Номер провадження: 11-кп/813/1751/26
Справа № 508/1043/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , проаналізувавши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 24.02.2026, якою було залишено без задоволення клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України в межах к/п №0000030 від 10.03.2020

установив:

Вищезазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції під час судового розгляду к/п №0000030 від 10.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України було залишено без задоволення клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про скасування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Згодом, 10.03.2026 захисником ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , через підсистему «Електронний суд» було подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій останній, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та звільнити ОСОБА_4 з-під варти та зобов`язати його невідкладно, але не пізніше 48 годин з моменту звільнення з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Вимогами ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами 1-ої інстанції та не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

В свою чергу, аналіз приписів абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України дає підстави стверджувати про те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Не містять застереження стосовно можливості апеляційного оскарження ухвали суду за результатами розгляду клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації також положення ст. 616 КПК України, якими врегульовано питання розгляду клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

На підставі аналізу матеріалів, долучених до апеляційної скарги, вбачається, що Пересипським районним судом м. Одеси під час судового розгляду к/п №0000030 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України було постановлено ухвалу від 24.02.2026, якою було залишено без задоволення клопотання сторони обвинувачення про скасування застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

З урахуванням вищевикладених положень кримінального процесуального закону, суддя-доповідач доходить переконання про те, що вищезазначена ухвала місцевого суду від 24.02.2026 про залишення без задоволення клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , постановлена під час судового розгляду кримінального провадження, не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 оскаржує ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то вважаю, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та повернути її апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 335, 350, 370, 392, 399, 419, 532, 615 КПК України, суддя доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 24.02.2026, якою під час судового розгляду к/п №0000030 від 10.03.2020 було залишено без задоволення клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Копію ухвали разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2