Справа № 738/1509/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/359/26
Категорія - - ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000102 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Київ, мешканець АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку, освіта середня-спеціальна, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.1 ст.307 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ч.2 ст.307 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 21 січня 2026 року.

У строк відбування покарання ОСОБА_8 , відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк його попереднього ув`язнення з 05 червня 2025 року по 20 січня 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 5348,40 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , у невстановлений час та у невстановленому місці, діючи умисно, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, Постанови КМУ від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», з метою подальшого незаконного збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, у невстановлений спосіб, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), який в подальшому до 07.05.2025 незаконно зберігав при собі з метою збуту.

07 травня 2025 року, близько 17 год 12 хв, ОСОБА_8 , знаходячись на території господарства АДРЕСА_1 , з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, умисно, незаконно збув за 200 грн ОСОБА_10 , який був залучений для проведення оперативної закупки в якості покупця, дві таблетки білого кольору в двох фрагментах офольгованого блістерного упакування, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/6562-НЗПРАП від 09.05.2025 містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,043 г.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженим Постановою КМУ від 06.05.2000 №770, метадон (фенадон) віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця ІІ, список № 1).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , у невстановлений час та у невстановленому місці, діючи умисно, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, Постанови КМУ від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», з метою подальшого незаконного збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, в невстановлений спосіб, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, який в подальшому до 04.06.2025 незаконно зберігав при собі з метою збуту.

04 червня 2025 року, близько 18:30 год, ОСОБА_8 , знаходячись в будинку господарства АДРЕСА_1 , з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, повторно, умисно, незаконно збув за 200 грн ОСОБА_10 , який був залучений для проведення оперативної закупки в якості покупця, речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/7934-НЗПРАП від 05.06.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину, становить 1,106 г.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженим Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770, канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця ІІ, список № 1).

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити відносно нього кримінальне провадження, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді й вичерпанням можливості їх отримати. В обґрунтування скарги посилається на недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Апелянт зазначає про провокацію з боку правоохоронних органів, а також ОСОБА_10 , які спонукали його до продажу наркотичних засобів. Вказав на недопустимість доказів - протоколів НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 07.05.2025, протоколу добровільної видачі від 07.05.2025 та 04.06.2025. Зазначив, що місцевим судом йому було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Крім того, обвинувачений посилається на суворість призначеного йому покарання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з огляду на таке.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України визнав частково. Показав, що він перебуває на програмі для лікування наркозалежних людей та отримує метадон. З ОСОБА_10 його познайомили спільні знайомі. Останній представився військовослужбовцем та повідомив, що його побратим знаходиться у лікарні, йому ампутували ногу. Просив для нього продати таблетки метадону, на що ОСОБА_8 погодився через життєві обставини. Він сам ОСОБА_10 не телефонував та не пропонував купити метадон. Дійсно 07 травня 2025 продав останньому дві таблетки метадону за 200 грн. Що стосується продажу канабісу 04 червня 2025 року, то він не мав на меті його продавати. Обвинувачений безкоштовно надав ОСОБА_10 для вживання рослини коноплі.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим у вчиненні ним кримінальних правопорушень, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_13 показав, що 07 травня 2025 року він був залучений в якості понятого для проведення слідчої дії. В його присутності оглядалися грошові кошти в сумі 800 грн, були переписані номери та серії купюр. Дані кошти працівниками поліції були передані покупцеві. Всі дії фіксувалися на камеру. Передача коштів відбувалася у селищі Макошине Корюківського району, по вул. Центральна. Кошти були номіналом 500, 200 та 100 гривень. Коли покупець повернувся за 30-40 хвилин то повідомив, що придбав у ОСОБА_8 за 200 грн наркотичні засоби. Покупця звали ОСОБА_10 04 червня 2025 року ОСОБА_13 також був залучений в якості понятого під час закупки наркотичних засобів. В його присутності оглядалися грошові кошти в сумі 800 грн, номіналом 200, 100 та 50 гривень. Покупець ( ОСОБА_10 ) пішов до ОСОБА_8 . Коли повернувся, то повідомив, що за 200 грн придбав у останнього канабіс і повернув 600 грн.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні місцевого суду показав, що він був залучений працівниками поліції в якості понятого під час закупки наркотичних засобів. При ньому були вручені невідомому молодому чоловікові грошові кошти для їх закупки. Також в його присутності оглядалися придбані молодим чоловіком наркотичні засоби. Обставини вказаних подій пам`ятає погано через похилий вік.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що вона співмешкала з обвинуваченим. Після того, як вони почали проживати разом, їй стало відомо, що ОСОБА_8 здійснює реалізацію метадону, який він отримує як наркозалежна особа в Менській лікарні. Щодо реалізації канабісу, то їй про це нічого відомо не було. Обвинувачений їй безпосередньо не говорив про те, що він продає наркотичні засоби, вона здогадалася сама. 07 травня 2025 року вона з ОСОБА_8 їздила в Менську лікарню, де останній отримав таблетки метадону, після чого вони повернулися в сел. Макошине. По приїзду додому вона чула як обвинувачений говорив з кимось по телефону та домовлявся про зустріч. 04.06.2025 ОСОБА_15 перебувала вдома. До них прийшов знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_16 . Вона з ним привіталася і пішла з дому по справах, а ОСОБА_16 залишився з ОСОБА_8 .

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 показав, що він був залучений працівниками поліції для здійснення оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_8 . З останнім його познайомили спільні друзі. При знайомстві він представився військовослужбовцем. Вони обмінялися номерами телефонів, стали спілкуватися. Згодом він дізнався що ОСОБА_8 продає наркотичні засоби. Про це він повідомив працівників поліції і вони його залучили для оперативних закупок. Перший раз, у травні 2025 року. Під час оперативної закупки, працівники поліції дали йому 800 грн і він пішов до домоволодіння, де мешкає обвинувачений, та придбав у останнього дві таблетки метадону. Йому відомо, що дані таблетки ОСОБА_8 отримував в лікарні. Придбаний метадон він добровільно видав працівникам поліції та повернув 600 грн, які лишилися в нього. Вдруге, в червні 2025 року, працівники поліції для оперативної закупки надали йому 800 грн. Він пішов додому до обвинуваченого та придбав у останнього за 200 грн коноплі. Придбану коноплю він видав працівникам поліції та повернув 600 грн. Під час даних слідчих дій велася відеофіксація, заповнювалися протоколи.

Окрім показань свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- рапортами оперуповноваженого СКП ВП № 1 (м. Мена) Корюківського ВП ГУНП в Чернігівській області від 02.04.2025 з яких убачається, що отримано інформацію про зайняття особою ОСОБА_17 збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів на території Менської громади Корюківського району Чернігівської області (т.1, а.к.п.79,167);

- протоколом огляду грошей, цінностей та іншого майна від 07.05.2025 з додатком, згідно якого слідчим були оглянуті грошові кошти в сумі 800 гривень, купюрами номіналом 500 грн, 200 грн, 100 грн. Зафіксовані їх серії та номери (т.1, а.к.п.94-95);

- протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 07.05.2025, згідно з яким було оглянуто оперативного покупця ОСОБА_10 та для здійснення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_8 . ОСОБА_10 були вручені кошти в сумі 800 грн (т.1, а.к.п.96);

- заявою від 07.05.2025, згідно з якою ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції дві таблетки метадону, які він придбав у ОСОБА_8 за 200 грн, а також 600 грн, які залишилися як решта після купівлі метадону (т.1, а.к.п.97);

- протоколом огляду речей від 07.05.2025, відповідно до якого було виявлено та оглянуто дві таблетки білого кольору в блістерній упаковці та грошові кошти купюрами номіналом 500 грн та 100 грн. В ході проведення огляду дані таблетки та купюри були вилучені та поміщені до спеціальних пакетів (т.1, а.к.п.98-100);

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 08.05.2025, зміст якого відображає результат проведення негласної слідчої дії, в ході проведення якої була отримана інформація про обставини, за яких ОСОБА_8 здійснив реалізацію ОСОБА_10 двох таблеток білого кольору в блістерній упаковці за грошові кошти в сумі 200 грн у селищі Макошине Корюківського району (т.1, а.к.п.101-102);

- висновком експерта № СЕ-19/125-25/6562-НЗПРАП від 09.05.2025, з якого вбачається, що надані на експертизу дві таблетки білого кольору в двох фрагментах офольгованого блістерного упакування містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) становить 0,043 г (т.1, а.к.п.107-111);

- протоколом огляду грошей, цінностей та іншого майна від 07.05.2025 з додатком, згідно з яким, слідчим були оглянуті грошові кошти в сумі 800 гривень, купюрами номіналом 200 грн, 100 грн, 50 грн. Зафіксовані їх серії та номери (т.1, а.к.п.119-122);

- протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 04.06.2025, відповідно до якого було оглянуто оперативного покупця ОСОБА_10 та для здійснення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_8 . ОСОБА_10 були вручені кошти в сумі 800 грн (т.1, а.к.п.123);

- заявою від 04.06.2025, згідно з якою ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції наркотичну речовину - канабіс, яку він придбав у ОСОБА_8 за 200 грн, а також 600 грн, які залишилися як решта після купівлі наркотичного засобу (т.1, а.к.п.124);

- протоколом огляду речі від 04.06.2025, відповідно до якого було виявлено та оглянуто суху, подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору та грошові кошти купюрами номіналом 200 грн, 100 грн, 50 грн. В ході проведення огляду дана суха, подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору та купюри були вилучені та поміщені до спеціальних пакетів. (т.1, а.к.п.125-127);

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 05.06.2025, згідно з яким в ході проведення НС(Р)Д була отримана інформація про обставини, за яких ОСОБА_8 здійснив реалізацію ОСОБА_10 наркотичного засобу за грошові кошти в сумі 200 грн у селищі Макошине Корюківського району (т.1, а.к.п.128-129);

- висновком експерта № СЕ-19/125-25/7934-НЗПРАП від 05.06.2025, згідно з яким, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, становить 1,106 г (т.1, а.к.п.142-145);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії з додатками до нього від 18.06.2025, відповідно до якого, в ході проведення НС(Р)Д була отримана інформація шляхом здійснення зняття з електронних комунікаційних мереж, послугами яких користується ОСОБА_8 , як користувач кінцевого обладнання споживача комунікаційних послуг (мобільний телефон) з абонентським номером НОМЕР_1 в період з 11.04.25 по 11.06.2025 (т.1, а.к.п.150-154);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2025, за участі свідка ОСОБА_15 , в ході якого остання пояснила, що їй відомо, що її співмешканець ОСОБА_8 продає наркотичні засоби, які отримує по програмі для наркозалежних в Менській лікарні. Так, 07.05.2025 вона з ним їздила в м. Мена, де обвинувачений пішов у лікарню та отримав таблетки з наркотичним вмістом, після чого вони повернулися в сел. Макошине. Того ж дня до ОСОБА_8 приходив знайомий на ім`я ОСОБА_16 . Про що вони розмовляли, їй не відомо, але зрозуміла, що обвинувачений продав йому таблетки. 04.06.2025 вона також з ОСОБА_8 їздила в м. Мена де останній отримав в лікарні таблетки метадону. Коли повернулися в сел. Макошине, до них додому приходив знайомий на ім`я ОСОБА_16 . Вони з обвинуваченим поспілкувалися деякий час та розійшлися. Згодом приїхали працівники поліції (т.1, а.к.п.155-158);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії з додатками до нього від 18.06.2025, відповідно до якого в ході проведення НС(Р)Д була отримана інформація, що відображає момент продажу ОСОБА_8 . ОСОБА_10 двох таблеток метадону за 200 грн та інформація, що відображає момент продажу обвинуваченим ОСОБА_10 згортку із зеленою речовиною рослинного походження, яка схожа на наркотичну речовину «канабіс» за 200 грн (т.1, а.к.п.159-164).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу недоведеності вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, є безпідставними та спростовуються наступним.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №688/788/15, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16, від 21.01.2020 у справі №754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17).

Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні збуту канабісу, у своїх показаннях ним не заперечується факт продажу таблеток метадону ОСОБА_10 , як він зазначав, лише через життєві обставини, які у нього склалися.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 , який був залучений для конфіденційного співробітництва, останній під час спілкування з обвинуваченим дізнався, що той здійснює реалізацію наркотичних речовин. Він двічі купував у ОСОБА_8 в рамках оперативної закупки наркотичні речовини за узгоджену суму.

Свідок ОСОБА_15 в своїх показаннях зазначила, що під час спільного проживання з ОСОБА_8 їй стало відомо, що обвинувачений продає таблетки з наркотичним вмістом, які отримує в лікарні по програмі для наркозалежних.

Колегія суддів вважає, що показання вищевказаних свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з даними висновків експертиз, згідно з якими слідує, що надані на дослідження речовини є метадоном (фенадоном) та канабісом, та з протоколами про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, які відображають момент придбання ОСОБА_10 метадону та канабісу у ОСОБА_8 , які детально досліджені в їх сукупності, та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Колегія суддів не вбачає підстав не довіряти показанням цих осіб, які не перебували з обвинуваченим у неприязних стосунках і причини обмовляти його у них відсутні.

Твердження ОСОБА_8 про те, що він не здійснював продаж наркотичних засобів на постійній основі, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , протоколом відтворення обстановки та обставин події, проведеного з участю свідка ОСОБА_15 , де остання вказувала, що їй відомо, що ОСОБА_8 реалізує наркотики, які отримує в лікарні для лікування наркотичної залежності; а також протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, з яких слідує, що ОСОБА_8 телефонували невстановлені особи та домовлялися, щодо придбання таблеток метадону.

Позиція обвинуваченого з приводу наявності ознак провокації злочину зі сторони правоохоронних органів щодо нього, є безпідставною, з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини зазначав, що коли сторона захисту висуває версію провокації, необхідно встановити, чи був би злочин вчинений без втручання органів влади. Підбурювання стається, коли відповідні агенти - співробітники сил правопорядку або особи, що діють за їхніми інструкціями, не обмежуються лише розслідуванням злочинної діяльності у переважно пасивній манері, а справляють такий вплив на особу, що спонукає її до вчинення злочину, який інакше не був би вчинений, з метою уможливити викриття злочину, отримання доказів і пред`явлення обвинувачення.

При вирішенні цього питання суди мають брати до уваги більш широке коло обставин, ніж поведінка та висловлювання учасників безпосередньо під час події, яку захист вважає наслідком провокації, а обвинувачення - допустимим методом розслідування. Характер тиску або іншого способу підбурити особу до вчинення злочину є лише одним з факторів, який має значення в цьому контексті.

Визначаючи, чи було розслідування «переважно пасивним», необхідно також дослідити причини, які стали підставою негласної операції, та поведінку органів влади при її проведенні.

Будь-яка попередня інформація про наявний злочинний намір має давати можливість її перевірити, й органи влади мають бути здатні у будь-який час довести, що вони мали достатні підстави для проведення негласної операції.

ЄСПЛ також підкреслював необхідність чіткої процедури санкціонування таких заходів розслідування, а також належного контролю над їх здійсненням, і визнавав порушення статті 6 Конвенції, якщо рішення про дозвіл на проведення операції містило дуже мало інформації щодо підстав її проведення.

Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів ЄСПЛ виробив ряд критеріїв, такі як: a) змістовний критерій, b) процесуальний критерій.

При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

У своєму рішенні «Банніков проти Росії» на обґрунтування факту порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод ЄСПЛ посилається на своє рішення «Худобін проти Російської Федерації», «Тейшейро де Кастро проти Португалії», однак зміст цих рішень зводиться до вислову «не було б скоєно, як би не було спровоковано».

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема у справах «Банніков проти Російської Федерації» від 04.11.2010, «Веселов та інші проти Російської Федерації» від 02.10.2010 року, «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008, застосування особливих методів ведення слідства, зокрема, агентурних методів, саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний вказаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу схильності особи до вчинення злочину.

Отже, будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що здатна бути перевіреною, а державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , воно не містить ознак притаманних провокації злочину правоохоронними органами, а саме - спонукання працівниками поліції обвинуваченого до вчинення збуту наркотичних засобів. Навпаки, дослідженими судом першої інстанції доказами встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 збував наркотичні засоби.

На переконання колегії суддів, у даному випадку все ж таки мала місце протиправна, незаконна діяльність самого ОСОБА_8 , який усвідомлював свої дії, мав можливість відмовитися від них, але все ж здійснив незаконний збут наркотичних засобів з власної волі.

У колегії суддів відсутні жодні підстави вважати, що кримінальні правопорушення було спровоковано працівниками поліції, чи обвинуваченого спонукали до їх вчинення, чи були зацікавлені працівники поліції, тобто, що за інших обставин ці злочини ним би не були вчинені, оскільки сам обвинувачений не оспорює факт того, що він є наркозалежною особою, проходить лікування та отримує за Програмою ЗПТ в лікарні метадон, а також - факт передачі ним в зазначених в обвинувальному акті місцях і часі ОСОБА_10 таблеток метадону.

Працівники правоохоронних органів здійснювали спостереження та документування злочинної діяльності обвинуваченого.

Використання ж агентурних методів ведення слідства, в даному випадку залучення покупця, не порушує право на справедливий судовий розгляд чи в цілому права людини й основоположні свободи, про що зазначає практика ЄСПЛ.

Відповідно до вимог п.1 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», в тому числі ч.3 ст.271 КПК України, згідно якої під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку саме насильством, погрозами, шантажем.

Відтак, доводи апеляційної скарги сторони захисту про провокацію цього кримінального правопорушення, є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що перед проведенням контролю за вчиненням злочину працівники правоохоронного органу володіли достатнім обсягом інформації про причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінальних правопорушень, вступили у злочин на етапі його підготовки та вчинення, а поведінка ОСОБА_10 , який був залучений для проведення оперативної закупки в якості покупця, не є активною та не спрямована на спонукання обвинуваченого до збуту наркотичних засобів.

Надаючи оцінку позиції обвинуваченого щодо недопустимості таких доказів, як протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що 07.05.2025 та 04.06.2025 оперуповноваженим Корюківського районного відділу поліції було проведено негласні слідчі (розшукові) дії - контроль за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупки наркотичного засобу. За результатами проведення вказаних НСРД отримано аудіо та відеоматеріали про протиправні дії ОСОБА_8 щодо збуту ним наркотичних речовин.

Негласні слідчі (розшукові) дії - аудіо-, відеоконтроль особи, здійснювалися оперуповноваженим Корюківського РВП ОСОБА_18 , на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду.

На переконання колегії суддів, одним із основних доказів у цьому кримінальному провадженні є матеріали НСРД, які були проведені у встановленому законом порядку. У даному випадку проведення НСРД мало комплексний характер, у достатньому об`ємі та з дотриманням вимог закону щодо наявності правових підстав для проведення НСРД відносно ОСОБА_8 .

Вказане свідчить про те, що фактичні дані, які містяться в протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупки від 05.06.2025 та від 18.06.2025, були отримані органом досудового слідства у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, без істотних порушень його вимог та Конституції України, а тому, згідно з положеннями ч.1 ст.86 КПК України, є допустимими доказами.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, та за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких підстав, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог за обставин, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Згідно з положеннями ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєних кримінальних правопорушень; дані про його особу, який в силу ст.89 КК України не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, його вік, сімейний та майновий стан; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2026 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4