г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1374/26
Номер провадження 1-кп/213/200/26
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2026 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого, захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 за звинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красноармійськ, громадянина України, не одружений, неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ

В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, зазначив, що продовжують існувати ризики які були на досудовому слідстві, та неможливо змінити запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений та захисник не заперечували.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, особа обвинуваченого, який раніше не судимий, інкримінований злочин тяжкий, за який передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; обвинувачений не одружений, не має неповнолітніх дітей, має місце проживання та реєстрації, зі слів працює та має захворювання серця та гепатит, але підтверджень не надав.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, судом враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що продовжують існувати та не зменшились ризики за п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчими суддями при обранні та продовженні запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, доведений, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого кримінальнрнр правопорушення, а тому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, це може спонукати останнього до переховування від суду з метою уникнення від покарання.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст 177 КПК України підтверджується тим, що по справі надали покази свідки, з якими обвинувачений знайомий, що не виключає ризику впливу на них з метою зміни показів, тощо.

Ризик передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений не має офіційного заробітку, зі слів працює але доказів суду надано не було, стороною обвинувачення вказано, що єдиним джерелом доходу обвинуваченого було здійснення незаконної діяльності, та перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом зможе продовжити чи вчинити нове кримінальне правопорушення. Доказів наявності офіційного доходу, заробітку, офіційного місця роботи суду обвинуваченим надано не було, не повідомлено за рахунок яких коштів жив обвинувачений, у зв`язку з чим суд вважає що даний ризик діє/продовжує існувати.

У відповідності до ч.3 ст 199 КПК України, судом встановлено, що ризики не зменшились та продовжують діяти.

Стороною захисту не надано до суду доказів того, що вказані ризики суттєво зменшились чи взагалі перестали існувати. Щодо посилання обвинуваченого про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він є головою правління кредитної спілки, та йому необхідно подавати звітності, скликати збори, тощо, суд зазначає, що сторони по справі не заперечували що обвинувачений може бути головою правління кредитної спілки, в той же час жодних доказів суду не надав, клопотань про витребування відповідної інформації не заявляв. На запитання суду, щодо наявності перешкод самостійно оповістити податкові установи про його перебування в КУВП №3 не зміг пояснити в чому проблема. Суд зазначає, що вказане обвинуваченим не підтверджене, та не є підтвердженням наявності тісних соціальних зв`язків, та підставою для зміни запобіжного заходу, не свідчить про зменшення вказаних ризиків. Суд вважає за необхідне витребувати інформацію щодо можливості обвинуваченого листуватися з державними органами в умовах КУВП №3 у зв`язку з вказаним.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не допитаний обвинувачений, свідки, не досліджені всі докази, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти вказаним ризикам, що посилюється введенням в країні воєнного стану. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за обвинуваченого.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, слід продовжити запобіжний захід тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід заставу.

Щодо клопотання обвинуваченого про додаткове ознайомлення з матеріалами справи, суд вважає можливим його задовольнити.

Щодо зазначення обвинуваченим, що його стан здоров`я потребує лікування, яке не можливе в умовах КУВП №3, суд вважає за необхідне звернутись до КУВП №3, щодо можливості надання лікування обвинуваченому та надання медичної допомоги в умовах КУВП №3, та чи можливе його там утримання.

Враховуючи задоволення клопотання про ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи, суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання за клопотанням обвинуваченого, наддавши час на ознайомлення до наступного засідання, та зазначивши сторонам по справі у необхідності сприяння у ознайомленні обвинуваченого з матеріалами справи, враховуючи що матеріали провадження до справи не долучались.

Керуючись ст. ст. 314-316,343,371,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 29.05.2026р. включно.

Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 266240 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_5 запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки:

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені;

- здати на зберігання до суду у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосовано інший запобіжний захід.

Строк дії ухвали та термін дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 29.05.2026р. включно.

Зобов`язати ДУ КУВП №3 надати суду інформацію, щодо можливості надання ОСОБА_5 медичної допомоги, лікування в умовах КУВП №3 при наявних у нього захворюваннях.

Зобов`язати ДУ КУВП №3 надати суду інформацію щодо наявності заборон листування ОСОБА_5 , чи наявна можливість у нього перебуваючи в ДУ КУВП №3 вести листування з державними органами, та фізичними особами.

Задовольнити клопотання обвинуваченого, надавши йому можливість додатково ознайомитись з матеріалами кримінального провадження до наступного засідання у справі.

Відкласти підготовче судове засідання до 14:00 годин 21.04.2026р.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, для осіб, що перебувають під вартою з моменту отримання копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1