ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001034, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печора Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 23.06.2016 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна; звільнений 23.09.2024 умовно-достроково на невідбутий строк три роки дев`ять місяців дванадцять днів для проходження військової служби за контрактом, 19.12.2025 Дніпровським районним судом міста Запоріжжя за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк тримання під вартою з 24.10.2025 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 10:30 годині 31.08.2025 ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 2102-ІХ, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, строк якого продовжено Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.04.2025 за № 4356-ІХ, з 09 травня 2025 року строком ще на 90 діб, перебуваючи у палаті № 5 Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, ОСОБА_3 , з метою особистого збагачення таємно викрав у ОСОБА_6 тактичну барсетку через плече оливкового кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи складає 994 гривні 73 копійок, у вищевказаній сумці знаходились - грошові кошти у сумі 2 800 гривень, паспорт громадянина України, військовий квиток, посвідчення УБД та банківська картка «Ощад Банку» № НОМЕР_2 .

Крім цього, ОСОБА_3 прожовуючи реалізовувати єдиний умисел направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , здійснив оплату чотирма транзакціями з раніше викраденої банківської картки «Ощад Банку» № НОМЕР_2 на загальну суму 1431 гривні 76 копійок у магазині «Бочка», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 153 та у магазині «Аврора», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 4, а саме:

- 31.08.2025 о 12:01 здійснив операцію розрахунку у магазині «Бочка» на суму 389 гривень 06 копійок;

- 31.08.2025 о 12:04 здійснив операцію розрахунку у магазині «Бочка» на суму 278 гривень 65 копійок;

- 31.08.2025 о 12:05 здійснив операцію розрахунку у магазині «Бочка» на суму 296 гривень 65 копійок;

- 31.08.2025 о 12:11 здійснив операцію розрахунку у магазині «Аврора» на суму 467 гривень 40 копійок.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5226 гривень 49 копійок.

Після чого, ОСОБА_3 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.

Крім того, приблизно о 17:00 28.09.2025 ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 2102-ІХ, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, строк якого продовжено Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.04.2025 за № 4356-1Х, з 09 травня 2025 року строком ще на 90 діб, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , з метою особистого збагачення, таємно викрав мобільний телефон марки Redmi моделі 14С Midnight Black 4GB RAM 128 GB ROM, у корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи складає 4314 гривень 97 копійок.

Після чого, ОСОБА_3 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті, не оспорював та зазначив, що 31.08.2025 приблизно о 10:30 годині, перебуваючи у палаті № 5 Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, таємно викрав тактичну барсетку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 2 800 гривень, паспорт громадянина України, військовий квиток, посвідчення УБД та банківська картка «Ощад Банку». В подальшому він здійснив оплату чотирма транзакціями з раніше викраденої банківської картки «Ощад Банку» на загальну суму 1431 гривні 76 копійок у магазині «Бочка» та у магазині «Аврора».

Крім того, пояснив, що 28.09.2025 приблизно о 17:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрав мобільний телефон марки Redmi у корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_7 . Зазначив, що ставиться до свого вчинку негативно.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку. При цьому, судом було роз`яснено учасникам процесу про позбавлення їх права на оскарження даних обставин в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому діянь та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків - кримінальним правопорушенням заподіяна матеріальна шкода потерпілим, яка не відшкодована.

Суд також враховує особу ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, неповнолітніх дітей на його утриманні немає, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий за вчинення аналогічного корисливого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з цим, суд не вважає, що дослідженими у справі доказами підтверджене пом`якшуюча обставина щире каяття, про яке зазначено у обвинувальному акті. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_3 не демонстрував критичну оцінку своїй протиправній поведінці, та не зазначав про її протиправність, не виказував жаль та засудження своєї поведінки. Не вчиняв дій, направлених на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів (п. 2 ч. 1 ст. 67 КК України) та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України).

Так, згідно зі статтею 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Положення закону про судимість поширюються на весь строк відбування як основного, так і додаткового покарання, а у випадках, передбачених пунктами 5-9 ст. 89 КК України, пунктами 2-4 ч. 2 ст. 108 КК України, - і на певний строк після відбуття покарання.

При вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.

Як слідує з матеріалів цього кримінального провадження, ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України вчинив 31.08.2025 та 28.09.2025 після ухвалення вироку Комунарським районним судом міста Запоріжжя від 23.06.2016, яким його було засуджено, зокрема, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, а тому на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 має судимість за вчинення умисного злочину, а тому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є новим злочином, який ОСОБА_3 вчинив протягом строків погашення судимості, встановлених у статтях 89, 108 КК України, що утворює рецидив злочинів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, визнається вчинення злочину щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю або особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку, а також вчинення злочину щодо малолітньої дитини або у присутності дитини.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як умисна форма вини, відносно потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою похилого віку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке суд визнав доведеним, зазначав про наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину стосовно особи похилого віку, з огляду на вік потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день вчинення злочину стосовно нього.

Крім того, відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я категорію 60-75 років визначено похилим віком.

За наведених обставин наявні правові підстави для врахування передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставини - вчинення злочину стосовно особи похилого віку, яка обтяжує покарання.

Враховуючи викладене, а також обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він хоча і висловив негативне ставлення до свого вчинку та визнав вину, проте, не висловлював жалю з приводу вчиненого, шкоду потерпілим не відшкодував, тобто у повній мірі не усвідомив протиправність своєї поведінки, суд, з урахуванням думки прокурора, вважає, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років. На підставі частини першої статті 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 23.06.2016 року у справі № 333/3818/15-к за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_3 визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили. На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_3 строк тримання під вартою з 24.10.2025 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження у цій справі нові кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Дніпровським районним судом міста Запоріжжя від 19.12.2025.

Так, положеннями ст. 70 КК визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

В той же час, призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, має ряд особливостей, з урахуванням яких, загальний алгоритм призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК передбачає такі елементи: 1) одержання точних даних про покарання, призначене особі попереднім вироком/попередніми вироками та у разі відбуття призначеного покарання, точного визначення його відбутої частини; 2) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку, а якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то призначення покарання за кожен злочин окремо; 3) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів; 4) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених попереднім та новим вироками; 5) зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попереднім вироком/попередніми вироками, якщо таке зарахування можливе.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України.

Для призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів мають значення саме призначені попередніми вироками засудженому покарання, а не їх відбуття, натомість відбуття покарання є визначальним при застосуванні судом положень ст. 71 КК та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Вказана правова позиція викладена у постанові ОПККС від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17 (провадження № 51-3600кмо20).

Враховуючи вище наведене, в даному випадку, суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, та вважає за можливе застосувати правило поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в межах даного кримінального провадження обвинуваченому запобіжний захід не обирався. В свою чергу, вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2025 продовжено ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Вирок суду набрав законної сили 20.01.2026. Таким чином, з 20.01.2026 ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2025.

На підставі ст. 72 КК України слід зарахувати в строк остаточного покарання, покарання, відбуте ОСОБА_3 за вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2025.

Цивільні позови потерпілими не заявлялися.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів (висновок експерта № 121 від 06.10.2025, судова товарознавча експертиза - висновок експерта № 128 від 21.10.2025) у сумі 724,08 гривень.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2025, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 02.03.2026.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк остаточного покарання, покарання, відбуте ОСОБА_3 за вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 724,08 гривень.

Речові докази: сумку коричневого кольору (олива), яку було упаковано до спец. пакету PSP 3309633, передану до камери схову речових доказів ВП № 1 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області - передати за належністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; оптичні DVD-R диски з відеозаписом з магазину «Бочка», з магазину «Аврора», з Повного Товариства «Ломбард Компроміс» Нікітіч Н.В. і Компанія», оптичний диск у паперовому конверті з написом «1034», який було вилучено у приміщенні «Ощадбанк», долучені до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон Redmi моделі 14С Midnight Black 4GB RAM 128 GB ROM, у корпусі чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України судом проголошено резолютивну частину вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам судового провадження, які присутні у судовому засіданні.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1