Провадження 11-кп/824/3642/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08 травня 2026 року.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості та характер висунутого обвинувачення, суспільна небезпека інкримінованих дій, фактичні обставини за яких інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, усвідомлення обвинуваченими, що в разі доведення винуватості їм може бути призначене покарання у виді до 15 років позбавлення волі, що переконливо дає підстави для висновків про реальне існування ризиків переховування обвинувачених від суду, продовження вчинення кримінальних правопорушення, незаконного впливу на свідків, оскільки на даний час судом лише розпочато дослідження доказів сторони обвинувачення, свідки не допитані. Також характеризуючі дані обвинувачених у своїй сукупності, не переважають можливих ризиків неправомірної їх поведінки, що враховані судом. Окрім того, факт спільного проживання ОСОБА_6 з батьками на території України та факт тривалого проживання на території України ОСОБА_10 , не свідчать про наявність соціальних зв`язків такого ступеню, які були б стримуючим фактором для запобігання їх втечі від суду. Також, судом враховано, що обвинувачені являються громадянами іншої держави додатково свідчить про високий ризик втечі від правосуддя шляхом виїзду за межі території України. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що судом першої інстанції не проаналізовано всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише формально констатовано їх наявність. На переконання захисника, характеризуючі дані ОСОБА_6 були не повній мірі враховані судом при продовженні запобіжного заходу і станом на даний час ситуація у кримінальному провадженні зазнала певних змін, що робить можливим визначення розміру застави. Так, обвинувачений ОСОБА_11 до моменту його затримання у даному кримінальному провадженні проживав на території України на законних підставах, а саме був документований посвідкою на тимчасове проживання, оскільки являється студентом Київського національного університету технологій та дизайну. Також у місті Києві проживають його батьки, а до моменту затримання за вказаною адресою ОСОБА_11 проживав разом із батьками. Таким чином твердження про відсутність соціальних зв`язків та місця проживання у м. Києві спростовується наявними фактичними даними. Щодо потерпілого, звернув увагу, що в судовому засіданні 25 листопада 2025 року був допитаний потерпілий у провадженні ОСОБА_12 , який пояснив, що всі небезпечні дії відносно нього походили від іншого обвинуваченого ОСОБА_10 , тобто саме останній погрожував йому ножем та, ймовірно, спричинив тілесне ушкодження. Таким чином вплив на потерпілого з метою зміни ним показань бути спричиненим ОСОБА_13 не може, оскільки показання потерпілого стосуються активної ролі у нападі на нього іншого обвинуваченого. При цьому свідки у даному кримінальному провадженні, згідно встановленого порядку дослідження доказів, будуть викликатись до суду лише після дослідження письмових матеріалів у кримінальному провадженні. Наведене свідчить про те, що будь який вплив на свідків у справі виключається, оскільки свідки не зможуть ані підтвердити ані спростувати обставини безпосереднього нападу на потерпілого. При цьому, з урахуванням наявного у матеріалах кримінального провадження великого обсягу відеозаписів, навіть уявна зміна свідками своїх показань не зможе вплинути на об`єктивні дані у справі. Окірм того, у ОСОБА_6 відсутній чинний паспортний документ Республіки Азербайджан, який би надав йому можливість виїзду за кордон, що робить неможливим його виїзд за межі України з метою уникнення суду. Наведене дає підстави для пом`якшення запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 . Просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою визначити обвинуваченому ОСОБА_14 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 учасниками судового провадження не оскаржувалась.

У зв`язку із тим, що апелянтами не порушене питання про розгляд справи із участю сторін, апеляційний розгляд даного судового провадження проведений за правилами ст. 4221 КПК України без виклику сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Як вбачається із апеляційної скарги захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а саме застави. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 22 січня 2026 року, строк тримання обвинуваченого був визначений до 22 березня 2026 року. У подальшому щодо обвинуваченого діяла інша ухвала, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність. На день розгляду провадження судом апеляційної інстанції ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою фактично втратила чинність. Висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду провадження оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 22 березня 2026 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4