Справа №516/407/25
Провадження №1-кп/516/6/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 рокум.Теплодар

Теплодарський міський суд Одеської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого, розглянувши у закритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження № 0000635 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01 серпня 2025 року на підставі клопотання прокурора було обрано відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, який ухвалою від 26 вересня 2025 року продовжено до 30 жовтня 2025 року та одночасно визначено суму застави у розмірі 242 240 гривень, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 11 лютого 2026 року продовжено строк тримання під вартою до 11 квітня 2026 року.

27 березня 2026 року прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на 60 діб та із залишенням застави у розмірі визначеному на стадії досудового розслідування.

В обґрунтування внесеного клопотання щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу прокурор послався на те, що обвинувачений маючи непогашену судимість, скоїв нове корисливе кримінальне правопорушення, тобто на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та скоїв нове умисне кримінальне правопорушення.

Також прокурором зазначено, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки покарання за кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується передбачено у вигляді позбавлення волі від семі до десяти років. Також на думку прокурора обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які є неповнолітніми особами, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки має судимості та був звільнений з місць позбавлення волі у січні 2025 року.

Таким чином, підстави обрання та продовження дії запобіжного заходу не змінились, а тому відсутні підстави зміни такого заходу на більш м`який, на думку прокурора.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважали, що відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою, тому що обвинувачений вину не визнає та не вчиняв злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт. При цьому в клопотанні обвинувачений зазначив, що свідків та потерпілого допитано, що виключає ризик його впливу на них. Також обвинувачений зазначив, що має хронічний психічний розлад, а тому тривале перебування в СІЗО без належної спеціалізованої медичної допомоги негативно впливає на його стан.

Дослідивши клопотання, а також інші матеріали кримінального провадження, отримавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Як вбачається з досліджених матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти життя та здоров`я особи, останній раз вироком Теплодарського міського суду Одеської області від 05 квітня 2021 року ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, звільнений з місць позбавлення волі лише 23 січня 2025 року у зв`язку з відбуттям покарання, однак підозру про вчинення нового кримінального правопорушення пред`явлено обвинуваченому вже у липні 2026 року і таке кримінальне правопорушення вчинено відносно неповнолітньої особи.

Судом досліджено всі надані стороною обвинувачення докази та допитано обвинуваченого, однак обвинувачений під час допиту повідомив про застосування до нього насильства під час затримання.

Станом на березень 2026 року судом доручено уповноважену посадову особу ТУ ДБР у місті Миколаєві провести перевірку щодо фактів зазначених ОСОБА_5 в судовому засіданні 23 лютого 2026 року, та за наслідками перевірки прийняти відповідне рішення в порядку статті 214 КПК України, а саме щодо застосування до обвинуваченого співробітниками Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, під час затримання 31 липня 2025 року фізичного насильства, а саме удари в обличчя та перелом пальця, наслідки побиття були зафіксовані медичною установою

При цьому, слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу були перевірені підстави затримання особи 31 липня 2026 року та за результатами такої перевірки вирішено обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, судом враховано, що під час досудового розслідування було проведено судово-психіатричну експертизу № 606 від 28 серпня 2025 року, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_5 в теперішній час не страждає на хворобливий психічний розлад. Виявляє психічні порушення у вигляді «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків та інших психоактивних речовин». Синдром залежності» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 19.2 за МКХ-10), які за ступенем виразності не досягають психічного рівня, не супроводжується вираженими когнітивними порушеннями, за своїм психічним станом ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також судом враховано, що у висновку експерта зазначено наступне «в даний час за своїм психічним станом ОСОБА_5 може приймати участь в судово-слідчих діях та постати перед судом. Відповідно з копією характеристики про особливості поведінки із ДУ «ОСІ», копією медичної довідки про стан здоров`я ОСОБА_5 відсутні дані, що ОСОБА_5 страждає на хворобливий психічний розлад. 03.08.2025 р. огляд нарколога, діагноз: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадону). Синдром залежності». Рекомендовано: ЗПТ препарат метадон 100 мг. Стан здоров`я задовільний, отримує ЗПТ, знаходиться під наглядом лікаря нарколога. При цьому обстеженні не виявлені клінічні ознаки хворобливого психічного розладу. У ході бесіди поведінка демонстративна з навмисними скаргами на психічний розлад, на «депресію», «порушення пам`яті», що свідчить про симуляцію психічного розладу. Не виявляє клінічної ознаки хворобливого психічного розладу «депресії». Скарги на порушення пам`яті навмисні, ізольовані, немає об`єктивних причин для діагностики розлади пам`яті. З вищевикладеного випливає, що ОСОБА_5 не страждає на хворобливий психічний розлад.»

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи обвинуваченого щодо хворобливого стану та відсутності медичної допомоги в умовах СІЗО, як на підставу зміни запобіжного заходу.

При цьому судом враховано, що обвинувачений, з огляду на його характеристику та наявність судимостей за корисливі злочини, може переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, а тому суд вважає, що це є виключними обставинами, згідно з якими лише продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які із спливом часу не зменшилися, а тому подане прокурором клопотання підлягає задоволенню частково, із залишенням розміру застави на рівні 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто до 133120 грн.. У разі внесення застави на обвинуваченого покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 28 травня 2026 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 133120 гривень, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 , 23.05.1989 року, покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області чи її структурних підрозділів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до слідчого, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію ухвали обвинуваченому, захиснику, прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1