Справа № 521/1063/26
Номер провадження:1-в/521/251/26
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

20 лютого 2026 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, громадянина Грузії, із середньою-спеціальною освітою, зі слів працював будівельником, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 12.06.2012 року за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на 4 роки, звільнений 11.06.2014 року п. «а» ст. 4 ЗУ «Про амністію»; 2)30.05.2016 року Хаджибейським (Малиновським) районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 5 ст. 72 КК до позбавлення волі на 4 роки, 21.03.2019 року звільнений за відбуттям покарання, засудженого Суворовським районним судом міста Одеси від 08.06.2022 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК до 5 років покарання.

Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 , представник колонії ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Судом проводився розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Клопотання розглядалось за ініціативою засудженого ОСОБА_6 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 08.06.2022 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК до 5 років покарання.

Відбув половину строку покарання. Характеризується посередньо, має 2 заохочення, діючих стягнень не має. Вину у скоєному визнає.

На підставі викладеного, просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

3.Позиції сторін.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення.

Представник колонії залишив на розсуд суду вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

Засуджений просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення /ч. 2 ст. 81 КК/.

Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1) доведення засудженим свого виправлення та 2) фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК/.

Тобто, мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочинів, що відноситься до категорії злочинів проти власності та проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та кримінальні правопорушення проти журналістів. Спосіб та вид правопорушення не дозволяють застосувати до засудженого умовно-дотрокове звільнення.

Дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, на думку суду, не досягнута. Мета покарання не реалізована.

Даючи оцінку сумлінній поведінці засудженого, судом встановлено наступне.

З характеристики на засудженого, наданої адміністрацією колонії та в судовому засіданні встановлено, що за період відбуття покарання ОСОБА_3 не мав порушень встановленого порядку виконання та відбування покарання. За період відбування покарання має 2 заохочення, стягнення відсутні. На профілактичному обліку не перебуває. В результаті проведеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, встановлено середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.

В установі ОСОБА_3 офіційно працевлаштований, участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Проаналізувавши дані про поведінку ОСОБА_3 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують його особу в цілому, можна зробити висновок, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була сумлінною та стабільною, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Викладені встановлені обставини, надають право суду стверджувати, що підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 в теперішній час немає, оскільки засуджений не довів своє виправлення та таке звільнення не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК, ст. ст. 537, 539 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1