Справа № 459/696/26
Провадження № 1-кп/459/45/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеруОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника сектору ювенальної поліції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусового заходу виховного характеру стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000519 за ст.291 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 серпня 2025 року, близько 19 годин 27 хвилин, керуючи технічно справним легким персональним електричним транспортним засобом (електросамокатом) марки «Voi» бортовий номер НОМЕР_1 , рухаючись по тротуару вулиці Шептицького в напрямку до вулиці Степана Бандери, у місті Шептицький, Львівської області, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами та доповненнями, а саме: п. 1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу,технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п. 11.13 «забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під?їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих правил», була не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема, під час руху по тротуарі, не зменшила швидкість керованого нею легкого персонального електричного транспортного засобу (електросамокату) до повної його зупинки, та поблизу будинку №1, по вулиці Шептицького, у місті Шептицький, Львівської області, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки зі зміщенням, забою, саден, крововиливів на правому коліні та тильній поверхні правої кисті, забою лівого плечового суглобу, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Слідчий СВ Шептицького РВП ГУНП у Львівській області звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Шептицької окружної прокуратури Львівської області, про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_4 у вигляді застереження та передачі під нагляд ОСОБА_9 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.291 КК України. В період інкримінованих їй дій вона не досягла 16 річного віку, тобто віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України.

Під час судового розгляду прокурор клопотання підтримав.

Заперечень щодо задоволення клопотання не поступило.

ОСОБА_10 просила передати малолітню ОСОБА_4 під її нагляд.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 визнала вчинення нею діяння, зазначеного в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, та пояснила, що 25.08.2025 року, керуючи електросамокатом, не впоралася з керуванням та здійснила наїзд на ОСОБА_8 , яка йшла по тротуару. Почувши від сторонніх осіб про виклик працівників поліції, вона злякалася та втекла. І вчиненому розкаялася.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру,відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння останнім фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом малолітньої ОСОБА_4 та дослідженням даних, що характеризують його особу.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, зокрема, передачу неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Відповідно до п.п. 5, 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК ), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Суд, обираючи види примусових заходів виховного характеру , керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Оскільки малолітня ОСОБА_4 вперше вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 291 КК України, не досягнувши віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, суд дійшов висновку про застосування стосовно неї примусових заходів виховного характеру у виді застереження та, враховуючи прохання ОСОБА_10 , передачі її під нагляд останньої, яка здатна забезпечити позитивний виховний вплив на неї та постійний контроль за її поведінкою, строком в 1 рік..

Витрати на проведення експертизи стягнути в рівних частинах з батьків ОСОБА_4 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шептицького міського суду Львівської області від 07.08.2025, скасувати.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 497, 498, 501, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.291 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд ОСОБА_9 строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь держави по 6682,50 грн витрат на залучення судового експерта.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шептицького міського суду Львівської області від 07.08.2025, скасувати.

Речові докази, зазначені у постановах слідчого Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 08.09.2025 залишити при матеріалах справи; від 06.08.2025 повернути законному володільцю.

Документи, зазначені у постановах слідчого Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 25.08.2025, 26.09.2025, - повернути законним володільцям.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1