Справа № 503/139/26
Провадження №1-кп/503/98/26
УХВАЛА

11 лютого 2026 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима клопотання про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000645 від 22 вересня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурором до суду було подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався та на даний час строк дії якого визначений до 19 лютого 2026 року. У клопотанні прокурор зазначає, що ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу не змінилися. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому усвідомлюючи суворість покарання може переховуватися від суду. Також обвинувачений може незаконно впливати на свідка, показами якого у значній мірі підтверджується обґрунтованість обвинувачення. Крім того, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може ініціювати або сприяти службовому тиску на осіб, які мають відношення до викриття злочинної діяльності обвинуваченого, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже у зв`язку із службовим становищем має доступ до ресурсів, що дозволяють вчиненню нового кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу з викладених у ньому підстав.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на такий, який не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на домашній арешт.

Заперечення обґрунтовані тим, що обвинувачений має власне житло та перебуває у зареєстрованому шлюбі. Приймав участь у заходах по забезпеченню оборони України, має декілька поранень та був нагороджений державними нагородами, зокрема відзнакою Президента України "За оборону України".

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався та на даний час строк дії якого визначений до 19 лютого 2026 року.

У відповідності до положень ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, а також розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги те, що сторонами не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, суд приходить до висновку, що така підозра наявна.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому існує ризик, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює суворість покарання визначеного санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Також обвинувачений може впливати на свідка, оскільки судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочатий, а відповідно до положень ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Ураховуючи, що обвинувачений є військовослужбовцем та має доступ до бойових ресурсів, існує ризик вчинення ним іншого аналогічного кримінального правопорушення.

Крім того, обґрунтованим є ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може ініціювати або сприяти службовому тиску на осіб, які мають відношення до викриття злочинної діяльності обвинуваченого.

Суд зазначає, що метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення вказаних ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченим відповідних дій. Той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Судом враховано подані стороною захисту документи, які підтверджують наявність у обвинуваченого поранень та державних нагород, що характеризує обвинуваченого з позитивної сторони, однак їх наявність не спростовує існування наведених ризиків. Також наявність власного житла та перебування обвинуваченого у зареєстрованому шлюбі, за відсутності малолітніх або неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, а також інших утриманців, не свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, які б беззаперечно свідчили про можливість запобігти вказаним ризикам.

Ураховуючи наведене, виходячи з характеру та обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею було визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, розмір якої було встановлено у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Визначаючи такий розмір застави слідчий суддя врахував, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та не вчинялися заходи щодо уникнення настання ймовірної кримінальної відповідальності.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне залишити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави у раніше визначеному розмірі.

Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на шістдесят діб, тобто до 12 квітня 2026 року.

Залишити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року з покладеними на нього цією ухвалою процесуальними обов`язками у разі її внесення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1