Справа № 297/368/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/135/26 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2026 року клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0000071 від 05.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з моменту його затримання із визначенням розміру застави.

Визначено Лакатошу Норберту розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 1052 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3501056 (три мільйони п`ятсот одна тисяча п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

У разі звільнення ОСОБА_11 з-під варти внаслідок внесення застави покладено на нього наступні обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора, слідчого чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу суду не виїжджати за межі Берегівського району Закарпатської області; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Строк дії ухвали закінчується 06 квітня 2026 року о 21 годині 17 хвилин.

З матеріалів клопотання вбачається, що старший слідчий СВ Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_11 строком на 60 діб із визначенням розміру у сумі 1052 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 501 056 (три мільйони п`ятсот одна тисяча п`ятдесят шість) гривень 00 копійок, а також покласти обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України,

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є реальними, триваючими, та об`єктивно існують, тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, у період війни, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийшов до висновку, що відповідно до вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, застава у розмірі 1052 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник-адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді ухвалена всупереч пунктів 1, 2, 3 ч.1 ст. 409 КПК України. Зазначає, що з метою недопущення строків на апеляційне оскарження, апеляційна скарга, без мотивувальної частини подається 10.02.2026, а доповнення до такої буде скеровано одразу після отримання повного тексту оскаржуваного рішення.

Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою у повному обсязі відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

До початку апеляційного розгляду від захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 надійшли доповнення до апеляційної скарги в яких зазначає, що рішення слідчого судді суду першої інстанції ухвалене всупереч п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, а тому таке підлягає скасуванню. Сторона захисту вважає, що ОСОБА_14 не повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки у ході спілкування з адвокатом ОСОБА_14 повідомив, що не розуміє змісту підозри, так як така йому не вручена на мові, яку останній розуміє - угорській. Вважає, що судження про те, що ОСОБА_14 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є безпідставними та жодним чином не доведені ані в клопотанні, ані в документах, які додані до нього. Стверджує, що прокурором не доведено жодного ризику, який дає підстави судом застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, кваліфікація дій підозрюваного не відповідає матеріалам та доказам по кримінальному провадженню, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного інших даних про його особу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не повинен бути застосований.

Просить суд скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у повному обсязі відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення. У разі, якщо апеляційний суд дійде до переконання про необхідність задоволення клопотання, то просить врахувати можливість застосування до ОСОБА_14 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою з урахуванням наміру оренди квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , а також майнового стану ОСОБА_14 , що підтверджується довідкою про доходи.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_14 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що підозрюваний належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін, разом з тим в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_14 і від нього не надходило клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, пояснення захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000071 від 05.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В межах даного провадження, 06 лютого 2026 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , ( АДРЕСА_3 ), громадянина Угорщини, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в сприянні в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, вчинене щодо кількох осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею правильно встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, й неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що є тяжким злочином.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_15 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, які детально викладені в ухвалі слідчого судді.

Колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що надані суду в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу матеріали свідчать про існування обґрунтованої підозри ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Зазначені у клопотанні обставини підозри особи підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, наведених у матеріалах клопотання. В той же час на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Таким чином твердження сторони захисту стосовно судження про те, що ОСОБА_14 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є безпідставними та жодним чином не доведені ані в клопотанні, ані в документах, які додані до нього - є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і вмотивованість наведеного висновку слідчого судді під час апеляційного розгляду не встановлено.

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_12 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_13 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки стороною обвинувачення доведено обставини, передбачені ст. 194 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів враховує посилання захисника на обставини, вказані у апеляційній скарзі, але вважає їх такими, що не виключають обґрунтованої підозри та наявності встановлених судом ризиків, а тому не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Що стосується доводів сторони захисту про необґрунтованість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони частково заслуговують на увагу, а саме в частині визначення підозрюваному розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив завідомо непомірний розмір застави для підозрюваного ОСОБА_13 , який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

В порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в силу вимог ст. 12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч. 5 ст. 182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_13 застави саме в розмірі 1052 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3328 гривень), що становить 3 501 056,00 гривень, яку підозрюваний та його родичі об`єктивно не мають можливості внести.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя не дослідив та не надав належної оцінки матеріальному стану підозрюваного, не вмотивував своє рішення в цій частині та, в порушення вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, визначив підозрюваному ОСОБА_12 завідомо непомірний розмір застави, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку колегії суддів, відсутні переконливі дані, які б свідчили про те, що застава в зазначеному розмірі, є явно помірною для підозрюваного ОСОБА_13 , тому визначена сума не може залишатись у такому розмірі. Її слід зменшити до розміру, який на переконання колегії суддів, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_13 та його матеріальний стан, а саме те що він не володіє на праві власності будь-яким нерухомим майном і єдиним джерелом його доходу є заробітна платня, самостійно виховує 4 неповнолітніх дітей (копії документів, долучені до матеріалів провадження), буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення, у випадку порушення ним встановлених обов`язків, послужить достатнім стримуючим фактором, що нівелює ймовірність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 13.01.2022 р. у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, з урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь, чи проти явки особи до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України в частині визначення підозрюваному ОСОБА_12 розміру застави, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_9 задоволенню частково, як така, що містила вимогу про скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2026 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0000071 від 05.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_15 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок.

Строк дії ухвали встановити до 06 квітня 2026 року включно.

У разі звільнення ОСОБА_11 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора, слідчого чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу суду не виїжджати за межі Берегівського району Закарпатської області.

Роз`яснити ОСОБА_14 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді