Справа № 464/8282/25
пр.№ 1-кп/464/173/26
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

учасника провадження- потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 09 листопада 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000353 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

у с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 08.11.2025, близько 21:37 години, перебуваючи у громадському місці, в трамваї № 8 який курсував по вул. Стуса, 24 у м. Львові, діючи умисно, із хуліганських мотивів, в присутності сторонніх осіб, демонструючи свою зверхність перед іншими та неповагу до існуючих правил і норм поведінки, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті у суспільстві норми поведінки та добропристойності, демонструючи свою зневагу, з метою самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, безпричинно підійшов та наніс потерпілій ОСОБА_7 не менше трьох ударів, своєю правою рукою, а саме кулаком в область лівого ока потерпілої, чим спричинено останній тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій навколочній, виличній ділянках, крововилив в білковій оболонці лівого ока, що відповідно до висновку судово-медичного експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження та не мають ознак небезпеки для життя і здоров`я в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисником подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Обвинувачений щодо звільнення від кримінальної відповідальності не заперечив, проте не визнав фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла подане клопотання підтримала.

Прокурор щодо поданого клопотання заперечила, вважає таке передчасним.

Заслухавши учасників судового провадження, оглянувши його матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Як регламентовано ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду (ст.45 КК України).

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 квітня 2019 року у справі № 309/7582/17, від 22 квітня 2020 року у справі № 164/1940/18, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності умови - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; а також підстави - дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому злочині, активному сприянні нею у розкритті цього злочину та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненням заподіяної шкоди. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Зокрема, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження (постанова Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року у справі № 523/4890/19).

При застосуванні ст. 45 КК України визнання вини правопорушником має особливе значення, адже тут воно розглядається як невід`ємний компонент щирого каяття, що утворює підставу звільнення від кримінальної відповідальності.

В обвинувальному акті та під час підготовчого провадження не встановлено щодо активного сприяння обвинуваченим у розкритті кримінального проступку та щирого каяття останнього.

Як вбачається із поданого клопотання та позиції обвинуваченого такий визнає вину частково у нанесенні потерпілій тілесних ушкоджень проте заперечує, що такі дії були вчинені із хуліганських мотивів. Обвинувачений зазначив, що удар потерпілій було завдано рефлекторно, перебуваючи в стані емоційного хвилювання, в цілях самооборони, так як потерпіла вдарила його першою

Поняття ж «щире каяття» відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, чого в даному випадку судом не встановлено.

Щодо активного сприяння обвинуваченим у розкритті кримінального проступку, суд зазначає, що сумлінне виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого (ч. 7 ст.42 КПК України), автоматично не свідчить про наявність активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення (крім випадків, коли кримінальне правопорушення було вже розкрито без сприяння правопорушника або не потребувало такого сприяння).

При цьому, не повідомлення в судовому засіданні про достеменно відомі стороні обвинувачення обставини справи виключає наявність активного сприяння розкриття кримінального правопорушення.

З урахуванням наведених норм та фактичних обставин справи, відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Отже у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.314, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_8