Справа № 487/1161/26
Провадження № 1-кп/487/452/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , провівши в м. Миколаєві відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000172 від 19.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2026 в провадження суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки у нього не зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на потерпілих та свідків. Обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник в судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання під вартою посилаючись на необґрунтованість клопотання та просив обрати альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання під вартою посилаючись на необґрунтованість клопотання та підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 25.09.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2026 (включно) та визначено розмір застави 242240,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 22.12.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2026 (включно) з можливістю внесення застави.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08.01.2026 ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 22.12.2025 залишено без змін.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні, зокрема, тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України за яке передбачене покарання у вигляді до семи років позбавлення волі.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останній перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на потерпілих та свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Так, суд вважає, що характер кримінальних правопорушень, які ставляться у провину обвинуваченого, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вони обвинувачується та те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченій не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують вище зазначені ризики.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням позиції сторони обвинувачення, конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без змін розміру застави визначеного ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.12.2025, який достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби судового провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Таким чином клопотання сторони обвинувачення, щодо продовження дії запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, який здійснює судовий розгляд, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі, у зв`язку з розглядом справи в суді.

Враховуючи те, що участь обвинуваченого згідно ст. 318 КПК України при розгляді справи є обов`язковою, з метою дотримання строків розгляду справи та прав самого обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченого слід тимчасово залишити у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження в суді.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 178, 183, 217, 372, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів до 18.04.2026 (включно).

Роз`яснити учасникам провадження, зокрема, обвинуваченому, що продовження строку тримання його під вартою не скасовує визначений у даному провадженні ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 25.09.2025 розмір застави у розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., за умови внесення якої ОСОБА_5 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування зі потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків обвинуваченого з явки за першою вимогою суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» МЮ України для участі останнього у розгляду кримінального провадження внесеному в ЄРДР за № 0000172 від 19.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.1 ст.263 КК України

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» МЮ України для виконання та відома.

Копію ухвали направити начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Суддя: ОСОБА_1