Справа № 761/9288/26
Провадження № 1-кс/761/6782/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001148 від 12.12.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України підполковник юстиції ОСОБА_3 за погодженням з покурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, відповідно до вимог якого просить надати дозвіл на проведення тимчасового доступу до документів, з можливістю ознайомитися з ними, виготовити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку), що містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні державного органу ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчими 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2024 за № 0001148 за підозрою громадянина України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2ст. 384, ч. 5 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після розпаду СРСР право власності на частину нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», яка знаходиться на території України, відповідно до чинного на той момент законодавства було визнано за державою Україна. Разом з тим, всупереч вимогам законодавства, з 1992 року всі будівлі, споруди та технологічні об`єкти, що входили до складу вказаного нафтопродуктопроводу, перебували у фактичному користуванні приватного підприємства, контроль над яким через концерн «ІНФОРМАЦІЯ_17» здійснював уряд Російської Федерації. Протягом періоду з 1992 по 2017 роки вказане товариство зазнало низки реорганізацій і змін у найменуванні та з 2017 року отримало назву ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У зв`язку з тим, що об`єкти вказаного нафтопродуктопроводу протягом тривалого часу всупереч закону не передавалися державі Україна, у 2005 році Генеральна прокуратура України звернулася до суду з позовом про його витребування з незаконного володіння компанії « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Рішеннями судів усіх інстанцій, прийнятих у 2011, 2014 та 2015 роках, визнано та підтверджено право власності держави Україна на вказаний об`єкт.

Разом з тим під час досудового розслідування кримінального провадження здобуто докази того, що у 2015 році, розуміючи, що відповідно до судових рішень власником зазначеного нафтопродуктопроводу, який має важливе економічне та оборонне значення, є держава Україна, особи з числа на той час керівництва держави Україна та ОСОБА_7 з однієї сторони увійшли в злочинну змову з особами з числа керівництва Російської Федерації з іншої сторони.

Суть такої змови полягала у тому, що ОСОБА_8 та вищі посадові особи державиз використанням підконтрольних суб`єктів господарювання мали придбати у російських структур активи компанії « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Задля цього у березні 2015 року ОСОБА_8 та інші особи розробили план, відповідно до якого посадові особи товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повинні були ініціювати перегляд попередніх судових рішень за нововиявленими обставинами, а особи з числа вищого керівництва держави, зі свого боку - незаконно вплинути на суддів, які на підставі такої заяви фактично б скасували попередні судові рішення та право власності держави Україна на вказану частину нафтопродуктопроводу.

У подальшому, інший, невстановлений на даний час організатор протиправної діяльності, самостійно, а також через третіх осіб, залучив для реалізації окремих етапів злочинного плану у якості пособника ОСОБА_6 , який на той час займав посаду голови ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, спільними умисними діями невстановлений досудовим розслідуванням організатор протиправної діяльності, діючи на виконання розробленого раніше з ОСОБА_9 злочинного плану, залучивши ОСОБА_6 , забезпечили прийняття необхідного для реалізації злочинного плану рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На виконання зазначеного плану компанія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернулася до суду із такою заявою, на підставі якої 21.04.2015 ІНФОРМАЦІЯ_4 переглянуто і скасовано всі рішення судів попередніх інстанцій. Зазначене судове рішення стало підставою нового розгляду спору щодо визнання права власності начастину нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», яка проходить територією України.

Крім того, вказане судове рішення дало можливість ОСОБА_10 та вищим посадовим особам держави через підконтрольних їм осіб організувати укладення договору купівлі - продажу іменних бездокументарних акцій, за яким швейцарська компанія ІНФОРМАЦІЯ_5 , засновником та єдиним акціонером якої був громадянин Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_11 придбала 100% акцій товариства АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яке на той час було засновником товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Далі ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі ОСОБА_12 придбала у товариства АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » 100% у статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та стала засновником останнього.

Також, досудовим розслідуванням установлено, що частка в статутному капіталі товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ймовірно була придбана компанією « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за рахунок коштів, отриманих останньою в якості позики від компанії « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (реєстраційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), уповноваженою особою якої є ОСОБА_13 ( АДРЕСА_2). При цьому, така позика була надана під заставу 75% статутного капіталу компанії « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Відтак, у органу досудового розслідування, існують достатні підстави вважати, що внаслідок проведення описаних вище операцій контроль над діяльністю товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та, відповідно, українською частиною нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок» здобутий учасниками протиправного механізму за допомогою компанії « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яка зареєстрована на території Британських Віргінських островів.

Крім того, слідством встановлено, що 18.02.2016 компанія « ІНФОРМАЦІЯ_7 » здійснила перерахування 23,3 млн швейцарських франків у вигляді кредиту на рахунок, відкритий в російському ВТБ банку швейцарської компанії « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». У подальшому, за рахунок цих коштів було придбано ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За наявною у слідства інформацією для перерахування цих коштів був використаний рахунок, відкритий в ІНФОРМАЦІЯ_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ). При цьому, материнський банк ІНФОРМАЦІЯ_11 зареєстрований в Люксембурзі. За інформацією з офіційного сайту та з відкритих джерел банк ІНФОРМАЦІЯ_11 перебуває в стадії ліквідації.

Надалі, починаючи з лютого 2016 року вищими посадовими особами держави Україна організовано проведення завідомо неправдивої експертизи, що була використана доказом, на підставі якого 30.08.2017, під час нового розгляду справи, Господарським судом Рівненської області прокуратурі відмовлено в позові про визнання права власності України на частину нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», яка проходить територією України. Рішеннями ІНФОРМАЦІЯ_12 від 18.12.2017 та Верховного Суду від 30.05.2018 залишено в силі вказане рішення суду першої інстанції.

Після цього у квітні 2019 року, з метою подальшої легалізації протиправного використання вказаного нафтопродуктопроводу, вищими посадовими особами держави через підконтрольних їм осіб відчужено на користь білоруського підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_13 » 51 % частки у статутному капіталі товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », належних ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому встановлено, що бенефіціарний власник та розпорядник рахунками ІНФОРМАЦІЯ_5 та

ІНФОРМАЦІЯ_14 - ОСОБА_15 , усвідомлюючи неправомірний характер одержаних коштів та їх подальше призначення, в період часу з 2016 по 2021 рік, приймав активну участь в легалізації коштів, одержаних від незаконної експлуатації частини нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», що проходить територією України, які надходили на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_14 під виглядом оплати послуг за транспортування та зберігання нафтопродуктів, агентських послуг чи інших фінансово - господарських угод.

Так, ОСОБА_15 , діючи за вказівкою іншого учасника злочинної схеми - голови товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_16 , (який у свою чергу виконував вказівки ОСОБА_17 ), обмін інформацією між якими здійснювався через електронні засоби зв`язку, а саме - з використанням електронної пошти, «WhatsApp», «Viber», «Telegram»тощо, чітко усвідомлюючи фіктивність операцій та факти підробки первинних фінансово - господарських документів (договорів та додаткових договорів, інвойсів, фактур, ордерів тощо), перераховував грошові кошти з рахунків ІНФОРМАЦІЯ_5 на рахунки низки суб`єктів господарювання розташованих на території Угорщини, Чеської Республіки, Республіки Польща, Об`єднаних Арабських Еміратів.

Слідчий у клопотанні зазначає, що враховуючи, що документи щодо діяльності компанії « ІНФОРМАЦІЯ_7 » можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також містять охоронювану законом таємницю, здобути в інший спосіб вказані докази (вимога слідчого) неможливо, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Подав слідчому судді заяву, в якій клопотання підтримав, просив провести розгляд за його відсутності та задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено слідчим суддею та вбачається з матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, слідчими 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2024 за № 0001148 за підозрою громадянина України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2ст. 384, ч. 5 ст. 191 КК України.

Наведені слідчим обставини для проведення відповідного заходу забезпечення кримінального провадження № 0001148 підтверджуються наявними в матеріалах клопотання документами у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями ст. 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).

Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи були висловлені, у тому числі, у справах: «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07 травня 2015 року), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12 березня 2015 року), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11 червня 2015 року).

Відповідно до статті 562 КПК України у разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія потребує надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі, якщо це передбачено міжнародним договором або є обов`язковою умовою надання такого виду допомоги за законодавством запитуваної сторони. При цьому строк дії такого дозволу не обмежується, а належно засвідчена копія дозволу долучається до матеріалів запиту.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги, що документи дозвіл на тимчасовий доступ до яких просить надати слідчий, мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та знаходяться у володінні органу ОСОБА_5 , враховуючи, що в інший спосіб довести вказані обставини неможливо, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 159 - 164, 562 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл слідчим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , на тимчасовий доступу до документів, з можливістю ознайомитися з ними, виготовити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку), що містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_15 , а саме:

-копій документів, які подавалися « ІНФОРМАЦІЯ_7 » до банку для відкриття, визначення/зміни умов використання або закриття рахунків у вказаному банку, в тому числі, документи із зазначенням бенефіціарних власників та осіб, які мають право розпоряджатися коштами на відкритих у вказаному банку рахунках, паспортів, договорів та інших документів щодо випуску та передачі відповідним особам платіжних карток для доступу до відкритих у вказаному банку рахунках, карток зі зразками підписів осіб, які мають право розпоряджатися коштами на вказаних рахунках, у тому числі вказаних документів, підписаних (засвідчених) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ;

-копій документів, що містять відомості про рух коштів по рахунках, відкритих компанією « ІНФОРМАЦІЯ_7 » в « ІНФОРМАЦІЯ_9 », в період з 06.01.2016 по теперішній час, із зазначенням відомостей про осіб, які здійснювали перерахування коштів на вказані рахунки, та осіб, на користь яких здійснювалося перерахування коштів з даних рахунків, дат, сум та валюти таких перерахувань, призначення таких платежів, номерів рахунків і назв банківських установ платників та отримувачів таких коштів, а також первинних документів, які подавалися клієнтом та на підставі яких здійснювалися розрахункові операції за зазначеними рахунками (копії договорів, додаткових угод до них);

-копій платіжних доручень, на підставі яких здійснювалось зарахування або списання коштів із рахунків, відкритих компанією « ІНФОРМАЦІЯ_7 » у вказаному банку, за період з 06.01.2016 по 01.01.2020, у тому числі вказаних документів, підписаних (засвідчених) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ;

-копій документів, що містять відомості про IP-адреси, за допомогою яких « ІНФОРМАЦІЯ_7 » або інші особи здійснювали доступ до рахунків відкритих у вказаному банку, в період з 01.01.2015 по 01.01.2020;

-копій документів, які подавалися до вказаного банку для зняття готівкових грошових коштів із рахунків відкритих « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в період з період з 06.01.2016 по 01.01.2020, у тому числі вказаних документів, підписаних (засвідчених) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ;

-копій документів щодо проведення співробітниками вказаного банку фінансового моніторингу операцій по рахунках, відкритих компанією « ІНФОРМАЦІЯ_7 », зокрема, реєстрів ризикованих операцій, повідомлень про такі операції, довідок з обґрунтуванням недоцільності інформування національного підрозділу фінансової розвідки про фінансові операції, анкет клієнта.

Строк дії ухвали у відповідності до ч.2 ст. 562 КПК України не обмежено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1