ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1164/26 Справа № 184/460/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Кривий Ріг

03.03.2026р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23.01.2026р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе (м. Покров) Дніпропетровської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , до затримання фактично мешкав в АДРЕСА_2 , утримується під вартою в ДУ «Дніпровська УВП № 4» в м. Дніпро

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 23.03.2026р. включно, визначено розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120грн.

за участю обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 23.03.2026р. включно, із можливістю внесення застави.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 та обвинуваченим, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 .

Ухвалу суду першої інстанції ображено захисником ОСОБА_6 , яка в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є необґрунтованою, незаконною, а тому такою, що підлягає скасуванню;

- вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд посилався на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, проте фактично ніяких обґрунтувань необхідності обрання саме такого запобіжного заходу не зазначив;

- вважає, що суд першої інстанції не було надано доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 КК України, реально існують, при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд не звернув належної уваги на положення ст. 178 КПК України, а прокурор в своєму клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу лише перелічив пункти ст. 177 КПК України, але ніяким чином не обґрунтував наявність тих ризиків, на які посилався, доказів переховування обвинуваченого від органів розслідування та (або) суду надано не було, наявність в провадженні суду першої інстанції інших обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_7 не може бути прийнята до уваги, оскільки винуватість підзахисного у вчиненні інкримінованих правопорушень не доведена відповідними вироками суду;

- зазначає, що суд першої інстанції безпідставно збільшив щодо обвинуваченого розмір застави, не навівши відповідних обґрунтувань такого рішення;

- вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам п. 3 ст. 5 ЄКПЛ та практиці ЄСПЛ, викладеній у рішеннях ЄСПЛ «Харченко проти України»), «Тодоров проти України», «Єлоєв проти України»;

- прохає скасувати оскаржувану ухвалу, обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою його мешкання.

В апеляційній скарзі обвинувачений:

- вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор нічим необґрунтовані та не доведені;

- вважає, що суд першої інстанції не звертає належної уваги на заперечення сторони захисту щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не звертає увагу на стан здоров`я обвинуваченого, який погіршився, та перебування на утриманні малолітньої дитини;

- прохає скасувати оскаржувану ухвалу, обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою його мешкання.

Апеляційну скаргу було подано захисником ОСОБА_6 , яка прохала залучити її до судового засідання в режимі відео конференції з особистих засобів зв`язку, проте зв`язок з нею був відсутній, інтереси обвинуваченого представлені захисником ОСОБА_8 , обвинувачений не заперечив проти його участі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи судді доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Покровського міського суду Дніпропетровської області на розгляді перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.185 КК України, а саме за фактом придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане із проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, дослідивши та оцінивши сукупність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які наголошував прокурор, послався на те, обвинувачений є раніше неодноразово судимою особою, вчиняв корисливі злочини, за які він засуджений до покарання у виді позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову продовжує вчиняти корисливі злочини. Крім того, ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованих йому злочинів перебував під цілодобовим домашнім арештом за вчинення ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про його схильність до неправомірної поведінки у суспільстві.

Врахувавши наведені вище обставини суд першої інстанції вважав, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є підтвердженими та існують з боку обвинуваченого.

При цьому судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні, досліджено соціальні зв`язки обвинуваченого та відомості, які характеризують його особу, репутацію, якими у даному випадку є його попередні судимості та встановлено наявність інших кримінальних правопорушень, які розглядаються в суді.

Суд апеляційної інстанції із рішенням суду першої інстанції погоджується, та вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, та дійшов правильного висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, та не встановив можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, є особою, яку було сім раз засуджено за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, обвинувальний акт за іншим кримінальним правопорушенням за ч. 4 ст. 185 КК України спрямований до суду, що в свою чергу вказує на негативну репутацію обвинуваченого, та обґрунтований ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення є підтвердженим.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення має своє підґрунтя, оскільки, як наголосив суд першої інстанції, репутація обвинуваченого підтверджує його криміногенний характер, небажання ставати на шлях виправлення, є достатньою імовірністю існування такого ризику, та суд апеляційної інстанції з таким висновком погоджується.

Ризик переховування обвинуваченого також слід вважати підтвердженим, оскільки з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого та його репутації, переховування від суду носитиме для нього менш обтяжливий наслідок, ніж ймовірне покарання.

Ризики, пов`язані з передбачуваною протиправною поведінкою обвинуваченого, можуть негативно вплинути на кримінальне провадження. Це може включати ухилення від слідства, перешкоджання встановленню істини, вплив на свідків, а також повторне вчинення злочинів, що повинно враховуватись у сукупності при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу з існуючим суспільним інтересом, спричиненим протиправними діями підозрюваного, та необхідності відповідної реакції суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

У кримінальному провадженні запобіжні заходи забезпечують бажаний перебіг, зміст і умови процесу, попереджаючи неналежні дії обвинуваченого, та сприяють дотриманню вимог ст. 2 КПК України, яка передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що суду першої інстанції не було надано доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 КК України, реально існують, при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд не звернув належної уваги на положення ст. 178 КПК України, а прокурор в своєму клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу лише перелічив пункти ст. 177 КПК України, але ніяким чином не обґрунтував наявність тих ризиків, на які посилався, доказів переховування обвинуваченого від органів розслідування та (або) суду надано не було, наявність в провадженні суду першої інстанції інших обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_7 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки винуватість підзахисного у вчиненні інкримінованих правопорушень не доведена відповідними вироками суду, є неспроможними та підтверджують існування ризику вчинення нового кримінального правопорушення та переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки існує висока ймовірність притягнення обвинуваченого до відповідальності наслідком якого буде призначення реального покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор нічим необґрунтовані та не доведені, що суд першої інстанції не звертає належної уваги на заперечення сторони захисту щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не звертає увагу на стан здоров`я обвинуваченого, який погіршився, та перебування на утриманні малолітньої дитини, є неспроможними, та не підлягають задоволенню.

При цьому стан здоров`я обвинуваченого не є обставиною, яка б унеможливила його тримання під вартою з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Пєтухов проти України 2».

Таким чином доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про скасування оскаржуваної ухвали суду та застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не підлягають задоволенню,

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції безпідставно збільшив щодо обвинуваченого розмір застави, не навівши відповідних обґрунтувань такого рішення, та вважає їх слушними, оскільки відповідно до стадії кримінального провадження та стану судового розгляду підстави для збільшення розміру застави були відсутні.

Прокурор у судовому засідання повідомила, що відповідного клопотання про збільшення розмиру застави сторона обвинувачення не заявляла, а рішення суду першої інстанції в цій частині є необґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Суд апеляційної інстанції врахувавши безпідставне збільшення розміру застави судом першої інстанції щодо обвинуваченого, та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 407 КПК дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника в цій частині, скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової ухвали в частині визначення розміру застави, та її зменшення до раніше визначеного розміру у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560грн. станом на визначення прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2026 рік.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23.01.2026р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 23.03.2026р. включно, визначено розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120грн. задовольнити частково.

Ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23.01.2026р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 23.03.2026р. включно, визначено розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120грн. скасувати в частині визначення розміру застави.

Прийняти нову постанову, якою продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 23.03.2026р. включно, із визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді