справа № 566/1863/25
провадження 1-кс/566/64/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

Слідчий суддя Млинівського районного суду ОСОБА_1 вивчивши матеріаликлопотання представника власника майна ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000367 від 27 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання, яке вмотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2025 року було накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «Volvo», моделі «С30», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , та встановлено тимчасову заборону, до скасування в установленому КПК України порядку, відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Зазначив, що транспортний засіб було вилучено 26.11.2025 року. 28.11.2025 проведено допити учасників ДТП, після чого в усній формі було повідомлено, що кримінальне провадженні підлягає закриттю, у зв`язку з чим автомобіль буде їй повернуто. Станом на лютий 2026 року за майже три місяці з моменту вилучення та понад два місяці з моменту накладення арешту на автомобіль, жодних слідчих дій не проведено, судові експертизи не призначені, власнику майна не повідомлено про підозру, вона не викликалася для участі в жодних слідчих діях. На підставі наведеного, просить скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді, оскільки відпала потреба у його подальшому застосуванні.

Проаналізувавши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2025 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно речові докази у кримінальному провадженні № 0000367 від 27.11.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме:

- автомобіль марки «Volvo», моделі «С30», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , встановивши тимчасову заборону, до скасування в установленому КПК України порядку, відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном;

- автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , яка на даний час проживає в АДРЕСА_3 , встановивши тимчасову заборону, до скасування в установленому КПК України порядку, відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Постановою слідчого С ВВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 24 лютого 2026 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000367 від 27 листопада 2025 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Вказаний правовий висновок сформулювала Об`єднана палата касаційного кримінального суду у складі Верховного суду в постанові від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22 та у постанові від 15 квітня 2024 року №554/2506/22.

За приписом ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, зважаючи на те, що кримінальне провадження постановою слідчого С ВВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 24 лютого 2024 року закрито, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно припинила свою дію, що також унеможливлює вирішення клопотання по суті, оскільки досудове розслідування завершено і відсутній предмет судового контролю, приходжу висновку про залишення клопотання без розгляду.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 1, 2, 132, 170-173, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника власника майна ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000367 від 27 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1