Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2026 року м. Рівне

Справа № 569/27030/25

Провадження № 11-сс/4815/65/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за його заявою від 05 грудня 2025 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що подана ОСОБА_6 заява не містить об`єктивних відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а відтак обов`язок щодо внесення відповідної інформації до ЄРДР у слідчого не виник.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , з урахуванням доповнень до неї, просить вказане судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Хмельницькому внести відомості до ЄРДР за заявою від 05.12.2025, а у разі неможливості призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Також апелянт просить дослідити наданий оригінальний технічний запис засідання (з ЕЦП суду) та, у разі сумнівів щодо його цілісності, витребувати аналогічні фали безпосередньо з сервера автоматизованої системи документообігу суду.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що зі змісту вступної та резолютивної частин ухвали вбачається, що слідчий суддя керувався статтями Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), які регламентуються застосування запобіжних заходів і не стосуються предмету розгляду скарги за ст. 303 КПК, а тому вважає, що це рішення не відповідає вимогам законності та вмотивованості. Також зазначив, що вказані норми права, які регламентують виключно застосування запобіжних заходів наявні у проголошеній резолютивній частині ухвали, однак у повному тексті ухвали ці статті зникли і з`явились інші статті.

Вказав, що наявна неповнота фіксування судового процесу, оскільки відбувались технічні збої під час розгляду справи у суді, а саме технічний запис не містить повного викладу його правової позиції, завершальної стадії розгляду та проголошення ухвали, вважаючи, що секретар судового засідання втручався у систему звукозапису.

На думку апелянта, слідча суддя, зазначивши в ухвалі про неможливість її оскарження в апеляційному порядку, допустила порушення права на доступ до правосуддя. Вважає, що слідчою суддею було допущено порушення порядку виготовлення судового рішення, оскільки у матеріалах справи міститься копія повного тексту із засвідчувальним написом : «Копію засвідчено 11.02.2026», однак електронний підпис судді під повним текстом ухвали був накладений лише 17.02.2026.

Окрім того, під час судового засідання слідча суддя поклала в основу розгляду заяву ТУ ДБР від 10.02.2026, яка не була попередньо відкрита стороні скаржника, орган ДБР цю заяву йому не надсилав, а суд не забезпечив можливості ознайомитись з нею до виходу в нарадчу кімнату, а тому, на його думку, було порушено гарантії змагальності сторін. При цьому зазначив, що він подавав 05.01.2026 письмове клопотання про необхідність оголошення перерви у разі надходження нових документів, однак це клопотання судом не було враховано.

Апелянт покликався на те, що з цією заявою він ознайомився вже після розгляду його скарги, та цей документ за зовнішніми ознаками виглядає як роздруківка скан-зображення, на ньому відсутні відмітки вхідної реєстрації суду, штрих-код системи електронного документообігу та інші реквізити.

Також зазначив, що матеріали справи не містять належних документів, які б підтверджували вчинення ДБР будь-якої дії, а також на його переконання, слідча суддя вийшла за межі предмета розгляду скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянта ОСОБА_6 на підтримання апеляційних вимог, думку прокурора ОСОБА_5 щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги в частині внесення відомостей за відповідною заявою до ЄРДР, перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів приходить таких висновків.

Попри помилкове зазначення в оскарженій ухвалі неможливості її перегляду в апеляційному порядку, колегія суддів вваажає, що не позбавило ОСОБА_6 права на перегляд цієї ухвали за його апеляційною скаргою.

Згідно приписів ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому початок досудового розслідування регламентовано ст. 214 КПК, за приписами частини першої якої, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Разом з тим, як передбачено ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України (далі - КК), підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, а одним із завдань кримінального провадження згідно з ч. 1 ст. 2 КПК є забезпечення, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Аналіз тлумачення словосполучень «заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення» та «обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» дає підстави для висновку, що контекст цих словосполучень зводиться не до звичайних заяв, повідомлень чи обставин, а саме до тих, які стосуються кримінальних правопорушень.

У свою чергу, за визначенням ч. 1 ст. 11 КК, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Тобто, кримінальне правопорушення, як соціальне явище, характеризується сукупністю таких обов`язкових ознак: 1) суспільна небезпечність діяння; 2) кримінальна протиправність; 3) караність; 4) винність.

Частиною 2 ст. 11 КК визначено, що не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Тобто заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення повинна містити у собі перелік мінімально допустимих ознак (ознаку), які дозволяють відрізняти їх від будь-яких інших заяв чи повідомлень, не тільки за формою, але й за змістом.

Вказане узгоджуються з усталеною позицією Верховного Суду. Зокркма у своїй постанові від 30.09.2021 по справі № 556/450/18), зазначено, що.слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчої судді, що зі змісту заяви ОСОБА_6 від 05 грудня 2025 року не вбачається наявності фактичних даних, які б свідчили про подію кримінального правопорушення. Натомість, заявник у цій заяві фактично перерахував процесуальні дій при розгляді цивільної справи та висловив свою незгоду з прийнятими рішеннями, що, в свою чергу, може бути предметом перевірки під час апеляційного чи касаційного перегляду такої цивільної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що заява ОСОБА_6 не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак складу кримінального правопорушення, а тому не може вважатись такою, що підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доказів на спростування висновків слідчої судді ОСОБА_6 надано не було та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, в ході апеляційного розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про не виконання слідчою суддею вимог про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування, а також про порушення нею порядку виготовлення судового рішення, на що покликається ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі.

Водночас, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про те, що статті, якими керувалась слідча суддя, зазначені у резолютивній частині ухвали та у повному тексті ухвали, відрізняються між собою, проте вказане порушення не є істотним та може свідчити про допущену описку, а тому не є підставою для скасування законного судового рішення.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що порушення правил діловодства у судах щодо реєстрації вхідних документів не впливає на правосудність цього рішення

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить висновку, що ухвала слідчої судді повною мірою відповідає вимогам ст. 370 КПК щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ця ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3