УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 463/7815/21

провадження № 51-568ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-1 Кримінального кодексу України (далі - КК),вчинене ним.

Крім того, ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за:

· ч. 2 ст. 189 КК до покарання у покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

· ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-3 Кримінального кодексу України (далі - КК), вчинене ним.

Крім того, ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за:

ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

ч. 2 ст. 189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за:

ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

ч. 2 ст. 189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за:

ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

ч. 2 ст. 189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_10 визнано винуватим і засуджено за:

ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

ч. 2 ст. 189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.

Згідно з вироком судуОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, у період часу з 30 червня до 22 липня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , узгодивши єдиний злочинний план дій щодо вчинення вимагання, а саме - висловлення до ОСОБА_11 вимог відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, тобто, вимог вчинення дій майнового характеру, поєднаних з погрозою насильства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому, 22 липня 2020 року близько 17:44, ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, перебуваючи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на території автозаправної станції «Socar», за адресою: Львівська область, с. Малехів, вул. Київська, 7, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, реалізовуючи спільний злочинний умисел, під час розмови з ОСОБА_11 , висловили йому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме - відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, застосовуючи при цьому психологічний тиск до ОСОБА_11 , який виразився у неодноразових висловлюваннях погроз у нецензурній формі щодо застосування насильства до нього. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

04 вересня 2020 року точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , у приміщенні ресторану «Статус», за адресою: Львівська область, с. Малехів, вул. Київська, 6, під час розмови з ОСОБА_11 висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, застосовуючи при цьому психологічний тиск до ОСОБА_11 , який виразився у неодноразових висловлюваннях погроз в нецензурній формі щодо застосування до нього фізичного насильства. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

Крім того, 11 жовтня 2020 року близько 17:00, ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_8 біля будинку № 3 по вул. В. Великого у м. Львові, під час розмови з ОСОБА_11 висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, застосовуючи при цьому психологічний тиск до ОСОБА_11 , який виразився у висловлюванні погроз в нецензурній формі щодо застосування до нього фізичного насильства. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

В подальшому, 06 листопада 2020 року близько 10:40, ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на третьому поверсі будинку «Радіоринок», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, під час розмови з ОСОБА_11 , висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, яка супроводжувалась шарпаниною по відношенню до ОСОБА_11 від вищевказаних осіб та застосуванням при цьому психологічного тиску до ОСОБА_11 , який виразився у неодноразових висловлюваннях погроз в нецензурній формі щодо застосування до нього фізичного насильства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

Цього ж дня, близько 12:20, ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на третьому поверсі будинку «Радіоринок», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, під час розмови з ОСОБА_11 висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, яка супроводжувалась погрозами застосування насильства, а також викрадення та незаконного позбавлення його волі, зокрема, погрозою помістити ОСОБА_11 в багажник автомобіля та вивезти в ліс. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя і здоров`я.

Разом з тим, 06 листопада 2020 року близько 18:22, ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , в автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_12 , поблизу входу до будинку «Радіоринок», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, продовжуючи свої злочинні дії, застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_11 , помістили його на заднє сидіння вказаного автомобіля, після чого повезли у невстановленому досудовим розслідуванням напрямку. Під час руху у зазначеному автомобілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, висловили до ОСОБА_11 завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, при цьому, застосовували до ОСОБА_11 фізичне та психологічне насильство, зокрема, ОСОБА_7 періодично наносив йому удари в ділянку потилиці та висловлював погрози застосування насильства у разі невиконання їхньої протиправної вимоги. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , підтримували незаконну вимогу ОСОБА_7 . ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

В подальшому, цього ж дня 06 листопада 2020 року близько 18 :40, прибувши на автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , до безлюдної місцевості, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , вийшли з вказаного автомобіля, із застосуванням фізичної сили виштовхали ОСОБА_11 з транспортного засобу, після чого, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою підтвердження реальності своїх погроз спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, продемонстрували останньому предмети, ззовні схожі на «бити», які кожен із вказаних осіб тримав в одній із рук. ОСОБА_11 , розуміючи небезпеку для свого життя та здоров`я, надалі отримуючи в нецензурній формі погрози щодо застосування до нього фізичного насильства, які сприйняв як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я, погодився на їхню протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме - відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК ? вимагання, тобто вимога у вчиненні будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з метою незаконного володіння вогнепальною зброєю, знаючи вимоги законодавства України про те, що зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені з цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи в порушення вимог п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-ХІІ, п.9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав вогнепальну зброю ? пістолет калібру 9 мм, який виготовлений шляхом саморобної переробки чи відновлення бойових властивостей зброї з пневматичної, газової, сигнальної зброї, вогнепальної зброї самозахисту чи макетів зброї, які виготовлені на базі пістолета Макарова чи його модифікацій, або з перероблених частин різних моделей (модифікацій) пістолетів під патрон калібру 9 мм до пістолета Макарова, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю та придатний для стрільби патронами калібру 9 мм до пістолета Макарова, який у подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно переніс до автомобіля марки «HONDA ACCORD» р.н. НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 , де у подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, без передбаченого законом дозволу зберігав вказану вогнепальну зброю із невстановленого досудовим розслідуванням часу до 09 лютого 2021 року.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК ? придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачувався за ч. 1 ст. 255-1 КК, а саме у тому, що він, у період часу з вересня 2008 року до 09 лютого 2021 року завдяки своєму авторитету у злочинному середовищі регіону та особистим якостям, а також кримінальним зв`язкам, отриманим під час відбування покарання у місцях позбавлення волі, неухильно дотримується та пропагує так звані «злодійські традиції і звичаї», залучає до злочинної діяльності інших осіб та координує їхню злочинну діяльність, вирішує конфліктні ситуації між особами у протиправний спосіб, здійснюючи погрози застосування заходів фізичного впливу, тобто може здійснювати вплив на злочинну діяльність.

Так, ОСОБА_5 , будучи особою, яка може здійснювати злочинний вплив, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, у період часу з 30 червня до 02 липня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, залучив раніше знайомих йому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 до злочинної діяльності, а саме - висловлення до ОСОБА_11 вимог відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, тобто, вимог вчинення дій майнового характеру, поєднаних з погрозою насильства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, та скоординував злочинну діяльність зазначених осіб, чим поширив у суспільстві злочинний вплив.

Однак, згідно вироку ОСОБА_5 за цим обвинуваченням був виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язкуіз недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-1 КПК, вчинене ним.

Згідно з вироком судуОСОБА_6 06 листопада 2020 року діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою підтвердження реальності погроз, висловлених ОСОБА_11 та забезпечення умов для подальшого вчинення вимагання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , узгодивши єдиний злочинний план дій щодо вчинення викрадення ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_6 06 листопада 2020 року о 17:32 виконуючи роль пособника у викраденні ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, зателефонував з абонентського номера НОМЕР_3 , яким користується на постійній основі, на абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_9 та повідомив, що ОСОБА_11 разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 збирається виходити з «Радіоринку», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, тобто надав інформацію, необхідну для реалізації спільного злочинного умислу, чим посприяв ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , у вчиненні викрадення ОСОБА_11 .

В подальшому, 06 листопада 2020 року о 18:22 з будівлі «Радіоринку», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, вийшов ОСОБА_11 разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 , яких побачили ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які з метою реалізації спільного злочинного умислу на викрадення ОСОБА_11 , перебували в автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , припаркованому поблизу входу до будівлі «Радіоринку» за вказано адресою.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою підтвердження реальності погроз, висловлених ОСОБА_11 та забезпечення умов для подальшого вчинення вимагання, згідно з попередньо узгодженим злочинним планом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 06 листопада 2020 року о 18:22 вийшли з автомобіля марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , припаркованого поблизу входу до будівлі «Радіоринку», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, шляхом використання своєї кількісної переваги та із застосуванням фізичної сили почали вчиняти дії щодо обмеження вільного пересування ОСОБА_11 , зокрема, схопили останнього за одяг та руки, поштовхами і силою намагались його затримати та затягнути до салону вказаного автомобіля, при цьому, відштовхнули ОСОБА_13 , яка чинила спротив їхнім незаконним діям. Під час цього ОСОБА_11 , розуміючи, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , мають намір та можуть заподіяти тілесні ушкодження йому та його дружині ОСОБА_13 , спробував чинити опір. Однак, в результаті узгоджених дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, використовуючи свою кількісну перевагу та фізичну силу, 06 листопада 2020 року близько 18:23, зловили ОСОБА_11 за одяг та руки, шляхом застосування фізичної сили та проти волі останнього, помістили його до салону вищевказаного автомобіля марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , до якого за кермо сів ОСОБА_12 , ОСОБА_9 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сіли на заднє сидіння разом з ОСОБА_11 , якого посадили на заднє сидіння посередині між собою з метою обмежити рухи останнього і унеможливити його безперешкодний вихід з автомобіля, чим фактично обмежили свободу переміщення ОСОБА_11 та викрали його.

В подальшому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою підтвердження реальності погроз, висловлених ОСОБА_11 та забезпечення умов для вчинення вимагання, згідно з попередньо узгодженим злочинним планом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, на автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , незаконно привезли ОСОБА_11 до безлюдної місцевості у невстановленому досудовим розслідуванням місці проти волі останнього, незважаючи на те, що ОСОБА_11 неодноразово просив випустити його з салону вказаного автомобіля, після чого вийшли з автомобіля, із застосуванням фізичної сили виштовхали ОСОБА_11 з автомобіля та проти волі останнього утримували його у зазначеному місці приблизно до 19:00, при цьому, демонстрували останньому предмети, ззовні схожі на «бити», які кожен із вказаних осіб тримав в одній із рук, словесно принижували гідність ОСОБА_11 , а також ОСОБА_7 наніс два удари долонею руки в ділянку обличчя ОСОБА_11 та погрожував вбивством, а ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля ОСОБА_11 , підтримували незаконні дії ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК ? вчинення пособництва у викраденні людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачувався за ч. 1 ст. 255-3 КК, а саме у тому, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02 липня 2020 року, ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_5 та в ході спілкування між ними ОСОБА_6 стало відомо про те, що ОСОБА_5 має авторитет у злочинному середовищі регіону, широке коло кримінальних зв`язків, неухильно дотримується та пропагує так звані «злодійські традиції і звичаї», залучає до злочинної діяльності інших осіб та координує їхню злочинну діяльність, вирішує конфліктні ситуації між особами у протиправний спосіб, здійснюючи погрози застосування заходів фізичного впливу.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою уникнення повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є особою, яка може здійснювати злочинний вплив, зокрема, вирішувати конфліктні ситуації між особами у протиправний спосіб, здійснюючи погрози застосування заходів фізичного впливу, залучати до злочинної діяльності інших осіб та координувати їхню злочинну діяльність, у період часу з 30 червня до 02 липня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб звернувся до ОСОБА_5 з метою застосування ним злочинного впливу та всупереч встановленому у суспільстві порядку вирішення спорів, попросив ОСОБА_5 вплинути на ОСОБА_11 , змусивши останнього відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, на що ОСОБА_5 погодився.

Однак, згідно вироку ОСОБА_6 за цим обвинуваченням був виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язкуіз недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-3 КПК, вчинене ним.

ОСОБА_7 засуджений за те, що діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, у період часу з 30 червня до 22 липня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , узгодивши єдиний злочинний план дій щодо вчинення вимагання, а саме - висловлення до ОСОБА_11 вимог відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, тобто, вимог вчинення дій майнового характеру, поєднаних з погрозою насильства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому, 22 липня 2020 року близько 17:44 ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, перебуваючи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на території автозаправної станції «Socar», за адресою: Львівська область, с. Малехів, вул. Київська, 7, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, реалізовуючи спільний злочинний умисел, під час розмови з ОСОБА_11 висловили йому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, застосовуючи при цьому психологічний тиск до ОСОБА_11 , який виразився у неодноразових висловлюваннях погроз в нецензурній формі щодо застосування насильства до нього. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

04 вересня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у приміщенні ресторану «Статус», за адресою: Львівська область, с. Малехів, вул. Київська, 6, під час розмови з ОСОБА_11 висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, застосовуючи при цьому психологічний тиск до ОСОБА_11 , який виразився у неодноразових висловлюваннях погроз в нецензурній формі щодо застосування до нього фізичного насильства. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

Крім того, 11 жовтня 2020 року близько 17:00 ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_8 біля будинку № 3 по вул. В. Великого у м. Львові, під час розмови з ОСОБА_11 висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме - відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, застосовуючи при цьому психологічний тиск до ОСОБА_11 , який виразився у висловлюваннях погроз в нецензурній формі щодо застосування до нього фізичного насильства. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

В подальшому, 06 листопада 2020 року близько 10:40 ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на третьому поверсі будинку «Радіоринок», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, під час розмови з ОСОБА_11 висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, яка супроводжувалась шарпаниною по відношенню до ОСОБА_11 від вищевказаних осіб та застосуванням при цьому психологічного тиску до ОСОБА_11 , який виразився у неодноразових висловлюваннях погроз в нецензурній формі щодо застосування до нього фізичного насильства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

Цього ж дня, близько 12:20 ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на третьому поверсі будинку «Радіоринок», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, під час розмови з ОСОБА_11 висловили останньому завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, яка супроводжувалась погрозами застосування насильства, а також викрадення та незаконного позбавлення його волі, зокрема, погрозою помістити ОСОБА_11 в багажник автомобіля та вивезти в ліс. ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

Разом з тим, 06 листопада 2020 року близько 18:22 ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, перебуваючи разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , в автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_12 (засуджений), поблизу входу до будинку «Радіоринок», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, продовжуючи свої злочинні дії, застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_11 , помістили його на заднє сидіння вказаного автомобіля, після чого повезли у невстановленому досудовим розслідуванням напрямку. Під час руху у зазначеному автомобілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, висловили до ОСОБА_11 завідомо протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме ? відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою, при цьому, застосовували до ОСОБА_11 фізичне та психологічне насильство, зокрема, ОСОБА_7 періодично наносив йому удари в ділянку потилиці та висловлював погрози застосування насильства у разі невиконання їхньої протиправної вимоги, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , підтримували незаконну вимогу ОСОБА_7 . ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я.

В подальшому, цього ж дня 06 листопада 2020 року близько 18:40, прибувши на автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , до безлюдної місцевості, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , вийшли з транспортного засобу, із застосуванням фізичної сили виштовхали ОСОБА_11 з транспортного засобу, після чого, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та з метою уникнення ОСОБА_6 повернення ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 158000 доларів США, діючи згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою підтвердження реальності своїх погроз спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, продемонстрували останньому предмети, ззовні схожі на «бити», які кожен із вказаних осіб тримав в одній із рук. ОСОБА_11 , розуміючи небезпеку для свого життя та здоров`я, надалі отримуючи в нецензурній формі погрози щодо застосування до нього фізичного насильства, які сприйняв як реальні та усвідомлював можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя та здоров`я, погодився на їхню протиправну вимогу про вчинення ним дій майнового характеру, а саме - відмовитись від свого права вимоги до ОСОБА_6 про повернення грошових коштів у сумі 158000 доларів США, що становлять суму грошових коштів, позичених ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та відсотків за користування позикою.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК ? вимагання, тобто вимога вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, 06 листопада 2020 року ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою підтвердження реальності погроз, висловлених ОСОБА_11 та забезпечення умов для подальшого вчинення вимагання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , узгодивши єдиний злочинний план дій щодо вчинення викрадення ОСОБА_11

06 листопада 2020 року о 17:32 ОСОБА_6 виконуючи роль пособника у викраденні ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, зателефонував з абонентського номера НОМЕР_3 , яким користується на постійній основі, на абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_9 , та повідомив, що ОСОБА_11 разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 збирається виходити з «Радіоринку», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, тобто надав інформацію, необхідну для реалізації спільного злочинного умислу, чим посприяв ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , у вчиненні викрадення ОСОБА_11 .

В подальшому, 06 листопада 2020 року о 18:22 з будівлі «Радіоринку», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, вийшов ОСОБА_11 разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 , яких побачили ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які з метою реалізації спільного злочинного умислу на викрадення ОСОБА_11 , перебували в автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , припаркованому поблизу входу до «Радіоринку» за вказано адресою.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою підтвердження реальності погроз, висловлених ОСОБА_11 та забезпечення умов для подальшого вчинення вимагання, згідно з попередньо узгодженим злочинним планом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 06 листопада 2020 року о 18:22 вийшли з автомобіля марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , припаркованого поблизу входу до будівлі «Радіоринку», за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, шляхом використання своєї кількісної переваги та із застосуванням фізичної сили почали вчиняти дії щодо обмеження вільного пересування ОСОБА_11 , зокрема, схопили останнього за одяг та руки, поштовхами і силою намагались його затримати та затягнути до салону вказаного автомобіля, при цьому відштовхнули ОСОБА_13 , яка чинила спротив їхнім незаконним діям. Під час цього ОСОБА_11 , розуміючи, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , мають намір та можуть заподіяти тілесні ушкодження йому та його дружині ОСОБА_13 , спробував чинити опір. Однак, в результаті узгоджених дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, використовуючи свою кількісну перевагу та фізичну силу, 06 листопада 2020 року близько 18:23, зловили ОСОБА_11 за одяг та руки, шляхом застосування фізичної сили та проти волі останнього помістили його до салону автомобіля марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , до якого за кермо сів ОСОБА_12 , ОСОБА_9 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сіли на заднє сидіння разом з ОСОБА_11 , якого посадили на заднє сидіння посередині між собою з метою обмежити рухи останнього і унеможливити його безперешкодний вихід з автомобіля, чим фактично обмежили свободу переміщення ОСОБА_11 та викрали його.

В подальшому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою підтвердження реальності погроз, висловлених ОСОБА_11 та забезпечення умов для вчинення вимагання, згідно з попередньо узгодженим злочинним планом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, на автомобілі марки «TOYOTA PRADO» р.н. НОМЕР_1 , незаконно привезли ОСОБА_11 до безлюдної місцевості у невстановленому досудовим розслідуванням місці проти волі останнього, незважаючи на те, що ОСОБА_11 неодноразово просив випустити його з салону вказаного автомобіля, після чого вийшли з транспортного засобу, із застосуванням фізичної сили виштовхали ОСОБА_11 з транспортного засобу та проти волі останнього утримували його у зазначеному місці приблизно до 19:00, при цьому, з метою контролю за його діями, із забороною залишати на свій розсуд та за своєю волею безпосереднє місце перебування, демонстрували останньому предмети, ззовні схожі на «бити», які кожен із вказаних осіб тримав в одній із рук, словесно принижували гідність ОСОБА_11 , а також ОСОБА_7 наніс два удари долонею руки в область обличчя ОСОБА_11 та погрожував вбивством, а ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля ОСОБА_11 , підтримували незаконні дії ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК ? викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 06 листопада 2020 року близько 18:40 ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, згідно з єдиним попередньо узгодженим планом, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , перебуваючи разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у безлюдній місцевості у невстановленому досудовим розслідуванням місці, повторно висловили протиправну вимогу ОСОБА_11 про передачу їм щомісячно грошових коштів у сумі 5000 грн з розрахунку 1000 грн за один торговий павільйон, якими володіє його родина на території «Радіоринку», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188, за нестворення перешкод та проблем у здійсненні подальшої підприємницької діяльності. Дана вимога супроводжувалась застосуванням психологічного тиску до ОСОБА_11 , який виразився у неодноразових висловлюваннях погроз в нецензурній формі щодо застосування фізичного насильства до нього. З метою підтвердження реальності своїх погроз спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, вказані особи продемонстрували потерпілому предмети, ззовні схожі на «бити», які кожен із вказаних осіб тримав в одній із рук, при цьому, ОСОБА_7 наніс два удари долонею руки в область обличчя ОСОБА_11 та висловив останньому погрозу вбивством, якщо він вирішить звернутись до правоохоронних органів. У цей час ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля ОСОБА_11 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, підтримували зазначену незаконну вимогу ОСОБА_7 . У свою чергу, ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози як реальні та усвідомлюючи можливість заподіяння вказаними особами шкоди для його життя і здоров`я, погодився на протиправну вимогу вказаних осіб - щомісячно передавати їм грошові кошти в сумі 5000 грн з розрахунку 1000 грн за один торговий павільйон, якими володіє його родина на території «Радіоринку», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького,188, за нестворення перешкод та проблем у здійсненні подальшої підприємницької діяльності.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК ? вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 14 листопада 2025 року вирок місцевого в частині призначення покарання ОСОБА_5 змінив та постановив вважати його засудженим за:

· ч. 2 ст. 189 КК, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

· ч. 1 ст. 263 КК, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особам засуджених, внаслідок м`якості, просить скасувати рішення апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що апеляційний суд, аналізуючи доводи зазначені в апеляційній скарзі прокурора не дав їм, а також матеріалам кримінального провадження, належної оцінки.

Прокурор стверджує, що наявними у матеріалах доказами підтверджується винуватість ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК, а також винуватість ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 цього Кодексу.

Також скаржник посилаючись на матеріали НСРД (розмови між ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановленою особою), вказує, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів.

У касаційній скарзі прокурор стверджує про відсутність щирого каяття у засуджених, оскільки визнання вини було формальним, а також акцентує, що відшкодування шкоди потерпілому здійснено на завершальній стадії судового розгляду. У зв`язку з цим скаржник вказує на відсутність підстав для застосування положень ст. 69 КК під час призначення покарання ОСОБА_5 та на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, внаслідок м`якості.

Крім того, прокурор вказує на відсутність підстав для призначення засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК.

Мотиви Суду

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення недоліків.

Так в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху прокурору було, зокрема, запропоновано конкретизувати:

· які його доводи не відображенні у рішенні, на які з них не надана відповідь, які обставини ним не були враховані та як вони впливають на законність прийнятого рішення;

· як лист першого заступника начальника Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції ОСОБА_16 від 27 січня 2021 року, вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 березня 2010 року, карткв обліку побачень, видачі передач та посилок, довідка про звільнення від 16 серпня 2017 року № 16329, згідно якої ОСОБА_5 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 23 вересня 2008 року по 16 серпня 2017 року, лист Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» від 25 березня 2021 року № 9/1272, протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24 березня 2021 року, довідка УСР у Львівській області ДСР НП України саме підтверджують обвинувачення, чому вони неправильно досліджені і як це вплинуло на законність прийнятого рішення;

· що підтверджує чи спростовуєпротокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24 березня 2021 року.

Також в ухвалі були посилання на практикуВерховного Суду, зокрема викладену у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 березня 2024 року (справа № 740/4018/22), відповідно до якої відшкодування шкоди потерпілому враховується як пом`якшуюча покарання обставина, якщо воно здійснено до набрання вироком законної сили та у постанові того ж суду від 02 квітня 2024 року (справа № 761/942/23), згідно з якою системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу і, що для визнання йогообставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

На адресу Верховного Суду 02 березня 2026 року від прокуроранадійшла нова касаційна скарга на виконання ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2026 року.

Перевіривши доводинової редакції касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Мотивуючи свою скаргу, прокурор оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового слідства та правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлено судові рішення. Надаючи власну оцінку доказам, касатор по суті заперечує достовірність окремих із них та правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка в силу ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Доводи в касаційній скарзі є майже аналогічними за змістом доводам, наведеними стороною обвинувачення в апеляційній скарзі, і вже були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який їх перевірив та відмовив у задоволенні скарги, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК докладні мотиви свого рішення.

Апеляційний суд зазначив про те, що проаналізувавши всі наявні докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-1 КК, як і те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-3 цього Кодексу.

Наводячи у касаційній скарзі тези із задокументованих матеріалів НСРД, прокурор не зазначає, які з наведених висловлювань осіб, що зафіксовані на записі, стосуються безпосередньо ОСОБА_5 та як вони впливають на законність прийнятих рішень.

Посилаючись на незаконність виправдання ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК, прокурор не наводить доказів на спростування висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів бере до уваги, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище особи і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також необґрунтованими є посилання прокурора на порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК, а саме, що він повторно не дослідив доказів.

Так, згідно зі ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом. При цьому, виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо цих доказів не було досліджено під час апеляційного перегляду вироку.

Положеннями ст. 404 КПК чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджено місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

У новій редакції касаційної скарги, прокурор не наводить конкретних підстав, які згідно ст. 404 КПК вимагали у суду апеляційної інстанції повторно дослідити докази.

Суть доводів прокурора фактично зводиться до незгоди з оцінкою доказів, яку дав суд першої інстанції.

За результатами перегляду вироку суд апеляційної інстанції погодився з оцінкою доказів, яку дав місцевий суд, іншої оцінки їм не дав, а тому застосована ним процедура не суперечила встановленій у ст. 23 КПК засаді безпосередності дослідження доказів.

Зі змісту скарги вбачається, що прокурор також порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК, тощо; індивідуалізація покарання ? конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила кримінальне правопорушення, залежно від його особливостей та його суб`єкта.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно зі ст. 75 КК у разі, якщо суд, крім випадків засудження за певні кримінальні правопорушення, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Із системного аналізу вимог закону України про кримінальну відповідальність випливає, що, крім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення від його відбування з випробуванням і водночас належним чином умотивувати таке рішення, дослідивши й оцінивши всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а також урахувати, що ст. 75 КК застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, урахував ступінь тяжкості, конкретні обставини вчинених ОСОБА_17 кримінальних правопорушень, його роль у них, повне визнання вини у їх вчиненні, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди потерпілому), що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та у сукупності із позицією потерпілого про відсутність до нього претензій, відсутності обставин, які обтяжують покарання, та дані про особу ОСОБА_5 , який, зокрема, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працює, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, займається волонтерською діяльністю, і зазначив, що вказане дає підстави для призначення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 цього Кодексу, тобто нижче від найнижчої межі, встановлених в санкціях даних статей, однак з реальним відбуванням покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, а тому покликання прокурорапро відсутність підстав для врахування щодо засудженого пом`якшуючої обставини (щире каяття), через його позицію на початку судового розгляду, є необґрунтованими.

Суд, оцінюючи в межах повноважень встановлені фактичні обставини справи, враховуючи визнання засудженим своєї винуватості не допустив будь-яких істотних порушень вимог КПК та КК, визнавши пом`якшуючу покарання обставину ? щире каяття.

Також, необґрунтованими є доводи прокурора про відсутність обставини, яка пом`якшує покарання засудженим (відшкодування шкоди потерпілому), у зв`язку з тим, що воно здійснено на завершальній стадії судового розгляду, оскільки відповідно до судової практики, зокрема викладеної у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 березня 2024 року (справа № 740/4018/22), відшкодування шкоди потерпілому враховується як пом`якшуюча покарання обставина, якщо воно здійснено до набрання вироком законної сили.

Ураховуючи обставини справи у їх сукупності, дані про особу винуватого, апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, достатньо обґрунтував його індивідуалізацію.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, урахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого ОСОБА_18 кримінального правопорушення, яке класифікується як нетяжкий злочин, конкретні обставини кримінального провадження та їх наслідки, його роль у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, одружений (цивільна дружина), здійснює підприємницьку діяльність, має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІІ групи, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, однак, потребує медичного лікування (оперативного втручання), що підтверджується відповідними медичними документами, наявність обставини, яка пом`якшує покарання (відшкодування шкоди), відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який підтвердив відшкодування йому шкоди, зазначив про примирення з ОСОБА_6 та просив призначити останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК. Також судом враховано дані досудової доповіді, які свідчать про середній ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, можливість виправлення його без позбавлення волі.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які класифікуються як нетяжкий та тяжкий злочини, конкретні обставини його діянь та їх наслідки, його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який визнав свою вину, раніше не судимий, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_19 , яка є інвалідом ІІ групи та потребує його догляду (нотаріально посвідчена заява), наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття та відшкодування шкоди), відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який підтвердив відшкодування йому шкоди, зазначив про примирення з обвинуваченим та просив призначити останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК. Також судом враховано дані досудової доповіді, які свідчать про середній ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, можливість виправлення без позбавлення волі.

Під час призначення ОСОБА_8 покарання судом враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які класифікуються як нетяжкий та тяжкий злочини, конкретні обставини діянь та їх наслідки, його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який вину у вчиненому визнав, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на його утриманні знаходиться батько ОСОБА_20 , який є інвалідом ІІІ групи, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття та відшкодування шкоди), відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який підтвердив відшкодування йому шкоди, зазначив про примирення з обвинуваченим та просив призначити останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК. Також судом враховано дані досудової доповіді, які свідчать про середній ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, можливість виправлення без позбавлення волі.

Урахував суд, під час призначення покарання ОСОБА_9 , характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які класифікуються як нетяжкий та тяжкий злочини, конкретні обставини діянь та їх наслідки, його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який вину у вчиненому визнав, раніше не судимий, неодружений, на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_21 , яка є інвалідом ІІ групи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття та відшкодування шкоди), відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який підтвердив відшкодування йому шкоди, зазначив про примирення з обвинуваченим та просив призначити останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК. Також судом враховано дані досудової доповіді, які свідчать про середній ризик вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, можливість виправлення без позбавлення волі.

Також враховано під час призначення покарання ОСОБА_10 характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які класифікуються як нетяжкий та тяжкий злочини, конкретні обставини його діянь та їх наслідки, його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який вину у вчиненому визнав, раніше не судимий, неодружений, на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_22 , яка є інвалідом ІІІ групи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття та відшкодування шкоди), відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який підтвердив відшкодування йому шкоди, зазначив про примирення з обвинуваченим та просив призначити останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК. Також судом враховано дані досудової доповіді, які свідчать про середній ризик вчинення ОСОБА_10 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, можливість виправлення без позбавлення волі.

Ураховуючи обставини справи у їх сукупності, дані про осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд, призначаючи їм покарання у межах санкції статтей обвинувачення та звільняючи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, застосував принцип індивідуалізації призначення покарання, визнав можливим виправлення та перевиховання засуджених без ізоляції від суспільства, навів переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнуто мети покарання.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що з часу вчинення кримінальних правопорушень пройшло майже 6 років, призначене у цьому конкретному кримінальному провадженні засудженим покарання відповідає вимогам кримінального закону, є справедливим та достатнім, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідністі призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, внаслідок його м`якості, як про це вказує прокурор у касаційній скарзі.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3