Провадження № 1-кс/243/92/2026
Справа № 243/1424/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon, на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 03 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 03 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна.

Згідно з клопотанням, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2025 до ЧЧ ВИ №4 Краматорського РУН ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт о/у СКП відділу поліції №4 Краматорського РУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що в ході проведення заходів встановлено, що громадянин ОСОБА_6 на території м. Слов`янськ, Донецької області, здійснює збут психотропної речовини «PVP»

Також встановлено, що 17.02.2026 до ЧЧ ВП №4 Краматорського РУН ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт від слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ОСОБА_7 про те, що співробітниками СКП ВП №4 Краматорського РУН ГУНП в Донецькій області було отримано інформацію про те, що громадянин ОСОБА_6 , який мешкає на території м. Слов`янськ, Донецької області, займається незаконним збутом наркотичних засобів в місті Слов`янську, Донецької області. В ході проведення оперативних заходів було встановлено, що громадянин ОСОБА_6 на початку лютого 2026 року здійснив збут та продовжує здійснювати повторно збут наркотичного засобу «PVP» в м. Слов`янську.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянином ОСОБА_6 є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

18.02.2026 о 23 год. 31 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КІІК України. В ході проведення обшуку затриманої особи, який проводився поблизу буд. №33 по вул. Дніпровська, м. Слов`янськ, Донецької області, у затриманого було виявлено та вилучено купюру номіналом 200 (двісті) гривень. №ЯБ5092328, на якій за допомогою просвічування флуоресцентним ліхтарем виявлено свічення нехарактерне для грошової купюри гривні, яку було вилучено та поміщено до спеціального полімерного сейф-пакету PSP1227613 з пояснювальним написом та підписами учасників, а також мобільний телефон марки «Xiaomi» в корпусі білого кольору, який було вилучено та поміщено до спеціального полімерного сейф-пакету PSP2090248 з пояснювальним написом та підписами учасників.

Все вилучене визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий у клопотанні вказує, що вищевказані предмети на підставі п. 3 ч. 2 ст. 167, ч. 1 ст. 98 КПК У країни можуть бути предметом кримінального правопорушення, являються речовими доказами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України. Крім цього, зазначені предмети будуть являтися об`єктами проведення судових експертиз.

Вказані вище речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, містять інформацію про спосіб вчинення злочину та його мотиви, тому на теперішній час у слідства є достатньо підстав вважати, що вилучене під час вказаних обшуків майно може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні.

Сукупність зібраних на даний доказів дають підстави для подальшого продовження досудового розслідування свідчать про те, що було вчинено кримінальне правопорушення такого ступеня тяжкості, що виправдовує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме перелічених вище речових доказів, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КІІК України, наявні підстави для накладення арешту у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

З урахуванням викладеного, з метою проведення подальших експертиз, збереження вилучених предметів та речей, які є речовими доказами у кримінальному провадження та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти арешт на вказане майно, оскільки в разі повернення його с достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може значно перешкодити кримінальному провадженню.

Арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з мстою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаного майна в якості доказу.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що майно, тимчасово вилучене майно містить відомості, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, слідчий просив задовольнити дане клопотання.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали клопотання про арешт майна та просили його задовольнити.

Особа, стосовно якої вирішується питання про арешт майна, ОСОБА_8 , у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти накладення арешту на вилучене майно не заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Дослідивши копії документів кримінального провадження, що додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КПК України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно із витягом з ЄРДР, 02.01.2025 до ЧЧ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт надійшов рапорт о/у СКП відділу поліції №4 Краматорського РУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , про те, що в ході проведення заходів встановлено, що громадянин ОСОБА_6 на території м. Слов`янськ, Донецької області, здійснює збут психотропної речовини «PVP» (ЄО 95 від 02.01.2026).

За даним фактом СД ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 03 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Постановою слідчого від 17 лютого 2026 року правову кваліфікацію у кримінальному провадженні, зареєстрованому за №0000012 від 03 січня 2026 року, змінено з ч. 1 ст. 307 КК України на ч.2 ст. 307 КК України.

Згідно із витягом з ЄРДР, 17.02.2026 до ЧЧ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт від слідчою СВ ВП №4 Краматорського РУП ОСОБА_7 про те, що співробітниками СКП ВП №4 Краматорського РУП ГУНП Донецькій області було отримано інформацію про те, що громадянин ОСОБА_6 , який мешкає на території м. Слов`янськ, Донецької області займається незаконним збутом наркотичних засобів в місті Слов`янську, Донецької області. В ході проведення оперативних заходів було встановлено, що громадянин ОСОБА_6 на початку лютого 2026 року здійснив збут та продовжує здійснювати повторно наркотичного засобу «PVP» в м. Слов`янську.

За даним фактом СД ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 17 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Постановою слідчого від 17 лютого 2026 року матеріали досудових розслідувань, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 03.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та за №0000320 від 17.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, об`єднані в одне провадження за № 0000012.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянином ОСОБА_6 є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

18.02.2026 о 23 год. 31 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КІІК України. В ході проведення обшуку затриманої особи, який проводився поблизу буд. №33 по вул. Дніпровська, м. Слов`янськ, Донецької області, у затриманого було виявлено та вилучено купюру номіналом 200 (двісті) гривень. №ЯБ5092328, на якій за допомогою просвічування флуоресцентним ліхтарем виявлено свічення нехарактерне для грошової купюри гривні, яку було вилучено та поміщено до спеціального полімерного сейф-пакету PSP1227613 з пояснювальним написом та підписами учасників, а також мобільний телефон марки «Xiaomi» в корпусі білого кольору, який було вилучено та поміщено до спеціального полімерного сейф-пакету PSP2090248 з пояснювальним написом та підписами учасників.

Все вилучене визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий у клопотанні обґрунтував необхідність накладення арешту потребою проведення подальших експертиз, збереження вилучених предметів та речей, які є речовими доказами у кримінальному провадження, та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому, оскільки в разі повернення його є достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може значно перешкодити кримінальному провадженню.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1, 11 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі майна.

Таким чином, арешт майна полягає в забороні права: 1) відчуження; 2) розпорядження; 3) користування майном.

Метою арешту є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачуваний, засуджений, треті особи.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Арешт купюри номіналом 200 (двісті) гривень, № ЯБ5092328, на якій за допомогою просвічування флуоресцентним ліхтарем виявлено свічення нехарактерне для грошової купюри гривні, а також мобільного телефону марки «Xiaomi» в корпусі білого кольору, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також використання вказаного майна в якості доказів.

Враховуючи дійсні обставини справи, а також те, що вищевказане вилучене майно, в даному кримінальному провадженні може містити відомості, які можуть бути використані як докази, в розумінні ст. 98 КПК України, фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та про необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 03 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучені в ході затримання ст. 208 КПК України від 18 лютого 2026 року предмети, а саме: на купюру номіналом 200 (двісті) гривень, № ЯБ5092328, на якій за допомогою просвічування флуоресцентним ліхтарем виявлено свічення нехарактерне для грошової купюри гривні, яку було вилучено та поміщено до спеціального полімерного сейф-пакету PSP1227613 з пояснювальним написом та підписами учасників, а також на мобільний телефон марки «Xiaomi» в корпусі білого кольору, який було вилучено та поміщено до спеціального полімерного сейф-пакету PSP2090248 з пояснювальним написом та підписами учасників.

Ухвала може бути оскаржена до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1