Справа № 201/4601/26
Провадження № 1-кс/201/1267/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001712 від 03 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

03 квітня 2026 року адвокат ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, у якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчої судді Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 (справа № 201/2965/26, провадження № 1-кс/201/794/2026), а саме: мобільного телефону Iphone 15PRO EMEI: НОМЕР_1 , EMEI2: НОМЕР_2 ; ноутбука LENOVO ideaPad MP2CWZYV; мобільного телефону iphone XR чорного кольору з пошкодженням дисплея..

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчою суддею Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 06 березня 2026 року постановлено ухвалу про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001712 від 03 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, що знаходиться в провадження СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області. Фактично слідчий суддя, ухвалюючи рішення про накладення арешту на вилучені під час обшуку у ОСОБА_5 речі, керувався тим, що відповідно постанови прокурора від 27 лютого 2026 року вони визнані речовими доказами. При прийнятті рішення щодо арешту майна ані ОСОБА_5 , ані його представник присутніми не були, не мали можливості довести свою правову позицію щодо клопотання прокурора, що і стало підставою для звернення з даним клопотанням. Так, слідча суддя не врахувала обставини, визначені ст.ст. 170-173 КПК України, встановивши наявність правових підстав для винесення рішення про накладення арешту, розумність та співмірність обмеження права власності ОСОБА_5 завданням кримінального провадження та наслідки накладення цього арешту. Крім того, слідчим суддею в повній мірі не була здійсненна перевірки доведеності необхідності арешту майна ОСОБА_5 , а також наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, нищення, перетворення, відчуження цього майна. Матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, не містять доказів того, що особою з псевдонімом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є ОСОБА_5 і що його діями будь-кому спричинена шкода. Кримінальне провадження розпочато 03 грудня 2025 року, проте, станом на 06 березня 2026 року сторона обвинувачення не надала підтверджень, що власнику арештованого майна вручено письмове повідомлення про підозру. У зв`язку з викладеним представник заявника вважає, що відпала подальша необхідність у арешті належного ОСОБА_5 майна

07 квітня 2026 року судове засідання не відбулось через ненадання слідчій судді матеріалів кримінального провадження № 0001712 та неявкою слідчого до суду.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Слідчий ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна, зауваживши, що досудове розслідування триває, для огляду всієї наявної інформації, яка зберігається на арештованих телефонах та ноутбуці ОСОБА_5 , потрібен тривалий час та відповідні спеціальні знання, а в подальшому призначення відповідних експертиз.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0001712, слідча суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту, виходячи з наступного.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом відділу поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001712 від 03 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

06 березня 2026 року ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра з метою забезпечення збереження доказів у кримінальному провадженні накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 27 лютого 2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Iphone 15PRO EMEI: НОМЕР_1 , EMEI2: НОМЕР_2 ; ноутбук LENOVO ideaPad MP2CWZYV; мобільний телефон iphone XR чорного кольору з пошкодженням дисплея із забороною користування, відчуження та розпорядження на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.

Тобто особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 06 березня 2026 року вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту, слідча суддя виходила з фактичних обставини кримінального провадження, а також того, що вилучені в ході проведеного обшуку 27 лютого 2026 року речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 167 та ст. 98 КПК України.

Крім того, зі змісту вказаної ухвали вбачається, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на майно, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу для інших осіб та із забезпеченням своїм рішенням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також слід зауважити, що під час розгляду клопотання про арешт майна, власник майна - ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, до суду не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив.

Наразі досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Зокрема, з досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що проводиться огляд вилучених предметів, виявлено масив персоналізованих даних, що містить адреси електронних поштових скриньок, який потребує додаткового опрацювання із залученням спеціалістів та проведення експертних досліджень, як зауважив в судовому засіданні слідчий.

Таким чином, з урахуванням наведеного, а також того, що слідчими СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування щодо протиправної діяльності невстановлених осіб, які за допомогою шкідливого програмного забезпечення здійснюють несанкціоноване втручання в облікові записи банківських установ громадян, на даний час проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, слідча суддя приходить до висновку, що доводи адвоката ОСОБА_3 , наведені у клопотанні про скасування арешту майна, є неспроможними.

Так, слідчою суддею враховано, що відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Скасування арешту на квартиру, яка є предметом злочину , передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, може привести до її подальшого відчуження.

Таким чином, на час розгляду слідчою суддею клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна встановлено, що обставини, якими обґрунтовувався арешт, не перестали існувати, та застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні на даний час.

Враховуючи наведене, слідча суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшла висновку, що в задоволенні клопотання про скасування майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309, 372, 395 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001712 від 03 грудня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14 квітня 2026 року о 10 годині 00 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_1