ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4808/24
Номер провадження: 11-кп/819/321/26
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000075 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2026 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.2 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.03.2026 року включно.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26.01.2026 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною, яка підлягає скасуванню з ухваленням нової по суті клопотання.

З посиланням на положення ч.1 ст. 345 КПК України зазначає, що в судовому засіданні йому не була вручена пам`ятка про права та обов`язки про що свідчить відсутність розписки про отримання , що є грубим порушенням його конституційного права на захист.

Тому рішення, винесене з порушенням права на захист є незаконним та підлягає скасуванню.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

До апеляційної скарги обвинуваченим додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На обґрунтування клопотання обвинувачений вказує, що вчасно не отримав повного тексту ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу, тому просить поновити йому строк апеляційного оскарження.

Відповідно до положень ч. 2,3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення . Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В матеріалах провадження, що надійшли із суду першої інстанції у порядку ст. 422-1 КПК України та додатково із суду відсутні відомості щодо дати вручення обвинуваченому копії ухвали суду від 26.01.2026 року про продовження строк утримання під вартою. Матеріали провадження натомість місять лише розписку ОСОБА_8 про отримання 02.02.2026 року копії ухвали суду від 26.01.2026 року про відмову у задоволенні заяви про відвід прокурора.

На запит апеляційного суду ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» 06.03.2026 року № 20/6/3-2/55 надав відповідь про те, що копію ухвали Херсонського міського суду Херсонської області про продовження строків тримання під вартою від 26.01.2026 року було вручено ОСОБА_8 під розписку, яку було повернуто на адресу суду.

Зважаючи на відсутність в матеріалах провадження доказів вручення обвинуваченому копії оскаржуваної ухвали від 26.01.2026 року, в судовому засіданні обвинувачений вказав, що не пам`ятає дату отримання копії ухвали, колегія суддів вважає, що посилання обвинуваченого на подання апеляційної скарги після закінчення строку на апеляційне оскарження є помилковими, оскільки строк на апеляційне оскарження для обвинуваченого, який утримується під вартою відліковується з дати отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2,3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000075 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст. 111-1 КК України.

Під час судового засідання 26.01.2026 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на 60 днів без визначення розміру застави прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується, зокрема у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та для подальшого продовження строку цього запобіжного заходу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.01.2026 року клопотання прокурора було задоволено, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 березня 2026 року включно.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що продовжують існувати ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й суспільну небезпечність інкримінованого злочину та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу обвинуваченого, щодо стану його здоров`я, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків

Суд першої інстанції, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України , а саме особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, враховуючи обставини та положення, передбачені ч. 6 ст.176,177,178,183,331 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, соціальні зв`язки обвинуваченого, те, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується, продовжується дослідження доказів у провадженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати ризики, які зазначені в ухвалі, для запобігання яким підлягає продовженню строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що більш м`який запобіжний захід застосований бути не може.

Враховано судом першої інстанції і приписи ч.6 ст.176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

У рішенні від 19.06.2024 року № 7-р(II)/2024 Конституційний Суд України зауважив, що застосування за частиною шостою статті 176 Кодексу під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

Зазначеним рішенням Конституційного Суду визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), частину шосту статті 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Вказана норма кримінального процесуального закону наразі є чинною на території України та не визнана в передбаченому законом порядку не конституційною, внаслідок чого підлягає застосуванню судами під час вирішення питання про застосування до зазначеної категорії осіб запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що суд в даному випадку позбавлений права дискреційного застосування такої норми закону, шляхом здійснення правосуддя лише застосовує норми закону, проте не може перебирати на себе функції законодавчого органу та своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх.

Апеляційна вимога щодо застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не узгоджується з положеннями ч.6 ст. 176 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах, передбачених ч.1 ст. 404 КПК України , тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги , колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як на підставу для скасування ухвали суду обвинувачений посилається на порушення його права на захист, яке полягає у неврученні йому в судовому засіданні пам`ятки про права та обов`язки.

Вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 здійснюється з квітня 2024 року.

Положеннями ч.1, 2 ст. 345 КПК України передбачено , що судовий розпорядник роздає особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені цим Кодексом. Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Натомість зазначеними нормами кримінального процесуального закону не передбачено, що пам`ятка про права та обов`язки учасникам справи має бути вручена в кожному судовому засіданні.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_8 не спростував того, що під час судового розгляду в суді першої інстанції йому вручалася пам`ятка про права та обов`язки, зазначив, що пам`ятка вручалася, але не в кожному судовому засіданні.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 під час розгляду клопотання прокурора був присутнім в залі суду , в судовому засіданні була присутня адвокат ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення клопотання прокурора з наведенням відповідних обґрунтувань, підтримувала позицію обвинуваченого, висловлювала позицію сторони захисту щодо питань, які були винесені на розгляд суду.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення його права на захист в судовому засіданні 26.01.2026 року є необґрунтованими.

В оскаржуваній ухвалі від 26.01.2026 року суд, продовжуючи строк тримання під вартою, навів мотиви та висновки , на підставі яких він ухвалив таке рішення, виконав вимоги процесуального закону щодо обґрунтовування свого рішення, отже посилання обвинуваченого щодо недотримання вимог кримінального процесуального закону щодо необґрунтованості судового рішення не є прийнятними.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції з підстав та за доводів зазначених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Водночас, суд апеляційної інстанції, зауважує що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, з квітня 2024 року, протягом якого обвинувачений утримується під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершено.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Частина 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд, зважаючи на очевидну складність кримінального провадження та значне погіршення безпекової ситуації в м. Херсоні , разом із тим вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність вжиття дієвих заходів на дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення розумних строків розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 404, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2026 року , якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4