Номер провадження: 11-сс/813/964/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2026 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України, та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави в кримінальному провадженні № 0000045 від 25.07.2023 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000045 від 25.07.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 905 (дев`ятсот п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 011 840 (три мільйони одинадцять тисяч вісімсот сорок) гривень, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя послався на обставини ймовірного вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, встановлені в судовому засіданні обставини щодо існування ризиків переховування підозрюваного та можливого знищення ним речових доказів, характеризуючі дані підозрюваного, який: достеменно знав про обставини розслідування кримінального провадження та не переховувався від органу досудового розслідування, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце проживання та місце роботи, що свідчить про те, що він має постійний дохід, у зв`язку з чим дійшов до висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку є недоцільним та прийшов до переконання про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, шляхом застосування запобіжного заходу до нього у вигляді застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу незаконною і необґрунтованою та посилається на наступне:

-слідчий суддя не взяв до уваги вагомість ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не здатність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

-визначений слідчим суддею розмір застави є необґрунтовано заниженим з огляду на майновий стан підозрюваного, який має у власності чисельні об`єкти нерухомості та два автомобілі. Крім того, ОСОБА_8 є кінцевим бенефіціарним власником ряду суб`єктів господарювання.

На підставі викладено прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, із визначенням розміру застави у розмірі 3 777 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 12 569 856 грн., з покладення обов`язків у разі внесення застави:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

-не пізніше чотирьох днів з дати внесення застави здати на зберігання до ГУ ДМС України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 підтримала вимоги апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги прокурора і просили залишити її без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями частин 1 та 2 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України, за обставин викладених у клопотанні слідчого, є обґрунтованою.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини ОСОБА_8 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Слідчий суддя, як на підставу для відмови в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначив, що ризик переховування підозрюваного є мінімальним, так як підозрюваний достеменно знав про обставини розслідування кримінального провадження та не переховувався від органу досудового розслідування, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце проживання та місце роботи, що свідчить про те, що він має постійний дохід, у зв`язку з чим дійшов до висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку є недоцільним та прийшов до переконання про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, шляхом застосування запобіжного заходу до нього у вигляді застави.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками оскаржуваної ухвали, оскільки, слідчий суддя взагалі мотивував, яким чином зазначені обставини свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених пунктами ст.177 України, на які слідчий посилався у своєму клопотанні про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України, які за приписами ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, та у випадку встановлення його вини, за результатами судового розгляду кримінального провадження, останньому може загрожувати покарання у виді штрафу від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що саме по собі є суттєвим мотивуючим фактором до ухилення від правосуддя.

Крім того, апеляційний суд враховує наявність у підозрюваного можливості безперешкодного перетину державного кордону України в умовах воєнного стану, у зв`язку із досягненням ним 60-річного віку.

При цьому, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання.

Посилання слідчого судді та сторони захисту на те, що будучи обізнаним про кримінальне провадження, ОСОБА_8 не вживав заходів, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування та суду є недоречними, оскільки останній не мав жодного статусу у розслідуваному кримінальному провадженні.

Колегія суддів також вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування планується проведення ряду слідчих дій на території підприємства ТОВ «АГРО-ДАР», директором якого являється підозрюваний. Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_8 може вдатись до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вказують на її причетність до скоєння даного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, щодо наявності ризику незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на свідків об`єктивізується з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Крім того, як на цьому зауважила прокурор, сторона обвинувачення встановлює осіб, які працевлаштовані у ТОВ, директором якого є ОСОБА_8 , та які можуть бути обізнані про обставини вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом вказаного кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний може перешкоджати органу досудового розслідування шляхом підтримання зв`язку з особами, які причетні до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, однак ще не встановлені органом досудового розслідування.

Слушними є доводили прокурора про те, що забруднення навколишнього середовища триває з 2023 року та до теперішнього часу, відтак реальним є ризик того, що ОСОБА_8 може продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого вказаним обставинам належної оцінки не дав, в результаті чого його висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до положень статей 409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого суді з постановленням апеляційним судом нової ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.2) ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає про те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суд, при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність підозрюваного повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

Так, слідчий у своєму клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі просили визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 3777 прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 12 569 856 грн.

При визначенні підозрюваному ОСОБА_11 розміру застави апеляційний суд приймає до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, перебуває у віці 61 рік, обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, ступінь встановлених ризиків, той факт, що внаслідок вчинення кримінальних правопорушень завдано матеріальної шкоди на суму 12 572 096 грн., та майновий стан підозрюваного, який має у власності об`єкти нерухомості у вигляді житлового будинку загальною площею 61,6 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 85,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «JEEP PATRIOT» д.н.з. « НОМЕР_1 », 2014 року випуску, що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_8 , середня ринкова вартість якого може складати 430 000 грн.; автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT» д.н.з. « НОМЕР_2 », 2008 року випуску, що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_8 середня ринкова вартість якого може складати 263 000 грн., а також ОСОБА_8 окрім обіймання посади директора у ТОВ «Агро-Дар», є кінцевим бенефіціарним власником ряду суб`єктів господарювання, а саме: ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ «ВИНО БАРРЕЛЬ» (Код , розмір частки 50 відсотків від статутного капіталу); ТОВ «ІНОФ» (Код , розмір частки - 100 відсотків від статутного капіталу), на підставі чого вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 1500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 992 000 грн., оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

Колегія суддів зазначає, що застава застосовується не з метою, щоб її не змогли внести, а навпаки, з метою, щоб її могли внести і вказана сума була здатна забезпечити належну поведінку обвинуваченого (або підозрюваного) та повинна бути такою, яку здатний внести обвинувачений (підозрюваний) і яка б могла його стримувати від всіх можливих та імовірних ризиків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Сума, яку необхідно обрати для підозрюваного, повинна бути як великою з точки зору відношення власності так і помірною для внесення. Значна сума, буде стримуючою силою для розумної поведінки підозрюваного і недопущення порушень в майбутньому, оскільки це призведе до втрати суми застави. Людина вносячи на депозитний рахунок держави значну суму коштів, повинна задуматись про їх повну втрату у випадку недобропорядної поведінки. Тобто застава є економічним заходом контролю поведінки обвинуваченого (підозрюваного), який при сьогоднішніх умовах життя є одним із життєво необхідних для кожної людини.

Частиною 3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2026 року про застосування до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України, запобіжного заходу у вигляді застави в кримінальному провадженні № 0000045 від 25.07.2023 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 30 травня 2026 року.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України, в якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 992 000 (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто дві тисячі) гривень.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд, .

Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172.

Рахунок отримувача UA1086720.

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 30.04.2026 р., заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

У разі внесення визначеної застави звільнити підозрюваного з-під варти та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, визначеними слідчим у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині покладених обов`язків становить до 30.05.2026 року, в межах досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному або заставодавцю наслідки невиконання вимог ухвали, передбачені ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Заставу, внесену відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2026 року, повернути заставодавцю.

Підозрюваного ОСОБА_8 затримати в залі Одеського апеляційного суду та доставити в Державну установу «Одеський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4