КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.02.2026 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене 12.12.2025 під час обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Samsung imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , sn: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон Iphone 17 pro max sn: НОМЕР_4 , imei: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 ;

- ноутбук HP, sn № 5CG3231.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про порушення прокурором строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки майно було вилучено 12.12.2025, однак клопотання зареєстровано у системі діловодства суду лише 13.01.2026.

_____________________________________________________________________________________

Справа № 757/1044/26-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2490/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Також зазначав, що викладені у клопотанні доводи є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення та не підтвердженні доказами.

Клопотання прокурора не містить жодних обґрунтувань щодо необхідності накладення арешту саме на мобільний телефон IPhone 17 Pro Max та ноутбук НР, та прокурором не вказано, яке доказове значення вони можуть мати для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні.

За відсутності фактичних даних, що підтверджують відповідність вказаного майна критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, накладення арешту на нього є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 170-173 КПК України.

У прокурора було достатньо часу дослідити та зафіксувати у процесуальний спосіб усю необхідну інформацію, яка має доказове значення та може міститися в технічних пристроях, враховуючи надання власниками доступу до цих технічних засобів, які були попередньо оглянуті слідчим, про що свідчить наявність в протоколі обшуку інформації про IMEI та серійний номер.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000589 від 19.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2022-2023 років, група невстановлених осіб, використовуючи ряд підконтрольних юридичних осіб, заволоділи коштами державного бюджету України під час здійснення постачання речового майна для потреб Збройних сил України.

При цьому, зазначеною групою осіб залучено підприємства-постачальники «імпортери», які здійснюють безтоварні операції на зустрічних потоках та надають послуги з конвертації грошових коштів, а саме: ТОВ «ГПЛ» () та ТОВ «МГ Автомотів» () - керівником яких є ОСОБА_10 , який фактично здійснює управління ними, та має прямий вплив на їх директорів.

Крім того, аналізом податкової звітності ТОВ «ГПЛ» () встановлено факт реєстрації податкових накладних на реалізацію товарів для ризикових підприємств-покупців, що дозволяє занизити податкові зобов`язання, при цьому реалізуючи свою продукцію через мережу роздрібних магазинів, за готівкові кошти не відображаючи це в податковій звітності.

Згідно Єдиного реєстру податкових накладних ДПС України за період з 01.06.2020 по 31.12.2023, встановлено реєстрацію податкових накладних з ПДВ ТОВ «ГПЛ» () з реалізації товарів, робіт, послуг на загальну вартість 1 979 347 391,8 грн., у тому числі ПДВ - 329 891 231,9 грн.

У відповідності до інформації, отриманої в ході перевірки діяльності ТОВ «ГПЛ» () під час дослідження ДПС України, встановлено ряд суб`єктів господарської діяльності, які відображають придбання товару у ТОВ «ГПЛ» (), однак мають ознаки, що купівля таких товарів була здійснені без їх реального постачання, серед яких:

1. ТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» ();Основними видами діяльності ТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» є:

28.29 Виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у.;

28.13 Виробництво інших помп і компресорів;

28.14 Виробництво інших кранів і клапанів;

28.41 виробництво металообробних машин;

Підприємство здійснює виробництво та подальшу реалізацію спеціалізованого промислового обладнання:

- Станцій масляних мобільних та комплектуючих до них;

- Вимірювальний прилад для трансформаторного масла;

- Прилади для очищення трансформаторного масла.

За даними ЄРПН ТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» () проведено у 2022-2023 роках операцій з ТОВ «ГПЛ» () 71,914 млн. грн., у т.ч. ПДВ у сумі 11,985 млн. грн.

Аналізом встановлено, що для виробництва власної продукції, яка також йде за кодом УКТ ЗЕД 8421 ЄРПН ТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» () придбало у ТОВ «ГПЛ» () понад 133 756 шт. фільтрів до легкових авто на загальну суму 17 389,4 тис грн., у т. ч. ПДВ 2 898,25 тис грн.

Також, ТОВ «ГПЛ» () на адресу ТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» () поставлено олив до легкових авто (загалом на суму 25 022, 40 тис грн., у т. ч. ПДВ 4 170,4 тис грн. у обсягах понад 120 000 літрів.

Згідно з заявленими характеристиками продукції, яку виготовляєТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» (), зазначена номенклатура не могла бути використана при виготовленні станцій масляних мобільних та комплектуючих до них, вимірювальних приладів для трансформаторного масла або приладів для очищення трансформаторного масла у тій кількості та обсягах, які ТОВ «ГПЛ» () реалізувало на ТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» ().

Також, такі товари не були реалізовані ТОВ «ЗАВОД УКРБУДМАШ» () у подальшому у співмірних обсягах.

2. ТОВ «СМ-ЛУБРІКАНТС» ();

ТОВ «СМ-ЛУБРІКАНТС» перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Київській області. Зареєстровано за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька буд. 38-А. Основний вид діяльності - 45.31 роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Директором, бухгалтером та засновником в одній особі є ОСОБА_7 .

Підприємство імпортує оливи автомобільні ТМ LOTOS OIL та здійснює їх подальшу реалізацію (оптом).

Аналізом ЄРПН ДПС України встановлено, що мастила та оливи ТМ MOBIL, які ТОВ «СМ-ЛУБРІКАНТС» () у 2022-2023 роках придбало у ТОВ «ГПЛ» () на суму 15,8 млн. грн. (з ПДВ) у подальшому, у цьому ж періоді, реалізовувались за меншою ціною, загалом - 5,8 млн. грн. (з ПДВ).

Крім того, частина мастил та олив ТМ MOBIL була реалізована на користь ТОВ «ГПЛ» (), що свідчить про вірогідне здійснення безтоварних операцій між ТОВ «СМ-ЛУБРІКАНТС» та ТОВ «ГПЛ» () і використання документів на реалізований за готівку товар для зменшення зобов`язань з ПДВ на суму 7,25 млн. грн. та формування витрат на суму понад 43,5 млн. грн.

Також згідно Єдиного реєстру податкових накладних ДПС України було встановлено, що ТОВ «ГПЛ» () здійснило реєстрацію податкових накладних з ПДВ в адресу наступних «фіктивних» підприємств-покупців на загальну суму 61 432 700,0 грн.:

- ТОВ «Будівельна Група «Стандартбуд» () реалізовано товарів на загальну суму 39 376 500,0 грн., наступної номенклатури товарів (рідини охолоджувальні антифриз; глушники до автомобілів марок ВАЗ, Лада, Chevrolet; деталі та витратні матеріали до легкових транспортних засобів (свічки запалювання, лампочки, кабелі, колодки, підшипники, редуктори тощо);

- ТОВ «Гринбуд БЕК» () реалізовано товарів на загальну суму 7 750 500,00 грн., наступної номенклатури товарів (рідини охолоджувальні антифриз; глушники до автомобілів марок ВАЗ, Лада, Chevrolet; деталі та витратні матеріали до легкових транспортних засобів; свічки запалювання, гелі для миття дисків, тощо);

- ТОВ «Ріалтранс» () реалізовано товарів на загальну суму 9 405 700,00 грн., наступної номенклатури товарів (рідини охолоджувальні антифриз; глушники задні до автомобілів марок ВАЗ, Лада, Chevrolet; деталі та витратні матеріали до легкових транспортних засобів; свічки запалювання, фільтри оливи, тощо);

- ТОВ «Деніз торг» () реалізовано товарів на загальну суму 4 900 000,00 грн., наступної номенклатури товарів (воскова паста для полірування кузова К2 турбо; очисник поверхні двигуна К2 акра; засіб для полегшення відкручування болтів К2; олива моторнга Лотос, концентрат охолоджувальної рідини «антифриз», тощо).

У досліджуваному періоді вказані товари ТОВ «Будівельна Група «Стандартбуд», ТОВ «Гринбуд БЕК», ТОВ «Ріалтранс», ТОВ «Деніз торг» не були реалізовані.

За даними податкової звітності та зареєстрованими податковими накладними, діяльність ТОВ «Будівельна Група «Стандартбуд», ТОВ «Гринбуд БЕК», ТОВ «Ріалтранс», ТОВ «Деніз торг» має ознаки податкового «скрута». Так, підприємства відображають придбання запасних частин до транспортних засобів та механізмів, і у подальшому здійснюють реалізацію видозміненої номенклатури в межах тих же УКТ ЗЕД на користь підприємств вигодонабувачів, які є переможцями публічних закупівель.

У подальшому підприємства вигодонабувачі декларують використання придбаних у ТОВ «Будівельна Група «Стандартбуд», ТОВ «Гринбуд БЕК», ТОВ «Ріалтранс», ТОВ «Деніз торг» деталей та механізмів у виробництві спецтехніки та спецмеханізмів для комунальних підприємств Харківської, Донецької, Запорізької, Закарпатської та інших областей.

Отже, вбачається високий ризик безтоварних операцій, а діяльність щодо придбання вищезазначених товарів у ТОВ «ГПЛ» (), імовірно, була спрямована для штучного створення первинних бухгалтерських документів (договорів, актів приймання-передачі, рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних та інших документів), які стали підставою для формування витрат у бухгалтерському обліку для ТОВ «Будівельна Група «Стандартбуд» (), ТОВ «Гринбуд БЕК» (), ТОВ «Ріалтранс» (), ТОВ «Деніз торг» () на загальну суму 61 432 700,0 грн.

16.11.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва проведено обшук у будинку, який використовує ОСОБА_10 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1 288 565,00 доларів США.

Під час проведення обшуку ОСОБА_10 зазначив, що грошові кошти в сумі 288 565,00 доларів США, належать йому особисто, а грошові кошти в сумі 1 000 000,00 США належать його знайомій ОСОБА_7 та її чоловіку ОСОБА_12

01.12.2023 в ході проведення огляду податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 було встановлено, що офіційний задекларований дохід зазначених осіб становить менше, ніж вилучені грошові кошти.

На виконання доручення, оперативними співробітниками СБ України отримано наступну інформацію:

ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_12 , фактично виконують керівні функції та безпосередньо організовують фінансово-господарську діяльність підконтрольних ОСОБА_10 , суб`єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «ГПЛ» (), ТОВ «МГ Автомотів» (), ТОВ «АСТАРТА-БВС» (), ТОВ «УТК УКРГАДЯЧЗАПЧАСТИНА» (), ТОВ «АЛЬЯНС ЛОГІСТІК» (), ТОВ «ВКП «ТРАК СЕРВІС» (), ТОВ «СМ-ЛУБРІКАНТС» (), ТОВ «РЕ: БОРН» (), ТОВ «ФЕНОКС АВТОМОТІВ УКР» (), ТОВ «ЮКК-Україна» (), ТОВ «РЕГАТТА» ), ТОВ «К2 ГЛОБАЛ Україна» ().

В ході аналізу звітності додаток 4ДФ - «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб» ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ) здійснила перерахування грошових коштів для обготівкування низці ФОПів, які в подальшому з метою не притягнення до відповідальності припинили свою діяльність, а саме: ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_10 ), ФОП ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_11 ).

В ході аналізу звітності додаток 4ДФ - «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб» ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_12 ) здійснив перерахування грошових коштів для обготівкування наступним ФОПам: ФОП ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_13 ), ФОП ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_14 ).

ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ) та ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_12 ) за період 2021-2025 роки використовуючи реквізити вищевказаних та інших ФОП-ів, здійснили перерахування грошових коштів для обготівкування на загальну суму понад 10 млн. грн., та внесли недостовірні дані в офіційні документи бухгалтерського, податкового обліку та звітності, чим завдали Державі збитків в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2025 надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Згідно даних протоколу обшуку від 12.12.2025, цього ж дня в період часу з 07 год. 10 хв. по 12 год. 42 хв. проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , та фактично використовується для незаконної діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , в ході якого серед іншого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , sn: НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 17 pro max sn: НОМЕР_4 , imei: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 ; ноутбук HP, sn № 5CG3231.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_19 від 06.01.2026 вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

13.01.2026 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000589 від 19.06.2020 про накладення арешту з метою збереження речових доказів на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку 12.12.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон Samsung imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , sn: НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 17 pro max sn: НОМЕР_4 , imei: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 ; ноутбук HP, sn № 5CG3231.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.02.2026 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вказане у клопотанні майно з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на мобільний телефон Samsung, sn: RFCX91KFWTA; мобільний телефон Iphone 17 pro max sn: НОМЕР_4 ; та ноутбук HP, sn № 5CG3231,вилучені в ході проведення обшуку в квартирі, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що прокурором та наданими матеріалами доведено, що вилучене під час обшуку майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, відповідає ознакам речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи передане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на вилучені мобільні телефони та ноутбук з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що клопотання прокурора обґрунтовується припущеннями сторони обвинувачення, які не підтверджені доказами, а також посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою його збереження.

Крім того, згідно протоколу огляду від 05.01.2026, у вилученому мобільному телефоні "Samsung", що належить ОСОБА_7 , було виявлено листування щодо проведення безтоварних операцій та обготівкування коштів, що також є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000589 від 19.06.2020.

Посилання апелянта на відсутність обґрунтування необхідності накладення арешту на саме на мобільний телефон IPhone 17 Pro Max та ноутбук НР, не спростовує висновки органу досудового розслідування про можливість зберігання на вказаному телефоні та ноутбуці інформації, яка має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Доводи про те, що у прокурора було достатньо часу дослідити та зафіксувати у процесуальний спосіб усю необхідну інформацію, яка має доказове значення та може міститися на вилучених технічних пристроях, враховуючи надання власниками доступу до цих технічних засобів, не є самостійною підставою для відмови в накладенні арешту на таке майно, оскільки необхідність фіксації інформації, яка міститься на мобільному телефоні та ноутбуці, відновлення вже видаленої інформації обумовлює подальше їх утримання з метою проведення досліджень, у тому числі, за необхідності, шляхом застосування відповідного програмного забезпечення та комп`ютерного обладнання, залучення осіб (спеціалістів, експертів), які володіють спеціальними технічними знаннями.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, збирання доказів, проведення слідчих та процесуальних дій, у тому числі може здійснюватись дослідження та фіксація інформації, яка міститься на вилучених технічних пристроях.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегією суддів не встановлено порушень прокурором вимог ст.ст. 171, 172 КПК України при зверненні із клопотанням про арешт майна, які б слугували підставою для відмови у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги про недотримання прокурором строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, на звернення з клопотанням до слідчого судді, не є визначеною кримінальним процесуальним законом безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3