ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/520/26 Справа № 204/1560/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь

в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001977 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Карлівка, Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. У випадку залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 встановити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах, визначених ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 грн.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

-необґрунтована підозра;

-органом досудового розслідування взагалі не долучено до клопотання про обрання запобіжного заходу повідомлення про підозру;

-ризики, зазначені в ч.1 ст.177 КПК України, не підтверджуються належними доказами;

-зазначає, що ОСОБА_8 готовий надати відповідні покази та прийняти участь у слідчих діях для встановлення істини у цьому кримінальному провадженні;

-судом першої інстанції не враховано, що у ОСОБА_8 наявні тісні соціальні зв`язки, крім того, наявне постійне місце проживання;

- ОСОБА_8 має на утриманні дружину ОСОБА_9 , яка має інвалідність другої групи з 01.10.2023 року;

-зазначає, що ОСОБА_8 ніколи не вчиняв пособництво у дезертирстві та відповідно до матеріалів кримінальної справи, які долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу, ОСОБА_8 забрав грошові кошти та передав іншій особі, останній не знав, за що він передає грошові кошти, а також наявні переписки з месенджера не відносяться до ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 квітня 2026 року, без визначення застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 408 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м?яких запобіжних заходів є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- протоколом НСРД від 29.01.2026 року, з якого вбачається, зокрема, що 28.01.2026 року о 15:14 год. ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про необхідність прибути цього ж дня о 17:30 год. до центрального входу Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І.І. Мечникова, з метою отримання грошових коштів. Під час вказаної розмови ОСОБА_10 також повідомив ОСОБА_8 , що вони отримають грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США кожен, а ОСОБА_8 просив ОСОБА_10 , щоб той повідомив, що ОСОБА_8 лише передадуть документи і він не в курсі, таким чином приховавши його злісні наміри;

- відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 13.02.2026 року остання пояснила, що у домовлений час прибула до входу лікарні ім. Мечникова, після чого їй зателефонував невідомий чоловік з номеру телефону НОМЕР_1 , який повідомив, що є знайомим ОСОБА_12 та що останній попросив його зустрітись з нею. Також зазначений чоловік повідомив, що перебуває біля входу до лікарні на автомобілі. Після чого ОСОБА_11 сіла в автомобіль марки «Mercedes» білого кольору і передала ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США банкнотами номіналом по 100 доларів;

-протоколом НСРД від 06.02.2026 року, відповідно до якого під час передачі грошових коштів між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 відбулася наступна розмова: ОСОБА_11 : «Не будете пересчитывать?», на що ОСОБА_8 відповів: «Кого пересчитывать? ОСОБА_13 »

-іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі, так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, що підтверджують факт та обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено у виді позбавлення волі від 5 до 12 років позбавлення волі, у пособництві у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану;

- ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може знищити або приховати носії інформації та засоби зв`язку, які мають доказове значення, а також повідомити інших осіб про необхідність знищення таких доказів, оскільки зазначені речові докази на цей час не були відшукані, існує реальний ризик, що підозрюваний зможе їх знищити;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що після оголошення підозри ОСОБА_8 , він був обізнаний про факти, свідками яких стали інші особи. Підозрюваний може здійснювати на них вплив для зміни їх показів у суді, при цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;

- хоча органом досудового розслідування виконано значний обсяг слідчих дій, триває встановлення інших осіб, причетних до злочину. З огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правлпорушення за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на волі, він може повідомити їх про переслідування правоохоронними органами, що створить ризик перешкоджання проведенню слідчих дій. Також існує ризик, що підозрюваний, отримавши матеріали обґрунтування підозри, може розголосити відомості досудового розслідування та, безконтрольно спілкуючись з іншими особами, давати їм вказівки, що перешкоджатимуть проведенню слідчих та розшукових дій, необхідних для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.5 ст.27, ч. 4 ст. 408 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого діяння та можливого покарання, підозрюваний може вчиняти дії, спрямовані на продовження протиправної поведінки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, що не перешкоджає перебуванню під вартою, поведінку підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням засобів зв`язку, може спілкуватись із іншими особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, наведені доводи захисника не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності ризиків та необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Довод захисника про нібито недолучення органом досудового розслідування повідомлення про підозру до клопотання про обрання запобіжного заходу є необґрунтованим. З матеріалів кримінального провадження, а саме а.с. 203-209, вбачається, що повідомлення про підозру від 19.02.2026 року було складене, вручено та належним чином долучене до матеріалів клопотання, що спростовує посилання захисника на його відсутність.

Доводи захисника щодо готовності ОСОБА_8 надавати покази та брати участь у слідчих діях не спростовують наявності ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Фактична готовність свідчити не усуває можливості знищення або приховування доказів, впливу на свідків та інших учасників злочинної схеми, перешкоджання кримінальному провадженню або продовження протиправної діяльності, що підтверджується матеріалами НСРД та показаннями свідків.

Аргументи щодо тісних соціальних зв`язків та наявності постійного місця проживання не спростовують ризики ухилення від слідства та впливу на свідків. Наявність утриманців, у тому числі дружини з інвалідністю, не усуває потреби у застосуванні запобіжного заходу, оскільки процесуальні ризики мають пріоритет перед особистими обставинами.

Доводи захисника щодо нібито відсутності провини ОСОБА_8 , зокрема, що він не знав, за що передає грошові кошти, а переписки з месенджера нібито йому не належать, спростовуються матеріалами НСРД, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної діяльності та передачі коштів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З огляду на характер і підвищену суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану, а також наявність реальних ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у пособництві у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4