ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року

м. Київ

справа № 757/52457/25

провадження № 51-4471км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року про повернення його апеляційної скарги.

Короткий зміст судових рішень

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 31 жовтня 2025 року поверонув скаргу ОСОБА_6 в частині оскарження бездіяльності прокурора по пунктах 1-2 скарги, а саме:

· визнати незаконною бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора України, що полягає у невиконанні вимог ст. 214 КПК та невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за заявою ОСОБА_6 від 29 вересня 2025 року про можливі злочини, пов`язані з фальсифікацією предмета судового розгляду, втручанням у роботу ЄСІТС та створенням подвійних проваджень у справах № 757/21889/25-к та № 757/21994/25-к у межах кримінального провадження № 0000060;

· зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора України невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання ухвали суду внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, повідомивши ОСОБА_6 про це шляхом надання витягу з ЄРДР.

В іншій частині скарги на бездіяльність прокурора, тобто по пунктах 3-10, відмовив ОСОБА_6 у відкритті провадження.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді в частині повернення скарги ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 14 листопада 2025 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2025 року на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, оскільки апеляційна скарга, яка подана від імені ОСОБА_6 , не підписана особою, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, ОСОБА_6 подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Вимоги і доводи особи, яка подала касаційну скаргу з доповненнями

У касаційній скарзі з доповненнями ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року у кримінальному провадженні за його скаргою на бездіяльність прокурора у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, і призначити новий розгляд у цьому суді.

Автор скарги, обгрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що апеляційний суд помилково дійшов висновку стосовно непідписання ним апеляційної скарги.

Стверджує, що 11 листопада 2025 року склав і підписав електронним підписом апеляційну скаргу та подав її через підсистему «Електронний суд» до Печерського районного суду м. Києва, у подальшому того ж дня продублював скаргу з усіма додатками на офіційну електронну пошту Київського апеляційного суду.

Зазначає, що його позиція підтверджується відображенням на документах сформованого електронного контейнеру, як «asice», підписаним PDF файлом, доданим протоколом перевірки КЕП, які було завантажено через ЄСІТС до Печерського районного суду м. Києва і того ж дня направлено на офіційну електронну адресу Київського апеляційного суду з іншими додатками.

Позиції учасників судового провадження

Касатор і прокурор підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За приписами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З приписів статей 370, 419 КПК випливає, що ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою, має містити належні і достатні мотиви та підстави для її ухвалення.

Положення ст. 396 КПК визначає вимоги до апеляційної скарги, у тому числі й щодо підписання скарги особою, яка її подає.

Стаття 399 КПК встановлює порядок залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмову у відкритті провадження.

Проте,хоча зазначена вище стаття закону, в частині залишення без руху, застосовується до апеляційних скарг на вирок чи ухвалу суду першої інстанції та не може бути застосоване до апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, однак вимагає від суду у будь-якому випадку встановити, що така скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК.

Як убачається із матеріалів справи та постановленої судом апеляційної інстанції ухвали цей суд повертаючи апеляційну скаргу, зважаючи на відсутність будь - яких актів/довідок/звітів скаладених відповідальною особою цього ж суду про неможливість здійснити перевірку електронного підпису на сайті Центрального засвідчувального органу та роздрукувати протокол про перевірку електронно-цифрового підпису або про його відсутність, не звернув уваги та не дав оцінки посиланям апелянта у скарзі про її підписання за допомогою КЕП.

Крім того, маючи прямий доступ до власних ресурсів, зокрема двох електронних пошт, електронного кабінету судді, не перевірив належним чином та не надав оцінки доданим до апеляційної скраги документам, у тому числі вкладенням під назвою апеляційна скарга - ОСОБА_7 та апеляційна скарга - ОСОБА_7 .pdf.asice.

Як неодноразово наголошував касаційний суд апеляційне провадження є важливою гарантією досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження.

З відповіді ДП ІСС на запит Верховного Суду видно, що ОСОБА_6 11 листопада 2025 року подав підписану апеляційну скаргу до Печерського районного суду м. Києва, проте надати інформацію з приводу подачі такої скарги та додатків до неї на електронну пошту Київського апеляційного суду ДП ІСС не є можливим.

Тож, зважаючи на відсутність в електронному кабінеті судді Верховного Суду будь-яких прикріплених файлів- додатків чи вкладень документів та доступу до електронної пошти суду апеляційної інстанції, Суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність електронного підпису ОСОБА_6 у документах, які він подав до апеляційного суду на відміну від цього суду.

Суд звертає увагу, що у разі сумнівів, для ідентифікації автора документа, апеляційний суд не був позбавлений процесуальної можливості перевірити наявність/відсутність електронного підпису апелянта.

Разом з цим, доводи ОСОБА_6 , висловлені під час касаційного розгляду про те, що апеляційний суд мав спочатку залишити його апеляційну скаргу без руху з наданням строку для усунення недоліків, є необгрунтованими, зважаючи на таке.

Положеннями ч 1 ст. 399 КПК передбачено, що рішення про залишення скарги без руху, застосовується до апеляційних скарг на вирок чи ухвалу суду першої інстанції та не може бути застосоване до апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів.

Зазначена позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 686/24639/17 (провадження № 51-5496кмо18), відповідно до якого, під час апеляційного перегляду рішень слідчих суддів апеляційний суд не вправі ухвалювати рішення про залишення апеляційної скарги без руху та про її повернення, якщо особа не усунула недоліків, оскільки положення ст. 398 КПК, частин 1, 2 та п. 1 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу застосовуються до апеляційних скарг, поданих на судові рішення, передбачені частинами 1, 2 ст. 392 КПК, а що стосується оскарження судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 392 цього Кодексу (ухвали слідчого судді), то застосуванню підлягають положення ст. 422 КПК.

Отже, усупереч вимогам статей 370, 419 КПК суд апеляційної інстанції не перевірив відомостей, зазначених у додатках до апеляційної скарги, ухвала цього суду не містить аналізу доказів на підтвердження підписання чи непідписання цієї скарги, відсутні будь-які довідки, акти, тощо уповноваженої особи, про відсутність електронного підпису ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, його висновок про те, що апеляційна скарга подана від імені ОСОБА_6 не підписана особою, яка її подала,є передчасним.

Під час розгляду справи апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга ОСОБА_6 частковому задоволенню.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, здійснити апеляційний розгляд відповідно до вимог КПК та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

У касаційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу Суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

УхвалуКиївського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2025 року скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3