Справа № 510/578/26
Провадження 1-кс/510/61/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

Слідчий відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на 3-ри купюри, одна з яких номіналом 10 євро №WВ та дві купюри номіналом 5 євро №MА, ЕС з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та подальшої спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні № 0000291 від 26.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Як виходить з наданого суду клопотання, 25.03.2026 року до чергової частини відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП в Одеській області надійшло повідомлення про те що на п/п «Орлівка-Ісакча», громадянин Молдови ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при в`їзді на територію України, пропонував та надав працівникові ДПСУ неправомірну вигоду в розмірі 20 євро за пришвидшення здійснення проїзду через ДКУ(ЄО-1234).

В подальшому, 25.03.2026 р. відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Зокрема першочерговими слідчими діями став виїзд на місце події на територію міжнародного пункту пропуску «Орлівка-Ісакча», який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орлівка, вул. Паромна дорога, 1, де в службовому кабінеті «Старший пунктів пропуску» виявлено на робочому столі паспорт громадянина Молдови для виїзду за кордон ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому перебували 3-ри купюри, одна з яких номіналом 10 доларі євро №WВ та дві купюри номіналом 5 євро №MА, ЕС071342494, котрі були вилучені та поміщені до сейф пакету НПУ КІV2115064 в подальшому постановою від 26.03.2026 року, вилучені 3-ри купюри, одна з яких номіналом 10 доларів євро №WВ та дві купюри номіналом 5 євро №MА, ЕС071342494 було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Так як, зазначене майно для кримінального провадження має значення речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та можливого застосування спеціальної конфіскації, слідчий просив накласти арешт на майно.

Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Не прибуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання

Капітан поліції ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явились, просили розглянути клопотання без їх участі , що не перешкоджає розгляду клопотання, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В ході розгляду клопотання були дослідженні матеріали, які додані до клопотання, а саме:

-витяг з ЄРДР від 26.03.2026 р. кримінальне провадження № 0000291 за ст. 369 ч. 1 КК України;

-рапорт №1234.

-протокол огляду місця події від 25.03.2026 р.;

-пояснення ОСОБА_5 від 25.03.2026 р.;

-протокол допиту свідка ОСОБА_6 ;

-постанова про визнання речовим доказом від 26.03.2026 р.;

-заява від ОСОБА_5 .

Аналізуючи матеріали надані до клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволені клопотання про накладення арешту на майно на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як виходить з матеріалів, наданих суду, 25.03.2026 року до чергової частини відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що на п/п «Орлівка-Ісакча», громадянин Молдови ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при в`їзді на територію України, пропонував та надав працівникові ДПСУ неправомірну вигоду в розмірі 20 євро за пришвидшення здійснення проїзду через ДКУ(ЄО-1234).

26.03.2026 р. відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 25.03.2026 р. були вилучені 3-ри купюри, одна з яких номіналом 10 євро, з наступним серійним номером WВ та дві купюри номіналом 5 євро №MА, №ЕС, були запаковані в спеціальний сейф-пакет НПУ КІV 2115064 та визнані речовими доказами у справі, являються, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами, оскільки є засобом вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту кримінального правопорушення.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, судом встановлено наявність істотних розбіжностей у поданих документах. Зокрема, слідчий ОСОБА_3 у клопотанні зазначає, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 25.03.2026 року у кримінальному провадженні № 0000291, тоді як відповідно до копії наданого витягу з ЄРДР такі відомості внесено 26.03.2026 року.

Крім того, згідно з копією рапорту № 1234 підписаний Белали, рапорт зареєстровано 25.03.2025 року та, що передує даті ймовірного вчинення кримінального правопорушення.

Також судом встановлено невідповідність у відомостях щодо речових доказів. Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.03.2026 року, на території міжнародного пункту пропуску «Орлівка-Ісакча» (Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орлівка, вул. Паромна дорога, 1) у службовому кабінеті «Старший пунктів пропуску» на робочому столі виявлено паспорт громадянина Республіки Молдова на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому знаходилися три грошові купюри: одна номіналом 10 євро № WB та дві купюри номіналом 5 євро № MA, ЕС.

Водночас у постанові про визнання речовими доказами від 26.03.2026 року та у клопотанні слідчий просить накласти арешт на грошові кошти, зокрема купюру номіналом 10 доларів євро № WB та дві купюри номіналом 5 євро, в однієї з яких серійний номер вказаний ЕС071342494, що свідчить про розбіжності.

На арешт майна у кримінальному провадженні № 0000291, внесеному до ЄРДР 26.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, відмовити у зв`язку з наявними розбіжностями в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, ст. 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого віділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1