ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5091/19 Номер провадження 11-сс/814/38/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000672 від 18.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 та обрано щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 згідно ч. 3 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, переховується від досудового розслідування, виїхав за межі України, оголошений у міжнародний розшук.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на численні суперечності в ухвалі слідчого судді, оскільки не зрозуміло, як особа яка перетнула державний кордон до теперішнього часу, на території України не з`являвся.

Також слідчий суддя вказує на неодноразову судимість ОСОБА_7 , хоча згідно із відповіддю філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області на адвокатський запит № 16 від 09.07.2025 р. «09.03.2017 р., ОСОБА_7 знято з обліку Київського РВ у зв`язку із закінченням іспитового строку звільнених з випробуванням, на підставі ч. 3 ст. 88 КК України, ОСОБА_7 визнається таким, що не має судимості.

Зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано стосовно особи, якій у визначеному КПК порядку не повідомлено про підозру, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_7 не було вручено у передбаченому КПК порядку, а матеріали кримінального провадження не містять підтверджень набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного.

Окрім того вказує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підтверджуючі документи: направлення повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку, тобто визначеного КПК порядку відправлення повідомлень засобами поштового зв`язку дотримано не було.

Зазначає, що у даній ситуації слідчий, з`ясувавши факт перебування ОСОБА_7 за межами України, мав би керуватися правилами вручення повідомлення про підозру, які прямо передбачені ч.ч. 7,8 ст.135 КПК України.

Також посилається, що у листі від 12.09.2019, в якому містилося повідомлення про підозру, було відправлено несвоєчасно із порушенням положень КПК, хоча жодних об`єктивних перешкод для цього не було.

Крім того вказує, що в ухвалі слідчого судді прямо вказується на те, що повідомлення про підозру було складено після виїзду ОСОБА_7 за межі України, тому вважає, що безспірним є той факт, що на момент виїзду за межі території України ОСОБА_7 не мав жодного статусу у даному кримінальному провадженні, а тому не мав жодних зобов`язань перед досудовим розслідуванням, ухилення від яких могло б мати місце внаслідок виїзду за межі території України.

Зазначає, що всупереч вимог ст. 177 КПК стороною обвинувачення не доведено жодного із ризиків, на підставі яких допускається застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні відділення поліції № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000672 від 18.03.2016 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.03.2016 близько 14:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні роздягальні спортивного залу Державного професійно-технічного навчального закладу «Полтавське вище професійне училище ім. А.О. Чепіги», за адресою: м. Полтава, вул. Курчатова, 15, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдав не менше одного удару правою рукою, стиснутою в кулак, в нижню частину лівого боку тулубу ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: розриву вісцеральної поверхні селезінки з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст. 214 КПК України внесено СВ відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000672 від 18.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

11.09.2019 за наявності достатніх доказів слідчим за погодженням з прокурором згідно вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Постановою слідчого від 11.09.2019 досудове розслідування в даному кримінальному провадженні зупинено, а підозрюваного ОСОБА_7 згідно положень ст. 281 КПК України оголошено в національний розшук.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 23.03.2020 в справі № 552/5091/19 задоволено відповідне клопотання сторони обвинувачення та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді слідчим суддею Київського районного суду м. Полтава клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ухвала втратила законну силу 23.09.2020.

Водночас 08.09.2020 до СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області від сектору кримінальної поліції ВП №1 надійшло повідомлення про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів (ОРС №38/19 від 11.09.2019) було встановлено, що ОСОБА_7 10.07.2019 перетнув державний кордон України на пункті пропуску «Ягодин» в бік Польщі та до теперішнього часу на території України не з`являвся.

З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, виїхав за межі України та ухиляється таким чином від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, тому постановою слідчого від 30.09.2020 підозрюваного ОСОБА_7 згідно положень ст. 281 КПК України оголошено в міжнародний розшук.

01.10.2020 старший слідчий СВ відділення поліції №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке 02.10.2020 було задоволено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обгрунтованість підозри доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.03.2016, згідно із яким ОСОБА_11 повідомила, що 17.03.2016 близько 14-00 год. хлопець на ім`я ОСОБА_12 спричинив тілесні ушкодження її синові ОСОБА_10 , якого було прооперовано в 1-й МКЛ з діагнозом «розрив селезінки»;

-протоколом огляду місця події від 18.03.2016;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 18.03.2016, які повідомили, що стали очевидцями того, як ОСОБА_7 завдав декілька ударів рукою, стиснутою в кулак, в нижню частину лівого боку тулуба ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження. Після цього ОСОБА_10 поскаржився на біль в області живота;

-висновком судово-медичної експертизи від 25.04.2016 № 610, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді розриву вісцеральної поверхні селезінки з розвитком внутрішньочеревної коровотечі, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя;

-висновком додаткової судово-медичної експертизи від 31.07.2019 № 646, відповідно до якого покази ОСОБА_10 , дані ним 24.07.2019 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_10 ;

-висновком додаткової судово-медичної експертизи від 24.07.2019 від 31.07.2019 № 647, відповідно до якого покази ОСОБА_10 , дані ним 24.07.2019 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.07.2019 та 15.07.2019 та протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 , який продемонстрував механізм заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та чітко вказав, що тілесні ушкодження потерпілому спричинив саме ОСОБА_7 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 , який продемонстрував механізм заподіяння ОСОБА_7 йому тілесних ушкоджень.

Вказані докази містять достатні дані, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Отже надані докази не повинні бути достатніми для доведеності вини особи, але мають бути достатніми для того, щоб на даній стадії кримінального провадження переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що має місце в даному випадку.

В той же час, безпідставними є посилання захисника на процесуальні порушення, які на його думку мали місце при оголошенні підозри ОСОБА_7 , що свідчить про незаконність застосування до останнього запобіжного заходу.

Так, згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, в даному випадку, слідчий суддя не може надавати оцінку процесуальній процедурі вручення повідомлення про підозру, оскільки оцінює лише її наявність та обгрунтованість стверджень про те, що саме ця особа, якій повідомлено про підозру, могла вчинити інкриміноване правопорушення.

Апеляційний судом встановлено, що слідчим 11.09.2019 за вих. № 672, у відповідності до ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , було направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України за місцем його проживання для вручення його діду ОСОБА_17 , який із ним проживав за вказаною адресою.

Отже, слідчим було виконано усі дії, передбачені КПК України, для вручення повідомлення про підозру, а враховуючи, що повідомлення про підозру є нескасованим, підстав стверджувати про його незаконність, апеляційний суд не має.

Також обґрунтованими є наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, один з яких ОСОБА_7 був фактично реалізований.

Так, розуміючи невідворотність покарання в разі визнання винуватим, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що також свідчить факт виїзду останнього за кордон після подій, що йому інкримінуються та оголошення його постановою слідчого СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області від 30.09.2020 в міжнародний розшук.

Підлягає врахуванню і те, що ОСОБА_7 раніше потрапляв в поле зору правоохоронних органів за вчинення злочинів корисливої спрямованості, що хоча і не тягне за собою юридичних наслідків для особи, проте має бути враховано як відомості, що характеризують особу підозрюваного.

За відсутності сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, офіційних джерел доходу, ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, існує також ризик його впливу на свідків та потерпілого, які прямо вказали на ОСОБА_7 , як на особу яка вчинила злочин.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на час прийняття слідчим суддею оскарженого рішення, були наявні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

Щодо здійснення розгляду без участі підозрюваного ОСОБА_7 , то вказана обставина не є порушенням з огляду на положення ч. 6 ст. 193 КПК України, якими визначено, що слідчий суддя, суд розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

В даному випадку, прокурором були доведені підстави, передбачені ст. 177 КПК України, а також факт оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3