Справа № 636/7427/25
Провадження 1-кп/636/842/26
ВИРОК

Іменем України

13.02.2026 м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження № 0000004 від 01.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, освіта середня технічна, неодружений, дітей не має, не працює, інвалідності не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України такого, що судимості не має

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в :

31 грудня 2024 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_4 реалізуючи свій заздалегідь виниклий умисел, направлений на незаконну порубку деревини в лісомасивах селища Малинівка Чугуївського району Харківської області, прийшов до кварталу № 50 виділу № 10 урочища «Малинівський Бір» Малинівського лісництва, філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України», попередньо взявши з собою ручну пилу та господарчу сокиру. Надалі, ОСОБА_4 , знаходячись у кварталі № 50 виділі № 10 урочища «Малинівський Бір» Малинівського лісництва, філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України», що розташований у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Малинівський», який розміщується на землях Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, та відповідно до ст. З Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 26.12.1992., належить до природно створеної території заповідного фонду, яка підлягає державній охороні - здійснив порушення вимог ст. 30 вищевказаного закону, а також ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України від 21.01.1994, ст. ст. 5,12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 26.01.1991, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, впевнившись, що його дії будуть непомічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу до території заказника, за допомогою вище вказаної ручної пили та господарчої сокири, яку заздалегідь приніс із собою, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, здійснив незаконну порубку двох дерев породи «сосна звичайна» (сироростуча), з них одне дерево діаметром пня 8 см., друге дерево діаметром пня 7 см., однак в подальшому був помічений співробітником поліції.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №516/626 від 18.04.2025 - ОСОБА_4 заподіяв матеріальної шкоди державі, в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на суму 14 314,62 (чотирнадцять тисяч триста чотирнадцять гривень 62 копійки).

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив, що у першій половині дня 31 грудня 2024 року, з метою порубки деревини (сосни), прибув до лесомасиву селища Малинівка Чугуївського району, попередньо взяв з собою ручну пилу та сокиру. Розуміючи, що його дії є незаконними, маючи вільний доступ до заказника, шляхом спилювання здійснив порубку двох дерев сосни, в подальшому його дії були помічені співробітниками поліції.

У вчиненому щиро кається, виражає осуд своєї поведінки, зробив відповідні висновки.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілого Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив провести судовий розгляд без участі представника потерпілого, обвинувачення підтримує, міру покарання просить визначити на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позиції не викликає сумнівів. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються вирішення долі речових доказів, судових витрат та заходів забезпечення кримінального провадження. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії:

- за ч. 3 ст. 246 КК України, а саме: незаконна порубка дерев вчинена на території природно-заповідного фонду.

В судових дебатах прокурор вважав вину ОСОБА_4 у скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України повністю доведеною. Просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 246 КК України та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі, На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання із встановленням іспитового терміну на 1 рік.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає, вчинення кримінального правопорушення з використання умов воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не одружений, дітей не має, не працевлаштований, інвалідності не має, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, зареєстрованого місця проживання немає , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується задовільно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, з дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує фактичні обставини кримінального провадження, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та обтяжує покарання, беручи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який не працевлаштований, вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 246 КК України та обрати вид покарання обмеження волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Для призначення такого виду покарання відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України перешкод не має.

Однак, з урахування даних про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, враховуючи конкретні обставини справи, відношення до вчиненого та прагнення обвинуваченого стати на шлях виправлення, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з встановлення мінімального іспитового строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України.

Об`єктивні обставини, які б давали підстави для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого при призначенні йому покарання у вигляді обмеження волі з випробовуванням зі встановленням іспитового строку відсутні.

Застосування інституту звільнення від відбування покарання, має бути індивідуальним щодо кожної особи та на думку суду не зашкодить реалізації цілей покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередженню скоєння ним нових злочинів.

У той же час, з метою контролю за поведінкою засудженого, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 та пункту 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової економічної експертизи №516/626 від 18.04.2025 у розмірі 21204 (двадцять одна тисяча двісті чотири) гривні) 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївський міський суд Харківської області від 03.01.2025 (справа № 636/1/25) на вилучені під час проведення огляду місця події від 31.12.2024: 4 верхівки сосни звичайної сироростучої (діаметр пнів, які знаходяться поряд: 8 см, 7 см.); ручну пилу по деревині довжиною 51 см, довжина робочої частини 42 см; господарчу сокиру з дерев`яною рукояткою, довжина робочої частини 14 см.

Речовий доказ: чотири верхівки сосни звичайної сироростучої, які відповідно до постанови про визнання речових доказів від 01.01.2025, передано на відповідальне зберігання ДП «Ліси України» вважати повернутими за належністю ДП «Ліси України».

Речові докази: ручну пилу по деревині довжиною 51 см, довжина робочої частини 42 см; господарчу сокиру з дерев`яною рукояткою, довжина робочої частини 14 см, які відповідно до постанови про визнання речових доказів від 01.01.2025 передані до камери схову Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: суддя ОСОБА_1