Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кп/711/260/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за № 0001003 від 08.10.2025 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ст.340, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.2 ст.28 ч.3 ст.371, ч.2 ст.28 ч.2 ст.372, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Олександрівка Хустського району Закарпатської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Сміла Черкаської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , громадянки України, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с.Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , громадянки України, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Черкаси, проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , громадянки України, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 до Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001003 від 08.10.2025 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ст.340, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.2 ст.28 ч.3 ст.371, ч.2 ст.28 ч.2 ст.372, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, та стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_12 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підтримав. Мотивує тим, в Придніпровському районному суді м. Черкаси здійснюється розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001003 від 08.10.2025 (Справа 711/11102/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ст.340, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.2 ст.28 ч.3 ст.371, ч.2 ст.28 ч.2 ст.372, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 КК України. ОСОБА_7 , у сукупності обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ст.340, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.2 ст.28 ч.3 ст.371, ч.2 ст.28 ч.2 ст.372, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України. Обвинувачення ОСОБА_7 обґрунтовується доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: 1. Показаннями потерпілого ОСОБА_13 (у порядку ст. 615 КПК України), які спростовують будь-яку їх причетність до масових заворушень, слідчим експериментом за участі ОСОБА_13 ; 2. Показаннями свідків на яких прямо вказують потерпілий ОСОБА_13 , як свідків їх алібі, слідчими експериментами деяких з них. 3. Відомостями операторів мобільного зв`язку щодо місцеперебування та контактів потерпілих, вихідними даними з цих відомостей. 4. Показання свідків колишніх слідчих правоохоронних органів Черкаської області у тому числі отриманими в порядку ст.615 КПК України, які надають викривальні покази та вказують про організацію та необхідність прийняття відповідних рішень без наявності достатніх підстав. 5. Висновком службового розслідування згідно, якого рішення про затримання громадян в ніч з 23 на 24.01.2014 у м.Черкаси в порядку ст.208 КПК України були прийняті з суттєвими порушеннями вимог ст.ст.208, 209 КПК України (відсутні час і місце фактичного затримання громадян). 6. Матеріалами вилученими у ході проведення тимчасових доступів до електронних поштових скриньок фігурантів у провадженні та протоколом огляду вилучених відомостей, згідно яких виявлено проекти (шаблони) повідомлень про підозри, що скеровувались на місця для подальшої фальсифікації та незаконного притягнення громадян до кримінальної відповідальності. 7. Протоколами оглядів журналів, книг, документації, телефонних з`єднань, згідно яких жодних документів, як матеріалів кримінальних проваджень не надходило в розпорядження правоохоронців на підтвердження підстав для повідомлень про підозру затриманим громадянам. 8. Протоколом огляду телекомунікаційних з`єднань працівників прокуратури та міліції, якими встановлено з`єднання, як між рядовими працівниками так і керівниками з працівниками апаратів, саме у час прийняття незаконних рішень; місця перебування фігурантів у період прийняття рішень. 9. Протоколом огляду, яким оглянуто матеріали кримінального провадження № 0000308 від 23.01.2014 в рамках якого незаконно затриманим особам 23-24.01.2014 повідомлено про підозри, ініційовано питання про обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та, які не містять жодних належних і допустимих доказів затриманих осіб до масових заворушень. 10. Протоколом огляду, яким оглянуто оригінал судової справи про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 із складанням стенограм аудіозаписів судових засідань, із змісту яких можна зробити висновок про повну непричетність затриманих осіб до інкримінованих їм кримінальних правопорушень. 11. Протоколом огляду телекомунікаційних з`єднань працівників БПС УМВС України в Черкаській області, матеріалів впізнань осіб за фотокартками та матеріалів, що їм передували, яким встановлено повну фальсифікацію таких впізнань затриманих осіб за фотокартками, якими начебто їх впізнано як учасників масових заворушень. 12. Показаннями працівників БПС УМВС про обставини участі у затриманні громадян, складенні рапортів, згідно яких встановлено обставини фальсифікації матеріалів, відсутності будь-яких рапортів про затримання визначених осіб, часу складання рапортів про подію масових заворушень та інші суттєві обставини. 13. Показаннями свідків Сокирка (начальник ЧЧ Соснівського РВ) та ОСОБА_14 ), згідно показань яких встановлено обставини доставляння затриманих та складення рапортів за фактом подій масових заворушень; показаннями інших працівників ЧЧ Соснівського РВ, згідно яких останні будь-яких рапортів про затримання не отримували, фактично були усунуті від виконання обов`язків вищими посадовими особами. 14. Показаннями працівників конвойної служби, які вказують про відсутність супроводжуючих документів щодо доставлених осіб з ОДА до Соснівського РВ, показаннями понятих під час затримання, висновками лінгвістичної експертизи. 15. Показаннями працівників відділу документообігу, які вказують на відсутність будь яких матеріалів кримінального провадження, а також фальсифікацію та реєстрацію вихідного номеру задніми числами. 16. Оглядом матеріалів медико-експертної справи № 09-27 на ОСОБА_7 , яка містить акти огляду останнього комісією МСЕК 11.06.2019, 27.08.2021 та 20.02.2025. 17. Висновком експерта № 31-100-2025, яким підтверджується необґрунтованість встановлення ОСОБА_7 II групи інвалідності. 18. Оглядом матеріалів пенсійної справи № на ОСОБА_7 , яка містить документи щодо нарахування та призначення йому пенсійних виплат, в т. ч. по інвалідності, а також про перерахунок пенсії. 19. Оглядом вмісту мобільного телефону марки «Redmi» 2209116AG, вилученому під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , у якому наявні відомості, що можуть свідчити про процесуальні ризики, а також фотографії дозвілля ОСОБА_7 , що ставлять під сумнів наявність у нього функціональних обмежень здоров`я. 20. Оглядом журналу обліку успішності слухачів спеціальної підготовки група № 11 Інституту спеціальної підготовки на 2019/2020 навчальний рік, з якого вбачається, що 10-11 червня 2019 року ОСОБА_7 не міг бути присутній під час його огляду комісією МСЕК у м. Черкаси, оскільки перебував на заняттях в Ненаціональній академії прокуратури в м. Києві. 21. Оглядом відомостей щодо руху коштів за поточним рахунком філії НОМЕР_1 Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», користувачем і власником якого є ОСОБА_7 . Відомостями підтверджено наявні в пенсійній справі розрахунки пенсійних виплат, які поступили на банківський рахунок ОСОБА_7 у відповідних сумах. 22. Оглядом з`єднань терміналу мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_7 . 23. Оглядом справи сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Черкаській області том № 34 за 2019 рік, з якої вбачається факт використання ОСОБА_7 завідомо неправдивого офіційного документа під час подання заяви про призначення йому пенсії. 24. Показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з яких вбачається, що останні будучи керівниками Черкаської окружної (до 2021 року - місцевої) прокуратури та безпосередніми керівниками ОСОБА_7 , які не пригадують, щоб ОСОБА_7 у період з кінця 2019 до квітня 2025 проходив якісь курси лікування, пов`язані з його травмою та інвалідністю у нього, про створення для нього спеціальних умов праці він не звертався. Рівень навантаження на ОСОБА_7 , як на прокурора був таким самим як і у решти працівників прокуратури, які працюють на одному з ним напрямку прокурорської діяльності. 25. Показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , з яких вбачається, що вони були викладачами Національної академії прокуратури України та проводили заняття у групі, до якої був включений ОСОБА_7 Ознайомившись з журналом обліку успішності слухачів спеціальної підготовки група № 11 Інституту спеціальної підготовки на 2019/2020 навчальний рік повідомили, що у разі відсутності навпроти прізвища слухача якої-небудь відмітки, така особа була присутня на занятті. 26. Показаннями свідка ОСОБА_21 , з яких вбачається, що вона будучи дружиною ОСОБА_7 з серпня 2018 по листопад 2019 року, знала що він отримав у 2008 чи 2009 році травму шийного відділу хребта, однак скарг на здоров`я за час їхнього спільного проживання не пригадує, так само як не пригадує використання ним якихось спеціальних обладнань. За час проживання вони відпочивали в горах, ОСОБА_7 підіймався на вершини Говерлу та ОСОБА_22 , в 2019 році відпочивали в Єгипті. Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1. Переховуватись від суду. Зважаючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки тяжких злочинів, маючи тісні зв`язки з правоохоронцями і кримінальним контингентом, високі знання у діяльності правоохоронних органів., використовуючи службові повноваження як прокурора може переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України, так і залишивши її межі. Такий ризик є цілком реальним, зокрема і враховуючи, що Україні оголошено воєнний стан, а ОСОБА_7 , як прокурор підпадає під дію нормативно-правових актів, які надають його право на бронювання від мобілізації. 2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оскільки на наразі судовий розгляд триває, існує ризик того, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які можуть перебувають у володінні третіх осіб, і значення яких важливе для цілей досудового розслідування кримінального провадження. Враховуючи, що ОСОБА_7 наразі працює в органах прокуратури Черкаської області вплив на третіх осіб з метою знищення, приховання або спотворення речей чи документів видається цілком реальним та достатньо переконливим. 3. Незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні. Згідно з ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Оскільки на наразі судовий розгляд триває, існує ризик того, що внаслідок впливу ОСОБА_7 (який тривалий час працював в органах досудового розслідування Черкаської області, а наразі працює в органах прокуратури Черкаської області, може мати достатній для цього рівень неформального впливу), чи інших не встановлених наразі учасників кримінального правопорушення, потерпілий, свідки чи експерти можуть змінити свої показання або в подальшому відмовитися від давання показань у суді. Такий ризик впливу обвинуваченого на свідків, експертів та потерпілого для зміни показань в майбутньому є достатньо переконливим. 4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки злочинів, у тому числі тяжких, за попередньою змовою групою осіб, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими учасниками злочину, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови з працівниками лікувальних закладів, правоохоронних органів). Крім цього, стороною обвинувачення здобуто низку доказів, які вказують на те, що ОСОБА_7 використовує свій статус працівника органу прокуратури та неформальний вплив, здобутий за час роботи в правоохоронних органах Черкаської області з метою перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема: - огляд вмісту інформації на жорсткому диску, вилученому під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а також висновок службового розслідування, затверджений начальником ГУПН в Черкаській області 01.05.2025. Встановлено, що ОСОБА_7 зберігав на своєму власному комп`ютері інформацію про кримінальні провадження (витяги з ЄРДР, копії матеріалів, довідки по ним), не будучи у них стороною (слідчим, процесуальним прокурором) стосовно подій в центральній частині м. Черкаси у січні 2014 року, в тому числі у яких ОСОБА_7 був фігурантом і за якими йому повідомлено про підозру 24.01.2025. Інформація з ЄРДР була здобута підозрюваним ОСОБА_7 шляхом використання службових можливостей його колишньої дружини ОСОБА_23 , у зв`язку з чим ініційовано притягнення її за цими фактами до адміністративної відповідальності, огляд вмісту мобільного телефону марки «Redmi» 2209116AG, вилученому під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , яким встановлено наступні обставини - наявність вхідного з`єднання 26.08.2021 о 16.08 годині з абонентом мобільного зв`язку НОМЕР_2 , який використовувався і на даний час використовується підозрюваною у цьому кримінальному провадженні - колишнім членом-експертом комісії МСЕК ОСОБА_9 , що свідчить про ймовірні зв`язки підозрюваного ОСОБА_7 з членами комісії МСЕК, якими йому необґрунтовано встановлено групу інвалідності; скріншот переписки з особою, підписаною як « ОСОБА_24 », з якого вбачається, що співрозмовники обговорюють виконання вимог ст. 290 КПК України; фотокопії супровідного листа ТУ ДБР в м. Києві та ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.11.2024 про надання тимчасового доступу до копій пенсійних справ, в т.ч. ОСОБА_7 . Оцінюючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, сторона обвинувачення вважає, що наявні докази, які обґрунтовують обвинувачення ОСОБА_7 , є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; вік та фізичний стан ОСОБА_7 дозволяє застосувати, щодо нього будь-який із запобіжних заходів; запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найлегшим серед інших, а покладені обов`язки на підозрюваного не зашкодять звичайному способу її життя і ніяким чином не обмежують її свободу в пересування на території України. З метою безперешкодного завершення судового розгляду у найкоротший строк, забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до суду є необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Без застосування цього запобіжного заходу з покладенням визначених вище обов`язків запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливо. Водночас внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , державі заподіяно шкоду у розмірі 580986,27 гривень, зважаючи на його тісні зв`язки з лікарськими закладами і правоохоронними органами Черкаської області. При цьому, особисте зобов`язання є найм`якішим запобіжним заходом, який все ж має убезпечити настання визначених ризиків, тому питання про застосування більш тяжкого запобіжного заходу буде ставитись у разі неналежної поведінки підозрюваної, переховування останньої від суду, а також, у разі не виконання обов`язків покладених судом. За вказаних обставин, просить суд застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно нього заперечив. Зазначив, що вважає вказане клопотання не обґрунтованим щодо необхідності застосування указаного запобіжного заходу, з наступних підстав. 1. Щодо відсутності доказів існування реальних ризиків, визначених ст. 177 КПК України. У клопотанні про застосування запобіжного заходу слідчим зазначено ряд ризиків можливої протиправної поведінки підозрюваного, зокрема. 1) Можливе переховування від суду. Даний ризик на думку обвинувача обґрунтований тим, що він підозрюється у вчиненні низки тяжких злочинів, має тісні зв`язки з правоохоронцями і кримінальним контингентом, високі знання у діяльності правоохоронних органів, використовуючи службові повноваження як прокурора може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, як на території України, так і залишивши її межі. На думку прокурора, такий ризик є цілком реальним, зокрема враховуючи те, що Україні наразі триває воєнний стан, а він, як прокурор, підпадає під дію нормативно-правових актів, які надають право на бронювання від мобілізації. Варто зауважити, що даний ризик не є обґрунтованим, оскільки будь-якого дозволу на виїзд за межі України в період військового стану, як прокурор не має. Крім того, на виконання раніше обраного запобіжного заходу, відповідно до ухвали Печорського районного суду міста Києва слідчого судді ОСОБА_25 від 03.02.2025, він здав свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон до Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС України, де вказаний документ зберігається до цього часу, про що свідчать копії ували та заяви про передачу паспорт, які він додає. Таким чином ніякої можливості виїхати за кордон чи переховуватись у він немає, тому вважає, що даний ризик є безпідставним. Разом з тим, бронювання у нього відсутнє з лютого місяця 2025 року, що підтверджується листом Черкаської обласної прокуратури, що також спростовує даний ризик, указаний прокурором. 2) Можливе знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На думку обвинувача такий ризик є реальним, оскільки він нібито можу знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які перебувають у володінні третіх осіб, і вони мають важливе значення для цілей кримінального провадження, а також нібито я маю вплив на третіх осіб з метою знищення, приховання або спотворення речей чи документів. Варто зауважити, що всі можливі слідчі та процесуальні дії, а також докази, які можна було зібрати щодо подій 2014 року, слідством вже проведено та отримано. Щодо підозри у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.190 та 358 КК України, то варто звернути увагу на те, що вся медична документація, яка стосується його лікування та обстежень вже також була вилучена раніше в оригіналах органом досудового розслідування. Жодних перешкод у вилученні вказаних документів він не чинив і не міг вчиняти, а навпаки сприяв розслідуванню. У зв`язку з цим, наразі будь-яким чином знищити, спотворити чи приховати документи, які вже тривалий час перебувають у розпорядженні слідства, та які досліджено комісією судово-медичних експертів, він об`єктивно не може та не хоче. Тому вважає, що даний ризик також є безпідставним. 3) Можливий незаконний вплив на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні. На думку прокурора даний ризик існує, оскільки він тривалий час працював в органах досудового розслідування Черкаської області та в органах прокуратури, і саме тому нібито він може мати достатній для цього неформальний вплив на невстановлених наразі учасників кримінального правопорушення, потерпілого, свідків чи експерта, які внаслідок цього можуть змінити свої показання або в подальшому відмовитися від давання показань у суді. Вважає, що існування зазначеного ризику є необґрунтованим та абстрактним. Сам факт роботи в слідчих підрозділах та органах прокуратури не може свідчити про будь-який незаконний вплив особи на інших учасників кримінального провадження. Докази, які б указували на те, що він якимось чином на когось впливав чи міг впливати, зокрема потерпілого, свідків, експертів у даному провадженні, матеріали, додані до клопотання не містять. Тому, можливість існування вказаного ризику на його переконання суд теж має сприймати критично. 4) Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку прокурора, даний ризик обґрунтований тим, що оскільки його обвинувачено у вчиненні низки злочинів, у тому числі тяжких, за попередньою змовою групою осіб, тому це нібито зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими учасниками злочину. Варто зауважити, що відомості, зазначені прокурором у клопотанні, зокрема щодо вилучених під час обшуку за місцем проживання предметів, не свідчать про наявність ризику будь-якого перешкоджання мною кримінальному провадженню. Крім того, сам факт наявності зафіксованого з`єднання по мобільному телефону, датованому ще за 26.08.2021 з абонентом мобільного зв`язку, який, за версією прокурора, використовувався іншою підозрюваною у цьому кримінальному провадженні, не свідчить про ймовірні зв`язки між ним та іншими членами комісії МСЕК, або ж про існування будь-якої змови. Варто зазначити, що він взагалі не був і не є знайомим, та не має жодних зав`язків із вказаними прокурором в обвинувальному акті членами медико-експертної комісії. Таким чином, з моменту погодження стосовно нього повідомлення про підозру процесуальним керівником, тобто з 24.01.2025, а в подальшому зміненої підозри від 24.09.2025 та скерування обвинувального акту до суду, він у повній мірі виконує покладені на нього обов`язки, передбачені ст.42 КПК України, з`являвся за всіма викликами слідства та прокурора, надавав показання та відповіді на ті питання, інформацією про які він володіє. Більше того, з моменту набуття статусу підозрюваного в січні 2025 року, систематично скеровував слідству та прокурору різноманітні звернення, клопотання, активно сприяв розслідуванню та цікавився його ходом, бажав брати участь в слідчих діях. Проте на його численні клопотання, від слідства та прокурора він отримував тільки відмови, які іноді були й не мотивовані. Так, згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше. Щодо міцності соціальних зав`язків, то варто зауважити, що він тривалий час проживаю за однією й тією ж адресою, яка збігається з місцем реєстрації. Наразі, на жаль, розлучений, оскільки внаслідок порушеного щодо нього кримінального переслідування, стосунки з дружиною суттєво погіршились, що призвело до прийняття ними рішення про розлучення ще в травні 2025 року. Разом з тим, на даний час він проживає разом з непрацездатними батьками, які є пенсіонерами, і останні потребують постійної допомоги по дому. Також у нього є домашній улюбленець - собака, який проживає з ним в квартирі протягом останніх 7 років. Про дані відомості його особистого життя, прокурору достовірно відомо з матеріалів кримінального провадження. Також, згідно наявної у прокурора інформації, зокрема, щодо трафіків його мобільного телефону, обвинувачеві також відомо, що він досить рідко виїжджає за межі міста Черкаси. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання. Щодо наявності у нього позитивної репутації, то варто зауважити, що він протягом останніх майже 6 років сумлінно працював на посаді прокурора в м.Черкаси. Неодноразово заохочувався подяками за місцем роботи та характеризується колегами виключно з позитивної сторони. Також, він є учасником бойових дій на сході України, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», згідно указу від 17.02.2016 № 53/2016. Орган досудового розслідування та процесуальний прокурор під час слідства неодноразово витребовували в Черкаській обласній прокуратурі інформацію, яка його характеризує, в тому числі й його репутацію в колективі, результати роботи тощо. Зазначена інформація, на його думку, є виключно позитивною, проте не зрозуміло чому прокурор наразі не долучає її до даного клопотання. Крім того, його позитивно характеризують у своїх допитах свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Крім того, вже тривалий час систематично та добровільно він передає власні грошові кошти через Черкаську обласну прокуратуру в якості волонтерської допомоги на різноманітні закупівлі для забезпечення потреб Збройних сил України. Щодо дотримання умов застосованих запобіжних заходів, то просить суд звернути увагу на те, що стосовно нього раніше в рамках цього ж кримінального провадження обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до ухвал Печорського районного суду міста Києва слідчої судді ОСОБА_25 від 03.02.2025 та слідчого судді ОСОБА_26 від 26.09.2025, який ним жодного разу порушено не було. Також, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що було передано на зберігання до відповідного органу, до цього час зберігається там, при тому в нього були всі підстави та можливості його отримати назад, оскільки термін дії обов`язків по раніше обраному запобіжному заходу закінчився. Однак він цього не робив, щоб у слідства та прокурора навіть не виникало сумнівів, що в нього може бути намір якось ухилятись чи переховуватись, або ж спробувати виїхати за кордон. Таким чином, з урахуванням зазначених вище доводів, відсутності реальних ризиків, неподання прокурором доказів на підтвердження доводів, зазначених у клопотанні, відсутності будь-яких порушень умов раніше застосованих запобіжних заходів, а також достатності доказів, які вказують на безумовне виконання ним обов`язків обвинуваченого, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, просить суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_12 від 29.12.2025 про застосування запобіжного заходу.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 проти задоволення заявленого прокурором клопотання про застосування стосовно його підзахисного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання заперечив. Вважає клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ризики на які вказує прокурор не доведені та безпідставні. Просив суд взяти до уваги, що наразі стосовно ОСОБА_7 не обрано будь-якого запобіжного заходу, проте він дотримується правомірної поведінки, вчасно з`являється за викликом, не перешкоджає будь-яким чином судовому розгляду. В разі все ж таки обрання його підзахисному запобіжного заходу, обов`язки, які просить покласти прокурор є неприйнятними. Як відомо ОСОБА_7 має захворювання, яке потребує постійного лікування в зв`язку з чим останній вимушений регулярно відвідувати м.Київ, а тому встановлення обмеження у виді заборони виїзду за межі м.Черкаси та Черкаської області, призведе до постійних звернень ОСОБА_7 для надання йому дозволів для такого виїзду, що призведе до безпідставного завантаження суду. Проте невідомо, чим допоможуть вказані дозволи розгляду провадження. Обмеження у виді заборони спілкування з іншими обвинуваченими, на його думку, могли мати місце під час досудового розгляду, а не в ході судового розгляду. Встановлення вказаного обмеження на стадії судового розгляду призведе до порушення права вибудувати спільну лінію захисту, чим порушить право на захист обвинувачених. Обмеження в спілкуванні з потерпілим, вони і так можуть дотримуватися. З огляду на викладене просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, а вразі задоволення врахувати надані ними пояснення.

Згідно репліки прокурора, останній погоджується з доводами сторони захисту та вважає можливим не застосовувати обмеження у виді заборони залишення Черкаської області без дозволу прокурора та суду, а також заборони спілкуватися з іншими обвинуваченими. В решті клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого просить задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_27 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_4 , думку інших учасників провадження, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

В ході розгляду клопотання, судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.372, ч.2 ст.28, ч.3 ст.371, ч.2 ст.28, ст.340, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, частина яких відповідно до ст.12 КК України вказані злочини відносяться до тяжких. Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_13 (у порядку ст. 615 КПК України), які спростовують будь-яку їх причетність до масових заворушень, слідчим експериментом за участі ОСОБА_13 ; показаннями свідків на яких прямо вказують потерпілий ОСОБА_13 , як свідків їх алібі, слідчими експериментами деяких з них; відомостями операторів мобільного зв`язку щодо місцеперебування та контактів потерпілих, вихідними даними з цих відомостей; показання свідків колишніх слідчих правоохоронних органів Черкаської області у тому числі отриманими в порядку ст.615 КПК України, які надають викривальні покази та вказують про організацію та необхідність прийняття відповідних рішень без наявності достатніх підстав; висновком службового розслідування згідно, якого рішення про затримання громадян в ніч з 23 на 24.01.2014 у м.Черкаси в порядку ст.208 КПК України були прийняті з суттєвими порушеннями вимог ст.ст.208, 209 КПК України (відсутні час і місце фактичного затримання громадян); матеріалами вилученими у ході проведення тимчасових доступів до електронних поштових скриньок фігурантів у провадженні та протоколом огляду вилучених відомостей, згідно яких виявлено проекти (шаблони) повідомлень про підозри, що скеровувались на місця для подальшої фальсифікації та незаконного притягнення громадян до кримінальної відповідальності; протоколами оглядів журналів, книг, документації, телефонних з`єднань, згідно яких жодних документів, як матеріалів кримінальних проваджень не надходило в розпорядження правоохоронців на підтвердження підстав для повідомлень про підозру затриманим громадянам; протоколом огляду телекомунікаційних з`єднань працівників прокуратури та міліції, якими встановлено з`єднання, як між рядовими працівниками так і керівниками з працівниками апаратів, саме у час прийняття незаконних рішень; місця перебування фігурантів у період прийняття рішень; протоколом огляду, яким оглянуто матеріали кримінального провадження № 0000308 від 23.01.2014 в рамках якого незаконно затриманим особам 23-24.01.2014 повідомлено про підозри, ініційовано питання про обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та, які не містять жодних належних і допустимих доказів затриманих осіб до масових заворушень; протоколом огляду, яким оглянуто оригінал судової справи про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 із складанням стенограм аудіозаписів судових засідань, із змісту яких можна зробити висновок про повну непричетність затриманих осіб до інкримінованих їм кримінальних правопорушень; протоколом огляду телекомунікаційних з`єднань працівників БПС УМВС України в Черкаській області, матеріалів впізнань осіб за фотокартками та матеріалів, що їм передували, яким встановлено повну фальсифікацію таких впізнань затриманих осіб за фотокартками, якими начебто їх впізнано як учасників масових заворушень; показаннями працівників БПС УМВС про обставини участі у затриманні громадян, складенні рапортів, згідно яких встановлено обставини фальсифікації матеріалів, відсутності будь-яких рапортів про затримання визначених осіб, часу складання рапортів про подію масових заворушень та інші суттєві обставини; показаннями свідків Сокирка (начальник ЧЧ Соснівського РВ) та Альошкіна (штаб БПС УМВС), згідно показань яких встановлено обставини доставляння затриманих та складення рапортів за фактом подій масових заворушень; показаннями інших працівників ЧЧ Соснівського РВ, згідно яких останні будь-яких рапортів про затримання не отримували, фактично були усунуті від виконання обов`язків вищими посадовими особами; показаннями працівників конвойної служби, які вказують про відсутність супроводжуючих документів щодо доставлених осіб з ОДА до Соснівського РВ, показаннями понятих під час затримання, висновками лінгвістичної експертизи; показаннями працівників відділу документообігу, які вказують на відсутність будь яких матеріалів кримінального провадження, а також фальсифікацію та реєстрацію вихідного номеру задніми числами; оглядом матеріалів медико-експертної справи № 09-27 на ОСОБА_7 , яка містить акти огляду останнього комісією МСЕК 11.06.2019, 27.08.2021 та 20.02.2025; висновком експерта № 31-100-2025, яким підтверджується необґрунтованість встановлення ОСОБА_7 II групи інвалідності; оглядом матеріалів пенсійної справи № на ОСОБА_7 , яка містить документи щодо нарахування та призначення йому пенсійних виплат, в т.ч. по інвалідності, а також про перерахунок пенсії; оглядом вмісту мобільного телефону марки «Redmi» 2209116AG, вилученому під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , у якому наявні відомості, що можуть свідчити про процесуальні ризики, а також фотографії дозвілля ОСОБА_7 , що ставлять під сумнів наявність у нього функціональних обмежень здоров`я; оглядом журналу обліку успішності слухачів спеціальної підготовки група № 11 Інституту спеціальної підготовки на 2019/2020 навчальний рік, з якого вбачається, що 10-11 червня 2019 року ОСОБА_7 не міг бути присутній під час його огляду комісією МСЕК у м.Черкаси, оскільки перебував на заняттях в Ненаціональній академії прокуратури в м. Києві; оглядом відомостей щодо руху коштів за поточним рахунком філії НОМЕР_1 Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», користувачем і власником якого є ОСОБА_7 . Відомостями підтверджено наявні в пенсійній справі розрахунки пенсійних виплат, які поступили на банківський рахунок ОСОБА_7 у відповідних сумах; оглядом з`єднань терміналу мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_7 ; оглядом справи сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Черкаській області том № 34 за 2019 рік, з якої вбачається факт використання ОСОБА_7 завідомо неправдивого офіційного документа під час подання заяви про призначення йому пенсії; показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з яких вбачається, що останні будучи керівниками Черкаської окружної (до 2021 року - місцевої) прокуратури та безпосередніми керівниками ОСОБА_7 , які не пригадують, щоб ОСОБА_7 у період з кінця 2019 до квітня 2025 проходив якісь курси лікування, пов`язані з його травмою та інвалідністю у нього, про створення для нього спеціальних умов праці він не звертався. Рівень навантаження на ОСОБА_7 , як на прокурора був таким самим, як і у решти працівників прокуратури, які працюють на одному з ним напрямку прокурорської діяльності; показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , з яких вбачається, що вони були викладачами Національної академії прокуратури України та проводили заняття у групі, до якої був включений ОСОБА_7 Ознайомившись з журналом обліку успішності слухачів спеціальної підготовки група № 11 Інституту спеціальної підготовки на 2019/2020 навчальний рік повідомили, що у разі відсутності навпроти прізвища слухача якої-небудь відмітки, така особа була присутня на занятті; показаннями свідка ОСОБА_21 , з яких вбачається, що вона будучи дружиною ОСОБА_7 з серпня 2018 по листопад 2019 року, знала що він отримав у 2008 чи 2009 році травму шийного відділу хребта, однак скарг на здоров`я за час їхнього спільного проживання не пригадує, так само, як не пригадує використання ним якихось спеціальних обладнань. За час проживання вони відпочивали в горах, ОСОБА_7 підіймався на вершини Говерлу та ОСОБА_22 , в 2019 році відпочивали в Єгипті.

На думку суду, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_28 інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

При цьому суд враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що під час підготовчого судового судового засідання суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій обвинувачуваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання провадженні.

З положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу суд перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб суд був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також суд враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" N 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, на думку суду, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_28 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не є очевидно необґрунтованим.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення у клопотанні та позицію захисту щодо їх недоведеності, суд зазначає наступне.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання прокурор в судовому засіданні посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на потерпілого, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проте, досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, оцінюючи пояснення прокурора, беручи до уваги заперечення сторони захисту та відомості, що характеризують особу підозрюваного, суд вважає, що ні у поданому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні, зазначені ризики, не було доведено, як певними доказами, так і фактичними даними.

Обґрунтовуючи існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду прокурор посилався на усвідомлення обвинуваченим ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Однак, на думку суду оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна. (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_28 тривалий час проживає за однією й тією ж адресою, яка збігається з місцем реєстрації, проживає разом з непрацездатними батьками, які є пенсіонерами, і останні потребують постійної допомоги, вперше притягується до кримінальної відповідальності, протягом здійснення досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке було внесено до ЄРДР 08.10.2025 місце проживання не змінював, від явки до органів досудового розслідування не ухилялась, що не заперечувалось і стороною обвинувачення в судовому засіданні. При цьому, суд звертає увагу й на ту обставину, що стосовно ОСОБА_28 в рамках цього ж кримінального провадження обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до ухвал Печорського районного суду міста Києва слідчої судді ОСОБА_25 від 03.02.2025 та слідчого судді ОСОБА_26 від 26.09.2025, які останнім жодного разу порушено не було. Крім того, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, останнім було передано на зберігання до відповідного органу, до цього час зберігається там, при тому в нього були всі підстави та можливості його отримати назад, оскільки термін дії обов`язків по раніше обраному запобіжному заходу закінчився, однак він цього не робив, що свідчить на відсутність наміру якось ухилятись чи переховуватись, або ж спробувати виїхати за кордон.

Зазначене свідчить про неспроможність доводів прокурора щодо наявності ризику втечі, а отже, враховуючи вищенаведене, слідчим суддею існування такого ризику не встановлено.

Не надано також прокурором відомостей про те, що ОСОБА_28 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. На думку суду, лише оголошення прокурором такого ризику не є підставою вважати, що він є існуючим.

Крім того, щодо ризику можливого впливу обвинуваченого на свідків, у даному кримінальному провадженні, суд зазначає, що в ході розгляду клопотання прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений вчиняв дії спрямовані на здійснення впливу на останніх.

Крім того, суд вважає, що прокурором не доведено існування можливості незаконного впливу на експертів у цьому кримінальному провадженні. При цьому суд зазначає, що у контексті кримінального провадження ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А відтак доводи прокурора щодо можливості впливу обвинуваченим на експертів носять абстрактний характер і є лише його припущенням.

Також, посилання прокурора, як на підставу для обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, на можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає надуманим, оскільки прокурором не надано належного обґрунтування існування такого ризику, а відтак стороною обвинувачення не доведено, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини також виключають можливість вважати існуючими наведені прокурором ризик, які засновані на припущеннях за відсутністю конкретних доказів вчинення спрямованих на таке дій.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором у поданому клопотанні та у судовому засіданні не доведено наявність обставин, передбачених п.2 ч.1 ст.194 КПК України, а саме наявності достатніх підстав вважати, що існує хоч один із ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які вказував прокурор у клопотанні.

Згідно з ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного ОСОБА_7 заходу у виді особистого зобов`язання відсутні, але, зважаючи на те, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованого обвинувачення стосовно ОСОБА_7 у вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, відповідно до ч.3 ст.194 КПК України буде достатнім зобов`язання обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст.177, 178, 179, 193, 194, 196, 315, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовити.

Відповідно до вимог ч.3 ст.194 КПК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду.

Копію даної ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору - для відому та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1