Справа № 737/923/25
Провадження № 1-кп/737/16/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 р. с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Куликівському районному суді Чернігівської області перебуває кримінальне провадження за № 0002332 від 09.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, обгрунтувавши його тим, що під час досудового розслідування по даній справі було зібрано достатньо доказів, які дають підстави для обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроба переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчинення кримінального правопорушення в якому обвинувачується. Прокурор стверджує, що встановлені ризики не зменшилися та продовжують існувати.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 , який обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, що відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки свідки є сусідами обвинуваченого, або продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_4 вживає спиртні напої та раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

На думку прокурора, вищевикладене свідчить про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, наявні ризики, не зникли та не зменшилися, а тому існують підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без застосування застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що не має наміру впливати на свідків та зобов`язується з`являтися до суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснив, що обвинувачений повністю усвідомив свою провину, виправився, вже не становить загрози. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до таких висновків.

Підставою застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, метою застосування якого є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.08.2025 року, який продовжувався.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не зникли та не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 суд враховував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України; вік та стан здоров`я обвинуваченого, що не перешкоджає застосуванню до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Відповідне кримінальне провадження перебуває в Куликівському районному суді Чернігівської області на стадії судового розгляду. Так, судом досліджено матеріали справи, допитано обвинуваченого, потрепілу, однак ще не допитано свідків у справі, які є сусідами ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та те, що запобіжний захід може бути змінений, якщо суттєво змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, або ж виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу про які не було відомо на час прийняття рішення, а також, що продовження строку тримання під вартою можливе тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, та враховує дані про особу обвинуваченого, обставини у справі, в тому числі характер протиправних діянь, які інкримінуються обвинуваченому, обгрунтованість звинувачень, можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, вплив на свідків, потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, їх тяжкість, наявність встановлених ризиків, які не зменшилися, суд дійшов до висновку, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: неухильно з`являтися на виклик до суду, убезпечить від впливу обвинуваченого на свідків, дасть можливість запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки саме такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, тяжкістю кримінальних правопорушень, відповідає в повній мірі обставинам кримінального провадження, встановленим на день розгляду клопотання та сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, порука, домашній арешт не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти встановленим ризикам. Запобіжний захід у виді застави суд не застосовує, оскільки злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 спричинив загибель людини, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

Судом враховано аргументи, які висловлювалися обвинуваченим та його захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі, тому не є наразі достатніми підставами для відмови у задоволенні даного клопотання прокурора чи для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів

З урахуванням викладеного, обставин вчинення правопорушень, даних про особу обвинуваченого, також враховуючи, що обставини, які слугували підставою для встановлення запобіжного заходу не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшилися та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не достатній для їх запобігання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 квітня 2026 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження та на адресу ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1