Справа № 448/1524/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/67/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

го5ловуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000147 за апеляційними скаргами заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні Мостиського відділу Яворівського ОП Львівської області ОСОБА_7 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 03.12.2025 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дроздовичі, Самбірського району, Львівської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурори подали апеляційні скарги на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 03.12.2025, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 00 коп.

Також ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 00 коп.

Зобов`язано ОСОБА_8 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання чинності цим вироком та повідомити про сплату штрафу, шляхом надання відповідного документу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , на момент ухвалення вироку не обраний.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурор у кримінальному провадженні Мостиського відділу Яворівського ОП Львівської області ОСОБА_10 , кожен окремо, в поданих апеляційних скаргах зазначили однакові вимоги та доводи, а саме просять вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим, за ч. 1 ст. 382 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Виключити із резолютивної частини вироку положення про призначення покарання ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, апелянти вважають, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Апелянти зазначили, що суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому за окремими епізодами злочинної діяльності, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК України, які не мають самостійної санкції, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім цього, відповідно до ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.

Таким чином покарання, призначене ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 382 КК України та покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн є однаковими за видом та розміром найсуворішими покараннями, які входять до сукупності, відтак не можуть поглинатися між собою, оскільки кримінальним законом передбачено можливість поглинення лише меншого за видом або розміром покарання більшим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , визнаний винним, відповідно до постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.07.2024 в справі №455/1328/24, яка набрала законної сили 12.08.2024, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Проте, ОСОБА_8 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.

02.06.2025 близько 10 години 50 хвилини ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання постанови Старосамбірського районного суду Львівської області суду від 10.07.2024 в справі №455/1328/24, яка набрала законної сили 12.08.2024, щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21150120», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , рухаючись ним на автодорозі, що в АДРЕСА_2 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, де його було зупинено поліцейськими СРПП ВнП № l Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, та винесено постанову і складено протокол щодо вчинення ОСОБА_8 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення ЕНА № 348970 від 02.06.2025), ч.4 ст.126 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення ЕНА №4873407 від 02.06.2025), ч. 5 ст. 121 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення EHA № 4873173 від 02.06.2025).

Крім того, ОСОБА_8 02.06.2025 близько 12 години 05 хвилин діючи з мотивів явної неповаги до постановленого судового рішення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання постанови Старосамбірського районного суду Львівської області суду від 10.07.2024 в справі №455/1328/24, яка набрала законної сили 12.08.2024, щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21150120», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , рухаючись ним по автодорозі в АДРЕСА_3 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, де його було зупинено поліцейськими СРПП ВнП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, та винесено постанову і складено протокол щодо вчинення ОСОБА_8 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення ЕНА № 349041 від 02.06.2025), ч. 5 ст. 121 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення ЕНА № 4874120 від 02.06.2025).

Крім того, 27.08.2025 близько 20 години 50 хвилин, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання постанови Мостиського районного суду Львівської області суду від 02.07.2025 в справі №458/530/25, яка набрала законної сили 15.07.2025, щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, в порушення ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», згідно з якою «забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення...», керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21150120», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , рухаючись ним на автодорозі, що в с. Циків, вул. Центральна, 8, Яворівського району Львівської області, з явними ознаками алкогольного сп?яніння, де його було зупинено поліцейськими СРПП ВнП №1 Яворівського РВНУ НІ у Львівській області, та складено протокол і винесено постанову про вчинення ОСОБА_8 адміністративних правопорушень. передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 436102 від 27.08.2025), ч. 5 ст. 121 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення ЕНА№ 5587473 від 27.08.2025).

Встановлено умисне невиконання ОСОБА_8 постанови Старосамбірського районного суду Львівської області суду від 10.07.2024, яка набрала законної сили 12.08.2024, у справі №455/1328/24 та постанови Мостиського районного суду Львівської області суду від 02.07.2025 в справі №458/530/25, яка набрала законної сили 5.07.2025.

Обвинуваченого ОСОБА_8 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлено про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції він не прибув, але в телефонному режимі повідомив, що прибути в суд немає можливості, просив розгляд справи здійснювали без його участі, вирішення апеляційних скарг залишив на розсуд суду.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю - доповідача, міркування прокурора ОСОБА_9 , який просив подані прокурорами апеляційні скарги задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч.1 ст.382 КК України.

Однак суд першої інстанції при призначені покарання неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність при визначенні остаточного покарання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, призначив окремо за ч. 1 ст. 382 та ч. 1 ст. 382 КК України одинакові покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Таким чином покарання, призначене ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 382 КК України та покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн є однаковими за видом та розміром найсуворішими покараннями, які входять до сукупності, відтак не можуть поглинатися між собою, оскільки кримінальним законом передбачено можливість поглинення лише меншого за видом або розміром покарання більшим.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті), які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Такий же правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Верховного суду від 08.02.2021 (справа №390/235/19).

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відтак у даному кримінальному провадженні суддя безпідставно призначив покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК України, які не мають самостійної санкції, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та безпідставно застосував вимоги ч.1 ст. 70 КК України.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з покликанням прокурорів про те, що суд першої інстанції ухвалив вирок з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурорів задовольнити та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в частині призначення покарання.

Згідно п.2 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право за наслідками апеляційного розгляду скарги змінити вирок чи ухвалу.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурорів, які відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону який не підлягає до застосування, та не застосування закону, який підлягає застосуванню, що є вагомою підставою для зміни вироку суду в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 413, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційні скарги заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні Мостиського відділу Яворівського ОП Львівської області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 03.12.2025 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 382 КК України - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Виключити із резолютивної частини вироку положення про призначення покарання ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: