Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1017/26
Провадження № 1-кп/494/77/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2026 року м. Березівка Одеської області

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 09.04.2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Ромодан Миргородського району Полтавської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимий: 07.11.2025 Березівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що вироком Березівського районного суду Одеської області від 07.11.2025 (справа №494/2427/25), який набрав законної сили 09.12.2025, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

У подальшому, 20.01.2026 співробітниками Березівського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області засуджений ОСОБА_3 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання відповідно до статті 389 КК України, та отримав направлення до Березівської міської ради Одеської області для відбування призначеного судом покарання.

Наказом тимчасового виконувача обов`язків начальника Виробничого управління житлово-комунального господарства м. Березівка №2-к/тм від 21.01.2026 «Про проходження громадських робіт» ОСОБА_3 прийнято для виконання призначеного судом покарання - громадських робіт з 21.01.2026 до 31.03.2026 за місцем мешкання останнього у Михайло-Олександрівському старостинському окрузі Березівської територіальної громади Одеської області.

Однак, засуджений ОСОБА_3 , який відповідно до статті 37 КВК України зобов`язаний додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного йому покарання, усвідомлюючи, що шляхом ухилення від його відбування підриває авторитет судової влади та перешкоджає здійсненню правосуддя, без поважних причин не з`являвся до Михайло-Олександрівського старостинського округу Березівської територіальної громади для відбування призначеного покарання у виді громадських робіт.

Так, 13.02.2026 та 11.03.2026 співробітники Березівського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області письмово попередили ОСОБА_3 про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України, а також відібрали пояснення, у яких останній повідомив, що не з`являється на відпрацювання громадських робіт, так як немає бажання.

Після чого, у продовження свого протиправного умислу, спрямованого на ухилення від відбування покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування, ОСОБА_3 належних висновків не зробив та умисно, свідомо ігноруючи покладені на нього указаним вироком суду обов`язки, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин жодного разу так і не з`явився для відбування покарання, а відтак - покарання у виді громадських робіт не відбув.

Таким чином, засуджений ОСОБА_3 у період часу з 21.01.2026 по 31.03.2026 без поважних причин не відбув призначене йому вироком Березівського районного суду Одеської області від 07.11.2025 покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт і тим самим умисно ухилився від відбування зазначеного покарання.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подані відповідні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , в якій обвинувачений також додатково зазначив про визнання вини у скоєні зазначеного кримінального проступку та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається: враховуючи те, що ОСОБА_3 розуміє зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, не оспорює їх, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, тобто про можливість розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні, або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин, то відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить розглянути обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно п. 1,2 ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, свою провину в скоєнні кримінального проступку визнав повністю та щиросердно покаявся у вчиненому.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які його обтяжують, дійшов висновку, що ОСОБА_3 , слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.12.2024 у справі № 335/1211/23, стаття 72 КК України не передбачає прямого співвідношення громадських робіт та пробаційного нагляду. Таке співвідношення може бути проведено лише опосередковано через інші види покарань двома способами: за допомогою комплексного використання положень підпунктів г) і а-1) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України; або з використанням положень пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 72 КК України.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, із зазначених положень вбачається, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

За таких обставин, в порядку ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 07.11.2025 р, що складає 200 годин громадських робіт, виходячи із розрахунку, визначеному положеннями п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню пробаційного нагляду відповідає 8 годин громадських робіт.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся та процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

У ході досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374,381,382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі статей 71, 72 КК України, до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 07.11.2025 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1