Справа № 484/6301/25
Провадження № 1-кс/484/175/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2025 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_3 , головуючої у кримінальній справі № 484/6301/25 провадження № 1-кп/484/199/26 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Кримінальне провадження надійшло до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 14.11.2025 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено як головуючому судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_3 .

03.03.2026 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід, яку вмотивувала наступним.

14.11.2025 року через систему «Електронний суд» із Запорізької спеціалізованої прокуратури до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002873, відомості про яке внесені до ЄРДР 30.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Ухвалою суду від 16.12.2025 року з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження вирішено направити обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № № 0002873, відомості про яке внесені до ЄРДР 30.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання про внесення подання головою Миколаївського апеляційного суду до Верховного Суду з метою вирішення питання про направлення даного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних округів, а саме до Заводського районного суду м. Запоріжжя, на підставі абзацу 2 ч.1 ст. 34 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в м. Запоріжжі, запобіжний захід щодо нього не обраний. Потерпілі в наданому кримінальному провадженні відсутні. Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 знаходиться в м. Запоріжжі. Обвинувачення представляє прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, який знаходиться в м. Запоріжі. Там же знаходяться матеріали кримінального провадження.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26.12.2026 року у задоволенні подання про передачу справи відмовлено.

07.01.2026 року справа надійшла до Первомайського міськрайонного суду з Миколаївського апеляційного суду для розгляду.

Підготовче судове засідання призначене на 11.02.2026 року.

Ухвалою суду від 11.02.2026 року ну справу призначено до судового розгляду.

При цьому під час підготовчого судового засідання учасниками кримінального провадження не було заявлено про наявність підстав для повернення обвинувального акту, порушення права обвинуваченого на захист або про наявність інших підстав, що перешкоджають судовому розгляду.

Однак в судовому засіданні 18.02.2026 року обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що народився і виріс в м. Запоріжжі, має загальну середню освіту, яку здобув за часів СРСР. Навчався російською мовою, українську мову у школі не вивчав, українською мовою не володіє, не може розмовляти українською і не зовсім її розуміє, тому потребує послуг перекладача з української на російську мову.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування перекладач не залучався, всі процесуальні документи складені українською мовою, обвинувальний акт складено та вручено ОСОБА_4 українською мовою, без перекладу на російську.

Пунктом 18 ч.3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.8, ч.1 ст. 9 КПК України).

Як визначено положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому відповідно до положень ч.2 ст. 8 КПК України законодавцем визначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень п.п«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

За таких обставин очевидним є те, що під час досудового розслідування у зв`язку з незалученням перекладача було суттєво порушено право на захист ОСОБА_4 , процесуальні документи не були перекладені і надані ОСОБА_4 мовою, якою він володіє. Також, обвинувальний акт не був вручений йому у перекладі на мову, якою він володіє.

Наведені обставини є безумовною підставою для повернення обвинувального акту, однак відповідно до ст. 314 КПК України повернути обвинувальний акт можливо лише у підготовчому судовому засіданні.

Оскільки на стадії підготовчого провадження наведені вище обставини не були встановлені, відповідне рішення про повернення обвинувального акту не було прийняте судом у підготовчому судовому засіданні, а під час судового розгляду суд не вправі вирішувати таке питання.

Разом з тим, порушення права обвинуваченого на захист в даному випадку, зокрема, права на отримання процесуальних документів мовою, якою він володіє, та право користуватись послугами перекладача є настільки суттєвим, що є підставою для скасування судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи по суті.

Подальший судовий розгляд в даному випадку, без усунення виявлених порушень, порушує право обвинуваченого на справедливий суд, гарантоване Конституцією України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 21 КПК України, а тому суддя вважає за необхідне на підставі п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України заявити собі самовідвід, тому що не має права розглядати надану справу.

В судовому засідання з розгляду заяви про самовідвід сторони кримінального провадження не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду заяви через систему Електронний суд, в якій всі вони зареєстровані.

Суддею, яка заявила про самовідвід, у самій заяві зазначено, що вона давати пояснення щодо відводу не бажає, оскільки в наданій заяві повністю викладена її позиція.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 75 ч.1 п. 4 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

На переконання суду, викладені у заяві про самовідвід судді відомості не є підставою для сумніву у його неупередженості.

Самовідвід заявлений суддею обґрунтований тим, що суддею під час розгляду справи було виявлено порушення права на захист обвинуваченого з боку органу досудового розслідування, оскільки цим органом не було повідомлено його про обвинувачення зрозумілою для нього мовою.

Підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом(ч. 1 ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист це протиправні дії слідчого, прокурора чи судді, що обмежують підозрюваного/обвинуваченого у праві на правову допомогу, ознайомлення з матеріалами, подання доказів або участь захисника. Це є серйозним порушенням, яке може призвести до кримінальної відповідальності посадових осіб (ст. 374 КК України).

Порушення права на захист може бути підставою для скасування процесуальних рішень або визнання доказів, отриманих з таким порушенням недопустимими.

Проте, виявлення суддею порушень права на захист з боку органу досудового розслідування не є порушенням права на захист суддею та не є обставиною, яка викликає, чи може викликати сумнів у неупередженості судді, і потребує перевірки судом під час розгляду справи та прийняття відповідних процесуальних рішень.

За наведеного суд вважає заяву про самовідвід судді необґрунтованою, а тому її слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_3 , головуючої у кримінальній справі № 484/6301/25 провадження № 1-кп/484/199/26 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: