Однак, суд вважає, що із вказаних копій письмових пояснень неможливо достовірно ідентифікувати те, що вони виконані саме засудженим ОСОБА_5 , а копії медичних документів, долучених до подання, мають нечитабельну якість та виготовлені на польській мові без перекладу на українську мову.

Окрім цього, до матеріалів подання взагалі не додано документу на підтвердження перетину засудженим ОСОБА_5 державного кордону України. Доказів перевірки органом пробації цієї інформації суду також не надано.

Судом в ухвалі про призначення подання органу пробації до судового розгляду було постановлено витребувати від органу пробації оригінал особової справи відносно ОСОБА_5 для дослідження в судовому засіданні, однак, таких матеріалів представником органу пробації до суду не було надано.

Суд звертає увагу, що вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 ухвалено судом шляхом затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 05.01.2023 між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова.

Крім того, покарання, призначене судом, було узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості, а саме прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова та ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 не виконав умови угоди, укладеної з прокурором про визнання винуватості, та не виконав умови вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2023, а також обов`язки, покладені на засудженого судом.

Окрім цього, при укладенні угоди пров изнання винуватості ОСОБА_5 попереджався про наслідки її невиконання.

Як вбачається з подання органу пробації, підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням зазначено закінчення іспитового строку, а також не притягнення засудженого до кримінальної та адміністративної відповідальності в період іспитового строку.

Суд зауважує, що закінчення іспитового строку не означає, що засуджений визнається автоматично звільненим від відбування призначеного покарання, оскільки правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку, а саме: виконанням покладених на нього обов`язків та невчиненням протягом цього строку інших кримінальних чи адміністративних правопорушень.

Таким чином, судом не встановлено підстав для задоволення подання, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання представника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській обл. про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, відносно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий