Справа № 199/3249/26
УХВАЛА

іменем України

17 березня 2026 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0001783 від 07.02.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Бараниківка Кременського району Луганської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив військову службу на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу бойового забезпечення розвідувальної роти розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 , має військове звання «солдат», раніше не судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

17.03.2026 до суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_2 від 16.03.2026, погодженого прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Державна установа виконання покарань № 4», строком на 60 діб, ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначає, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу бойового забезпечення розвідувальної роти розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання їх, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без відповідних дозволів командирів і начальників, 07.10.2024 приблизно о 08:00 годині самовільно залишив місце служби, а саме: розташування розвідувальної роти розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану, та з того дня, тобто 07.10.2024, незаконно ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, ввірених йому за посадою, до 16.03.2026.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_4 в період з 07.10.2024 до 16.03.2026 включно, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби без поважних причин до 16.03.2026, доки ОСОБА_4 не було встановлено працівниками ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, тим самим було припинено вчинення останнім зазначеного триваючого кримінального правопорушення.

Умисні дії солдата ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні місця військової служби без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий зазначає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є обґрунтованою, оскільки підтверджується долученими до клопотання про обрання запобіжного заходу доказами.

Обґрунтовуючи застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання ним винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів і за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин, може переховуватись від правоохоронних органів та суду. Окрім цього ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у разі повернення ОСОБА_4 до розташування військової частини останній може незаконно впливати на даних осіб з метою зміни ними показів на свою користь, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Крім того слідчий вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 , маючи можливість самостійно прибути до розташування військової частини та продовжити проходження військової служби, протягом тривалого часу не вжив заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину, у якому він підозрюється.

Таким чином, на думку слідчого відповідно до вимог п. 4) ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тому з метою запобігання переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, тиску на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень є потреба у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 заявив, що він визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та просив суд застосувати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Так, СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001783 від 07.02.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно ОСОБА_4 , якийпідозрюється в тому, що він, достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», перебуваючи на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу бойового забезпечення розвідувальної роти розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 , 07.10.2024 приблизно о 08:00 годині без відповідних дозволів командирів і начальників самовільно залишив місце служби, а саме: розташування розвідувальної роти розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_2 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану, та з того дня, тобто 07.10.2024, незаконно ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, ввірених йому за посадою, до 16.03.2026. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_4 в період з 07.10.2024 до 16.03.2026 включно, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби без поважних причин до 16.03.2026, доки ОСОБА_4 не було встановлено працівниками ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, тим самим було припинено вчинення останнім зазначеного триваючого кримінального правопорушення.

Умисні дії солдата ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні місця військової служби без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

16.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому у відношенні ОСОБА_4 можливо вирішувати питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слідчий суддя зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що також підтверджується: копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 229 від 11.08.2024, яким солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу бойового забезпечення розвідувальної роти розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 ; копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 289 від 07.10.2024, яким номера обслуги гранатометного відділення взводу бойового забезпечення розвідувальної роти розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 знято з усіх видів забезпечення, як такого, який самовільно залишив військову частину; копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) № 4361 від 07.10.2024, згідно з яким призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини та відсутності на службі без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану,військовослужбовця ОСОБА_4 ; копією акту службового розслідування від 24.10.2024; копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 4424 від 24.10.2024, відповідно до якого затверджено результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини та відсутності на службі без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану,військовослужбовця ОСОБА_4 ; копією повідомлення начальника військової частини НОМЕР_1 № 0501/14/2091 від 10.12.2024, направленого до ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, щодо вчинення солдатом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані, що характеризують його особу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання та матеріали, надані слідчим, свідчать про наявність існування ризиків, передбачених п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, йому може бути призначено покарання відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку з чим останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового слідства, суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, що у свою чергу може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Підозрюваний ОСОБА_4 , володіючи відомостями щодо свідків, які не допитані у даному кримінальному провадженні, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, оскільки йому відомі їх анкетні данні, зважаючи на те, що свідки є знайомими йому особами, з якими ОСОБА_4 проходив військову службу,що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який маючи можливість самостійно прибути до розташування військової частини та продовжити проходження військової служби, протягом тривалого часу не вжив заходів щодо самостійного повернення до військової частини, а також зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , спрямований проти встановленого порядку несення військової служби, та наразі продовжено воєнний стан і вторгнення російської федерації на територію України триває, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність, у тому числі і з метою уникнення від відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя звертає увагу й на те, що під час розгляду клопотання будь-яких лікарських протипоказань проти утримання останнього під вартою слідчому судді не надано, як і не надано іншого комплексу обставин, які би переважали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує, вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, враховуючи його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_4 в сукупності із обсягом підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать про те, що підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не вбачається.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що прокурор довів в судовому засіданні те, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а тому доводи підозрюваного ОСОБА_4 щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є необґрунтованими.

При цьому слідчий суддя акцентує увагу й на тому, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя констатує, що застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання слідчого судді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статттями177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням вищезазначеного, приймаючи до уваги приписи абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слідчий суддя доходить до висновку про неможливість запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, у разі звільнення підозрюваного під заставу, у зв`язку із чим розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 від 16.03.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0001783 від 07.02.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», строком на 60 днів, тобто до 15 травня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, підозрюваному та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 17.03.2026 о 16:30 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

17.03.2026