справа № 631/448/26
провадження № 1-кп/631/135/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_2 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

а також

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/448/26 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2025 року під № 0021204 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Печеніги Печенізького району Харківської області, громадянина України, зі середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією у період воєнного стану, який на час вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді водія-номера обслуги 3-го відділення 2-го зенітного артилерійського взводу 2-ої зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , призначений відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 269 від 19 вересня 2025 року на посаду водія-номера обслуги 3-го відділення 2-го зенітного артилерійського взводу 2-ої зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, з метою ухилитись від військової служби, діючи в умовах воєнного стану з 28 жовтня 2025 року, був безпідставно відсутній на службі та не повернувся з щорічної відпустки до місця розташування підрозділу, а саме місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поблизу населеного АДРЕСА_3 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця солдат ОСОБА_3 в період з 28 жовтня 2025 року з метою ухилитись від військової служби, незаконно постійно перебував поза межами території тимчасової та постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби без поважних причин.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби з відпустки з метою ухилитись від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 20 лютого 2026 року № 5-20-2026-001348, виданим Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги, із дотриманням вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України звернулась на адресу суду з письмовим клопотанням, що було зареєстроване за вхідним № 2607/26-вх від 14 квітня 2026 року, відповідно до якого просила звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України на підставі частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 має бажання добровільно повернутись на військову службу та отриманням відповідної письмової згоди командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Також обвинувачений ОСОБА_3 із дотриманням вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України звернувся на адресу суду з письмовим клопотанням, що було зареєстроване за вхідним № 2609/26-вх від 14 квітня 2026 року, відповідно до якого повідомив, що має бажання добровільно повернутися на військову службу у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України та надає свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України на підставі частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України, яка є нереабілітуючою. Підтвердив, що має реальну можливість виконати зобов`язання щодо повернення до продовження проходження військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтримав подане його захисником клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, та просив його задовольнити, зазначивши, що добре розуміє суть пред`явленого йому обвинувачення, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі, йому цілком і повністю зрозуміли підстави звільнення від кримінальної відповідальності у порядку частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України, які відносяться до нереабілітуючих, та він наполягає на такому його звільненні у зв`язку із бажанням продовжити проходження військової служби. Також ОСОБА_3 підтвердив, що його намір продовжити військову службу є добровільним й свідомим, він має реальну можливість виконати зобов`язання щодо повернення до продовження проходження військової служби.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтримала клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, як такого, що ґрунтується на положеннях Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України. Захисник звернула увагу суду, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності та виявив намір продовжити проходження військової служби, командир військової частини дав свою згоду на це, тому просила клопотання задовольнити та закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2025 року під № 0021204.

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_2 , який згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України має відповідні повноваження та діє на підставі постанови «Про визначення (зміну) групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні», прийнятої 13 квітня 2026 року виконувачем обов`язки керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , у судовому засіданні висловив думку про можливість задоволення клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, оскільки в даному випадку наявні усі підстави для застосування приписів частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України. Також прокурор вважав, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України та є підстави для скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».

Розглянувши клопотання сторони захисту, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені в підготовчому судовому засіданні, у їхні сукупності й оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин вчиненого, суд доходить висновку про можливість задоволення клопотання сторони захисту, виходячи з наступного.

Імперативними приписами статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Підставою кримінальної відповідальності, у відповідності до частини 1 статті 2 Кримінального кодексу України, є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 9 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Приписами частини 1 статті 283 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Так, 07 вересня 2024 року набрав чинності Закон України від 20 серпня 2024 року № 3902-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану», яким доповнено редакцію статті 401 Кримінального кодексу України, а саме частиною 5, яка передбачає, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 Кримінального кодексу України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

При цьому, статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положеннями частин 1 і 3 статті 3 Кримінального кодексу України обумовлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим кодексом.

При цьому, як унормовано частиною 6 вказаної статті, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Нормою статті 4 Кримінального кодексу України обумовлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Закони України про кримінальну відповідальність, прийняті після набрання чинності цим кодексом, включаються до нього після набрання ними чинності.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, Закон України від 20 серпня 2024 року № 3902-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» є складовою чинного законодавства, що з огляду на приписи частини 6 статті 3 Кримінального кодексу України слід вважати змінами до закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою задля застосовування положення частини 1 статті 58 Конституції України та статті 5 Кримінального кодексу України, які визначають зворотну дію закону в часі.

Таким чином, дія вищенаведеного Закону України поширюється на обвинуваченого ОСОБА_3 .

У статті 44 Кримінального кодексу України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Порядок закриття кримінального провадження передбачений параграфами 1 і 2 глави 24 й главою 27 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частина 1 статті 283 вказаного нормативно-правового акту передбачає, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Приписами статті 285 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Пункт 1 частини 2 та частина 8 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом шляхом постановлення відповідної ухвали у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, з огляду на приписи частини 1 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом, зокрема, й щодо волевиявлення з питання звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

У частині 1 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України унормовано, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (частина 4 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України).

Як визначає пункт 2 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття провадження у справі у випадку встановлення ним підстав, передбачених, зокрема, частиною 2 статті 284 цього Кодексу.

Тобто, при вирішенні питання про закриття провадження, суд під час підготовчого судового засідання повинен переконатись у тому, що дійсно наявні кримінальні та кримінального процесуальні підстави задля цього.

Згідно з приписами частини 2 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

З огляду на викладене, підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України є обов`язкова сукупність таких умов, як:

- вчинення особою під час дії воєнного стану вперше кримінального правопорушення, передбаченого статтями 407, 408 Кримінального кодексу України;

- добровільне звернення із клопотанням про намір повернутися для продовження проходження військової служби;

- наявність письмової згоди командира (начальника) військової частини на продовження проходження такою особою військової служби;

- згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених частиною 5 статті 401 Кримінального кодексу України.

Безпосередньо дослідивши у підготовчому судовому засіданні документи, долучені у цьому кримінальному провадженню, на підтвердження обґрунтованості клопотання та його перевірки на відповідність вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, суд переконаний, що у даному випадку окреслені вище умови задля звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, дотримано.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відтак, на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та на момент висування йому обвинувачення, й на момент складення клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, а також на момент розгляду останнього суддею, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й продовжений режим воєнного стану, який є особливим періодом.

Так, зі змісту обвинувального акту, а також документів, зібраних під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженню встановлено, що солдат ОСОБА_3 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 269 від 19 вересня 2025 року, зарахований на військову службу та призначений на посаду водія-номера обслуги 3-го відділення 2-го зенітного артилерійського взводу 2-ої зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби за мобілізацією на посаді водія-номера обслуги 3-го відділення 2-го зенітного артилерійського взводу 2-ої зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, з 28 жовтня 2025 року, в умовах воєнного стану, був безпідставно відсутній на службі та не повернувся з щорічної відпуски до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поблизу населеного пункту Нова Водолага, Харківського району, Харківської області, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2025 року внесені відповідні відомості та дії останнього кваліфіковані за частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0021204 від 12 грудня 2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 добровільно звернувся до суду з письмовим клопотанням про намір повернутися для продовження проходження військової служби та згодою на звільнення від кримінальної відповідальності, що підтвердив у судовому засіданні.

27 лютого 2026 року за вихідним № 25/17/2/2-2806-2026 тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардій України полковник ОСОБА_7 посилаючись на приписи частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України надав письмову згоду на продовження проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив кримінальне правопорушення, інформація про яке внесена Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2025 року під № 0021204, з наступним призначенням його на вакантну посаду.

Згідно Довідки № , сформованої станом на 09 березня 2026 року, за даними Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській, а також ДІ Міністерства внутрішніх справ, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407 та 408 Кримінального кодексу України не притягувався.

У судовому засіданні суд переконався, що ОСОБА_3 добровільно, тобто без застосування стороннього впливу, звернувся із клопотанням про намір продовжити проходження військової служби. До то ж судом з`ясовано, що ОСОБА_3 зрозумів суть пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, в якому він себе визнав винним повністю, розуміє підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності й правові наслідки закриття кримінального провадження відповідно до положень частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України, зокрема, що це є звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті. Також суд переконався, що обвинувачений зрозумів, що закриття кримінального провадження на підставі частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України передбачає його обов`язок повернутись для продовження проходження військової служби, а в разі повторного вчинення кримінального правопорушення вищенаведені положення Кримінального закону до нього більше не можуть бути застосовані.

Отже, враховуючи наявність констатованих підстав та умов для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, а саме те, що останній раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 Кримінального кодексу України не притягувався, добровільно висловив своє бажання продовжити проходження військової служби у військовій частині, що підтверджується його письмовою заявою, беручи до уваги наявність письмової згоди тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардій України полковника ОСОБА_8 на продовження проходження обвинуваченим військової служби, суд доходить висновку про наявність усіх передбачених законом обставин для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, на підставі частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, яка обумовлює, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 3 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України, якими визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Аналогічні за змістом приписи містяться й у частині 2 статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Як вже зазначалось, у пункті 2 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5 8, 10 частини 1 або частини 2 статті 284 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене у сукупності, клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності слід задовольнити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України відповідно до частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України та закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2025 року під № 0021204.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Разом із тим з наданих стороною обвинувачення доказів, убачається, що під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження.

Так, ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_9 , постановленою 20 лютого 2026 року у справі з єдиним унікальним № 643/23196/25 (провадження № 1-кс/643/312/26), у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 01 години 34 хвилин 20 квітня 2026 року з визначенням суми застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 266240 гривень 00 копійок.

В даному випадку, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 звільняється від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, в порядку, визначеному частиною 5 статті 401 Кримінального кодексу України, для продовження проходження військової служби, а кримінальне провадження закривається на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до приписів частини 4 статті 132 та статті 203 Кримінального процесуального кодексу України ухвала суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого припиняє свою дію, а обвинувачений ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Окремо суд вважає за необхідне зауважити, що закриття кримінального провадження з підстав, передбачених частиною 5 статті 401 Кримінального кодексу України, за своїм змістом, не є підставами, які реабілітують особу, що роз`яснено обвинуваченому, і останній погодився на закриття кримінального провадження з цих підстав, а отже і відсутні підстави для роз`яснення обвинуваченому положень Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 19, 58 Конституції України, статтями 2 5, 44, частиною 5 статті 401, частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, статтями 1, 2, 7, 9, 31, 36, 37, частиною 2 статті 110, статтями 132, 134 138, 203, пунктом 1 частини 2 статті 284, статтями 285, 286, 288, частинами 1 і 2 статті 314, статтею, 350, частиною 2 статті 369, статтею 370, частиною 3 статті 371, статтями 372, 392, 532, 533 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі частини 5 статті 401 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, в порядку, визначеному частиною 5 статті 401 Кримінального кодексу України, для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2025 року під № 0021204 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_9 , постановленою 20 лютого 2026 року у справі з єдиним унікальним № 643/23196/25 (провадження № 1-кс/643/312/26) у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» вважати припиненим (скасованим).

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання цією ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, після набрання цією ухвалою законної сили, невідкладно прийняти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій ОСОБА_3 проходитиме військову службу.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомити Нововодолазький районний суд Харківської області та Харківську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону про поновлення ОСОБА_3 на військовій службі у військовій частині.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити та/або направити обвинуваченому та його захиснику, прокурору, а також командиру військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом семі днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання нею законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1