ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3471/22 Номер провадження 11-кп/814/323/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000028 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 27 березня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин Російської Федерації, з середньою освітою, неодружений, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.14 та ч.1 ст.114-1 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 9438,50 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні готування до до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України під час воєнного стану в Україні за таких обставин.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України", особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_8 , займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави - агресора, на виконання злочинного умислу, спрямованого на здійснення впливу на свідомість громадян України у вигідному для Російської Федерації напрямку та формування у місцевих мешканців протестних настроїв, не пізніше 12 березня 2022 року виготовив та зберігав з метою розповсюдження серед мешканців м. Полтави інформаційні матеріали (листівки) на 30 аркушах формату А4, які містять текст із закликами до перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, у формі фактичних тверджень, а сам текст листівок має публічний характер, що передбачає його поширення і розповсюдження.

Протиправна діяльність ОСОБА_8 була припинена, оскільки зазначені інформаційні матеріали (листівки) вилучені 12 березня 2022 року під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками Служби безпеки України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вказує, що виявлені під час проведення обшуку за місцем проживання листівки йому не належать, а були підкинуті.

Наголошує, що слідча дія проведена без ухвали слідчого судді, а тому отримані докази є недопустимими.

Вважає, що відеозйомка обшуку не відображає всі дії працівників правоохоронних органів, оскільки вони перебували одночасно в різних кімнатах квартири.

Зазначає про порушення права на захист, оскільки на момент проведення обшуку був незаконно затриманим, а захисника залучено не було.

Ставить під сумнів неупередженість понятих, оскільки вони можуть бути зацікавленими особами.

Стверджує про відсутність свідків, які б могли підтвердити проведення ним агітаційної роботи та роздачі листівок.

Звертає увагу, що 25 лютого 2022 року мав намір повернутись до Російської Федерації, придбавши квиток до м. Москва, проте у зв`язку з початком війни не зміг виїхати.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просить відмовити у її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні готування до кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, належним чином вмотивовані дослідженими під час судового розгляду доказами, які суд оцінив відповідно до закону та в їх сукупності і правильно визнав достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Оскаржуваний вирок відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги про порушення приписів КПК України під час обшуку помешкання обвинуваченого, які мають наслідком визнання отриманих доказів недопустимими, не знайшли свого підтвердження.

Як зазначено у ст.94, ч.1 ст.89 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів- з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили. Питання допустимості доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При цьому відповідно до ч.1 ст.87 цього Кодексу недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Статтею 233 КПК України встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Винятком з цього правила є невідкладні випадки, визначені у ч.3 зазначеної статті Кодексу.

Так, відповідно до вказаної норми закону, слідчий та прокурор мали право увійти до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Прокурор стверджував, що за місцем проживання обвинуваченого 12 березня 2022 року був проведений невідкладний обшук, оскільки існувала реальна загроза втрати доказів, а підстави для проведення такого обшуку виникли після затримання ОСОБА_8 .

Зміст приписів кримінального процесуального закону свідчить, що в розумінні ч.3 ст.233 КПК України поняття «майно» охоплює своїм змістом речі, документи, гроші, інші цінності та матеріальні об`єкти, серед яких предмети, знаряддя, засоби вчинення кримінального правопорушення, які мають або можуть мати ознаки речових доказів.

В аспекті виконання завдань кримінального провадження термін «врятування» означає, що предмет, який розшукується та підлягає вилученню, може бути знищено через зволікання з його відшуканням, відповідно ? метою такого відшукання є запобігання знищенню об`єктів, що можуть мати значення речових доказів.

Тому у ситуації, коли слідчому чи прокурору стає відомо про можливе знищення майна, яке може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, застосовуються положення ч.3 ст.233 КПК України щодо його врятування, які є підставою для невідкладного проникнення до житла (іншого володіння).

Викриття кримінального правопорушення створює очевидну і реальну загрозу (високу ймовірність) швидкого знищення речових доказів третіми особами (співучасниками, родичами або друзями підозрюваного тощо), зацікавленими в унеможливленні ефективного розслідування.

Приписи ст.236 КПК України не містять обов`язку слідчого, прокурора чи іншої службової особи для забезпечення присутності під час проведення обшуку захисника чи адвоката. Натомість закон передбачає лише те, що «слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення».

Отже, хоча законодавець створює умови для участі осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, а також захисника чи адвоката під час проведення обшуку, він не передбачає, що така участь є суворо обов`язковою з огляду на специфіку цієї слідчої дії.

В даному провадженні обшук квартири АДРЕСА_3 , де проживав обвинувачений, проведено 12 березня 2022 року старшим слідчим в особливо важливих справах УСБ України в Полтавській області ОСОБА_9 на підставі ч.3 ст.233 КПК України та з дотриманням положень статей 234, 236 КПК України в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оперативних працівників, а також обвинуваченого та його матері ОСОБА_12 .

Матеріали провадження не містять даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на підставі ч.7 ст.223 КПК України не можуть бути понятими під час обшуку, адже вони не є потерпілими, родичами обвинуваченого, працівниками правоохоронних органів, а також особами, заінтересованими в результатах кримінального провадження.

Слідча дія зафіксована за допомогою відеозапису, який був долучений до протоколу обшуку, а всім учасникам роз`яснено їх права та обов`язки. При цьому протокол обшуку відповідає вимогам ст.104 КПК України, підписаний усіма учасниками у тому числі й обвинуваченим, який зауважень щодо відсутності захисника не заявляв.

За наслідками проведеного обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_8 виявлено та вилучено 30 аркушів з надрукованим на них текстом (листівок), які відповідно до висновку судової лінгвістичної експертизи №409 від 27.04.2022 містять заклики до мешканців Полтави з приходом Збройних сил Росії перешкоджати законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період.

Інформація в тексті листівки виражена у формі фактичних тверджень, має публічний характер, що передбачає його поширення і розповсюдження».

Більше того, як обґрунтовано вказав суд у мотивувальній частині вироку, формулювання і різновид російських слів у вказаних текстових матеріалах відповідають стилю мови, а саме функціонально - стилістичному використанню таких мовних одиниць ОСОБА_8 під час надання пояснень в судовому засіданні.

13 березня 2022 року старший слідчий Управління СБ України в Полтавській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку в квартирі за наведеною вище адресою, за результатами розгляду якого слідчий суддя з дотримання вимог кримінального процесуального закону постановив ухвалу про надання такого дозволу.

При цьому, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для проникнення до володіння особи без ухвали слідчого судді на підставі положень ч.3 ст.233 КПК України у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна (речей і документів, на яких наявні сліди злочину), що могли бути знищені або втрачені.

Всупереч твердженням обвинуваченого, відеозапис обшуку дозволяє повно і всебічно встановити обставини проведення слідчої дії і спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відшукані листівки могли бути підкинуто.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000125 слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, також належним чином були перевірені та не знайшли підтвердження заяви обвинуваченого щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, окремими співробітниками Управління СБ України в Полтавській області під час проведення слідчих дій у даному провадженні, в тому числі і під час обшуку.

Постановою від 29 вересня 2025 року слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_13 закрив кримінальне провадження №0000125 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, яка на час розгляду справи апеляційним судом не була скасована чи оскаржена.

Таким чином, підстав вважати, що при обшуку були порушенні норми кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою визнання отриманих доказів недопустимими у колегії суддів немає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків, які б могли підтвердити проведення обвинуваченим агітаційної роботи та роздачі листівок є неприйнятними.

Адже ОСОБА_8 засуджений за готування до злочину, а на цій стадії суб`єкт ще не виконує того діяння, яке є необхідною ознакою складу злочину.

Водночас, як правильно встановив місцевий суд, обвинувачений усвідомлював, що він створює умови з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період і бажав створити такі умови. При цьому кількість відшуканих під час обшуку листівок, їх зміст та конкретні обставини справи свідчать, що винний мав намір не обмежуватись лише готуванням до злочину, але йому не вдалося реалізувати свій умисел, довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Твердження обвинуваченого про наміри повернутись до Російської Федерації також не знайшли свого підтвердження, хоча були належним чином перевірені місцевим судом. При цьому жодних доказів придбання ОСОБА_8 відповідних квитків матеріали провадження не містять. Більше того, заборона виїзду за межі України у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України стосувалася громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а обвинувачений є громадянином Російської Федерації, тому і в цій частині доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Таким чином, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні готування до кримінального правопорушення, правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.14 та ч.1 ст.114-1 КК України та належним чином мотивував своє рішення.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.50, ст.65 та ст.68 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів і є справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4