Справа № 294/1065/20
Номер провадження 1-кп/294/267/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 рокум. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Чуднів об`єднане кримінальне провадження №0000187, №0000221, №0000008, №0000154, №0000172, №0000046 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Великі Коровинці Житомирського (до змін - Чуднівського) району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше судимого:

31.01.2019 Романівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 11.02.2020 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області умовно-достроково звільненого на невідбуту частину покарання 09 місяців 17 днів;

24.06.2022 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

23.08.2022 Чуднівським районним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.4, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;

02.02.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.70 ч.4 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

14.08.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. ст.185 ч.3, 71, 70 ч.4 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі;

08.09.2023 Романівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 визначено остаточне покарання за вироками Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023 та Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.08.2023, за правилами ст. 70 ч.4 КК України 5 років 4 місяці позбавлення волі;

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2024 звільненого від подальшого відбування покарання, призначеного за вироками Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.06.2022 за ст.185 ч.3 КК України, Чуднівського районного суду Житомирської області від 23.08.2022 за ст.185 ч.4 КК України, Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2023 за ст.185 ч.4 КК України, Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.08.2023 за ст.185 ч.3 КК України, Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023 за ст.185 ч.2 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено, вважається таким, що засуджений вироком Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023 за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 та ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Історія провадження

21.08.2020 до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0000187 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України (справа №294/1065/20).

07.10.2020 до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000221 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України (справа №294/1293/20).

26.02.2021 до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000008 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України (справа №294/301/21).

29.08.2022 до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000154 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України (справа №294/1079/22).

03.10.2022 до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000172 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України (справа №294/1287/22).

20.10.2022 до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000046 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 395 КК України (справа №294/1460/22).

Протоколами повторного автоматизованого розподілу справ №294/1065/20, №294/1293/20, №294/301/21, №294/1079/22, №294/1287/22 та №294/1460/22 між суддями від 21.03.2025 головуючим у вищевказаним справах визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.07.2025 кримінальне провадження №0000187 від 06.08.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України, кримінальне провадження №0000221 від 12.09.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України, кримінальне провадження №0000008 від 05.01.2021 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження №0000154 від 01.08.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України, кримінальне провадження №0000172 від 09.09.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України та кримінальне провадження №0000046 від 16.08.2022 за ст. 395 КК України об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній судовій справі первісний номер 294/1065/20, номер провадження 1-кп/294/292/25, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.09.2025 об`єднане кримінальне провадження №0000187, №0000221, №0000008, №0000154, №0000172, №0000046 призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 12.09.2025 кримінальні провадження №0000221 від 12.09.2020 за ч.2 ст. 185 КК України, №0000172 від 09.09.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України, в частині обвинувачення за епізодом від 18.08.2022, №0000008 від 05.01.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України, в частині обвинувачення за епізодом від 01.12.2020,- закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвалою суду від 04.11.2025 кримінальне провадження №0000172 від 09.09.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

04.11.2025 у кримінальному провадженні №0000154 прокурором подано до суду змінений обвинувальний акт за епізодом від 24.07.2022 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Ухвалою суду від 11.12.2025 кримінальне провадження №0000008 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України в частині обвинувачення за епізодами від 12.01.2021 та 13.01.2021,- закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвалами суду від 30.03.2026 ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальні провадження №0000154, №0000046 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та правова кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за таємне викрадення чужого майна, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

05.08.2020 близько 03 год 00 хв у ОСОБА_4 , який в цей час перебував поруч з під`їздом №6 п`ятиповерхового будинку за АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда торгівельної марки «CORSO» моделі «Strong Steel» №ХТ19113242 синього кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в цей день, час та місці, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, користуючись відсутністю навколо сторонніх осіб та переконавшись у непомітності своїх дій, шляхом вільного доступу зайшов у під`їзд №6 зазначеного будинку і повторно таємно викрав велосипед торгівельної марки «CORSO» моделі «Strong Steel» №ХТ19113242 синього кольору вартістю 2 638 грн 66 коп, належний ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 2 638 грн 66 коп, яким розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений 20.08.2020.

Під час судового розгляду прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, зазначивши, що докази на підтвердження винуватості останнього отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченими своєї вини, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що стосуються характеризуючих даних обвинувачених, заподіяної ними шкоди та речових доказів.

У судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023 та ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2024, шляхом поглинання менш судового покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі, вирішивши питання речових доказів та процесуальних витрат.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи наявне клопотання від неї про те, що у судові засідання з`являтися не бажає, просить їх проводити без участі потерпілої, велосипед їй повернуто, будь яких претензій до ОСОБА_4 вона не має, щодо покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не заперечував, додатково пояснив, що того вечора у см. Вакуленчук відпочивав разом з товаришами, після чого взяв у під`їзді будинку №6 велосипед з метою доїхати додому, вранці мав намір його повернути, однак не встиг.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У судових дебатах ОСОБА_4 ще раз наголосив, що визнає повністю вину та кається у вчиненому.

Користуючись останнім словом, просив суд його суворо не карати.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину визнав у повному обсязі та не оспорював фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, кваліфікацію дій, погодився на розгляд кримінального провадження за спрощеною процедурою, вислухавши думку прокурора, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, що вони правильно розуміють зміст фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах, сумнівів у добровільності їх позиції немає, на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом роз`яснено, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані ними обставини, які не досліджувались в судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Тож, суд вважав за можливе розглянути кримінальне провадження, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються характеризуючих даних обвинуваченого та речових доказів.

Інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду в суді першої інстанції не досліджувались.

IV. Висновки суду

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, прийшов до висновку щодо доведеності поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_4 усіх ознак складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ( таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно).

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має повну загальну середню освіту, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, за місцем проживання характеризується посередньо, схильний до крадіжок та бродяжництва, раніше неодноразово судимий, востаннє Романівським районним судом Житомирської області від 08.09.2023, з урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2024, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він надав добровільну допомогу суду, яка виразилась у повідомленні фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, що дало суду можливість розглянути справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України за скороченою процедурою, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, тобто осудив свою поведінку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При цьому, суд не враховує обтяжуючою обставиною рецидив вчинення злочину як це передбачено в обвинувальному акті, затвердженому прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 20.08.2020, виходячи з наступного.

Пункт 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Основної частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, останній вчинив злочин повторно, оскільки у період скоєння перебував на умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, призначеного вироком Романівського районного суду Житомирської області від 31.01.2019.

Згідно зі ст. 34 КК України рецедивом є вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Вказана обставина як органом досудового розслідування так і судом врахована при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України як кваліфікуюча ознака - повторність. В даному випадку рецидив злочинів одночасно утворює і їх повторність, так як виникає із даних фактичних обставин справи.

Згідно з абзацом 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, і рецедив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецедив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то змістом частини четвертої статті КК як повторність, так і рецедив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Таким чином, у вчиненому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, рецидив утворює повторність, що передбачена як ознака цього кримінального правопорушення, а відтак не може бути врахована у якості обставини, що обтяжує покарання.

Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є умисним нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставини, дані про особу винуватого, викладені вище, у зв`язку з чим призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Разом з тим, судом враховуються, що злочин за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 05.08.2020, тобто у період умовно дострокового звільнення на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2020 з невідбутою частиною покарання 09 місяців 17 днів за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 31.01.2019.

При цьому, враховуючи вчинення ОСОБА_4 нового злочину 08.09.2023, за який його засуджено вироком Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023, строки відбування покарання за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 31.01.2019, передбачені ч. 1 ст. 80 КК України, не пройшли.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Зважаючи на викладене, у даному випадку, підлягає застосуванню ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, а саме суд вважає за необхідне за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Романівського районного суду Житомирської області від 31.01.2019, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців.

При цьому, судом також враховується, що обвинувачений був засуджений вироком Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023, з урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2024, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, який ним не відбуто.

Кримінальне правопорушення за цим вироком ОСОБА_4 скоїв 05.08.2020, тобто до постановлення попереднього вироку від 08.09.2023 стосовно нього.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається шляхом зарахування покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України. Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 за кримінальні правопорушення за цим вироком та вироком Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023 підлягає поглиненню менш суворе покарання більш суворим.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складають 653 грн 80 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався та, з урахуванням відбування обвинуваченим покарання за попереднім вироком, суд не вбачає підстав для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 65-67, 70, 75, 76, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Романіського районного суду Житомирської області від 31.01.2019, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023, з урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2024, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72, ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання частково відбуте ним покарання за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 08.09.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн 80 коп.

Речові докази:

- велосипед торгівельної марки «CORSO» моделі «Strong Steel» №ХТ19113242 синього кольору - залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7