ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 671/336/26

Провадження № 11-сс/820/155/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2026 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що заява ОСОБА_6 від 12.02.2026 не містить викладу фактичних обставин можливого кримінального правопорушення, які б могли бути кваліфіковані за відповідними статтями (ст. 197-1 КК України) Особливої частини КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, заявник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою її скаргу задовольнити.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що об`єкт, який будується з грубим порушенням технічних норм (залиття капітального фундаменту, замість дозволеної безфундаментної споруди), належить ФОП ОСОБА_7 , яка згідно з даними декларацій є дружиною ОСОБА_8 заступника начальника відділу в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України. Саме це, на її думку, стало причиною ігнорування судом першої інстанції наданих нею фото доказів порушення, заборони на пояснення та фомального розгляду скарги, що є неприпустимим у правовій державі. Під час судового засідання суд не дослідив, належним чином, подані нею додатки до заяви, не встановив фактичні обставини, фотоматеріали із заглибленням фундаменту були проігноровані, оцінка здійснювалася лише щодо надземної частини споруди. Апелянт стверджує, що слідчий суддя порушив КПК України та Конституцію України, з наведених в апеляційній скарзі мотивів.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу постановлену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та без фактичного розгляду скарги по суті. Слідчий суддя, розглядаючи скаргу на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР, вийшов за межі повноважень, передбачених ст. 303-307 КПК України. Доводи заявника належним чином не досліджувалися, можливість надати усні пояснення у судовому засіданні була обмежена, подані фотодокази оцінені вибірково, а технічні обставини встановлені без проведення будь-яких досліджень чи експертизи. Апелянт стверджує, що суд підмінив стадію внесення відомостей до ЄРДР стадією досудового розслідування та фактично вирішив питання відсутності злочину без проведення розслідування, що суперечить змісту ст. 214 КПК України та позбавило заявника ефективного доступу до правосуддя.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який вважав рішення слідчого судді законним і обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з приписами статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя дотримався.

Перевіривши доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі і бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя, в даному випадку, не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

З матеріалів справи убачається, що 12.02.2026 ОСОБА_6 звернулася до Волочиської окружної прокуратури з заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 197-1 КК України, стосовно ОСОБА_7 , яка самочинно збудувала бетонний фундамент під тимчасову споруду, поблизу будинку № 5, по вул. Незалежності, в м. Волочиську Хмельницького району Хмельницької області, всупереч рішенню виконавчого комітету Волочиської міської ради від 13.02.2025 № 68, яким дозволено лише тимчасову споруду. Крім того, допущено порушення вимог ДБН В.2.5-75:2013.

Листом керівника Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_9 від 12.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено, що її звернення з приводу можливих неправомірних дії ОСОБА_7 , які виразилися у самовільному будівництві споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, та додані до нього матеріали не містять достатньо даних та обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається.

Слідчий суддя, перевіривши всі доводи скарги ОСОБА_6 , відмовив у її задоволенні.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді та вважає безпідставними і необґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_6 .

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

Внесення відомостей до ЄРДР, врегульовано також Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора України від 30 червня 2020 №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості, в тому числі про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведеного потерпілим, заявником чи виявленого з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст.214 КПК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року, у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст частини l статті 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.09.2021, у справі №556/450/18, відповідно до якої підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Відтак, з аналізу викладених вище норм законодавства та позицій касаційної інстанції вбачається відсутність обов`язку у відповідальних осіб вносити будь-які відомості, які надходять до них, а лише ті, які у своїй сукупності певним чином вказують на можливість існування складу того чи іншого кримінального правопорушення, тобто передбачається початкова оцінка обґрунтованості такої заяви чи повідомлення, навіть якщо це прямо не вказано у КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення, поданої ОСОБА_6 апеляційної скарги, оскільки слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення не містить виклад фактичних обставин можливого кримінального правопорушення, які б могли бути кваліфіковані за відповідними статтями (ст. 197-1 КК України) Особливої частини КК України.

Як убачається зі змісту поданої заяви, апелянт посилається на те, що поблизу будинку №5, по вул. Незалежності, у м. Волочиську, підприємцем ОСОБА_7 здійснюється будівництво бетонного фундаменту під тимчасову споруду, при цьому зазначає, що будівництво відбувається на земельній ділянці комунальної власності, на газоні та з порушенням ґрунтового покриву.

Однак такі твердження фактично ґрунтуються лише на припущеннях заявника та не підтверджені належними об`єктивними даними.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню відомості про кримінальне правопорушення лише у разі, якщо у заяві або повідомленні містяться обставини, що можуть свідчити про вчинення такого правопорушення. Водночас, у заяві апелянта відсутні конкретні фактичні дані, які б свідчили про наявність обов`язкових ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, зокрема щодо самовільного будівництва будівель або споруд на самовільно зайняті земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті.

Крім того, як встановлено слідчим суддею, рішенням виконавчого комітету Волочиської міської ради від 13.02.2025 № 68 «Про надання дозволу на видачу паспорта прив`язки для встановлення безфундаментної стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності» надано дозвіл ОСОБА_7 на видачу паспорта прив`язки для встановлення безфундаментної стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в АДРЕСА_1 .

За таких обставин твердження апелянта про самовільність зайняття ФОП ОСОБА_7 земельної ділянки є безпідставним.

Посилання апелянта на надані фотознімки, як на доказ облаштування заглибленого бетонного фундаменту, також, не можуть бути прийняті судом як належні та достатні докази наявності кримінального правопорушення, оскільки такі матеріали не дають можливості достовірно встановити технічні характеристики споруди та не підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки чи здійснення капітального будівництва.

Твердження заявника, що належним чином не досліджувалися її доводи, можливість надати усні пояснення у судовому засіданні була обмежена, подані фотодокази оцінені вибірково, а технічні обставини встановлені без проведення будь-яких досліджень чи експертизи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються змістом судового рішення та матеріалів справи.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта і про те, що слідчий суддя вийшов за межі повноважень, передбачених ст. 303-307 КПК України, оскільки з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя дослідив матеріали справи, дав належну оцінку доводам заявника, ухвалив обґрунтоване та вмотивоване рішення. Незгода апелянта з висновками слідчого судді не є підставою для скасування ухвали.

Апеляційна скарга не містить нових доказів, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, в діях підприємця ОСОБА_7 .

Доводи зводяться до переоцінки обставин та суб`єктивного трактування процесуальних норм.

Доказів, які б стверджували протилежне заявником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а ті, на які посилається ОСОБА_6 , ґрунтуються виключно на вільному тлумаченні норм законодавства, що широкому тлумаченню не підлягає та не може бути визнано належними, обґрунтованими та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали є безпідставними.

За наведених обставин, слідчий суддя правильно відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Волочиської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відтак, підстав вважати, що в заяві ОСОБА_6 містяться відомості саме про злочин, і є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину немає, так як відсутнє фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя ухвалив законне, вмотивоване й обґрунтоване рішення, таке, що відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону, порушень, які б надавали підстави для його скасування, колегією суддів не встановлено, тому апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2026 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 поданої на бездіяльність посадових осіб Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2