УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 522/8859/25

провадження № 51-525 впс 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

(обвинуваченого ОСОБА_7 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Полтавського апеляційного суду про направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 2 лютого 2024 року стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

установив:

До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, у порядку ст. 34 КПК України, надійшло подання Полтавського апеляційного суду про направлення зазначеного кримінального провадження із Київського районного суду м. Полтави на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

У поданні апеляційного суду зазначається, що кримінальне провадження надійшло до Київського районного суду м. Полтави з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки інкриміновані обвинуваченим діяння були вчинені виключно у м. Києві, а будь-які дії на території Полтавської області останні не вчиняли. Тому, має здійснювати кримінальне провадження суд за місцем вчинення більш тяжкого злочину, яким є правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України. При цьому, вказується, що злочинний результат у вигляді заволодіння майном, за висновками апеляційного суду, настає саме за місцем перебування обвинуваченого. У зв`язку з цим, посилаючись на норми ст. 32 КПК України, апеляційний суд порушує питання про направлення цього кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Перевіривши наведені доводи, заслухавши думки захисників, які підтримали подання Полтавського апеляційного суду, колегія суддів Касаційного кримінального суду дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Зокрема, згідно з положеннями ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Так, 29 жовтня 2025 року до Київського районного суду м. Полтави прокурором скеровано обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених за ч. 5 ст. 27 - ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000013 від 2 лютого 2024 року.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що конкретне місце вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим органом досудового розслідування не встановлено.

Водночас, обвинувальний акт складено та підписано 28 жовтня 2025 року старшим детективом Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Полтавській області - у м. Полтаві та затверджено того ж дня заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської обласної прокуратури у приміщенні підрозділу детективів ТУ БЕБ Полтавської області також у м. Полтаві.

Тобто вказане кримінальне провадження надійшло до місцевого суду в межах юрисдикції Полтавського апеляційного суду, як до суду у межах територіальної юрисдикції за місцем знаходження органу, що закінчив досудове розслідування.

Зі змісту обвинувального акта неможливо встановити про вчинення обвинуваченими інкримінованих діянь саме у м. Києві, оскільки зазначено, що частина дій відбувалася: «у м. Києві», «у невстановленому місці», «по об`єктам з КРС на території Полтавської області».

Таке неоднозначне формулювання виключає можливість достовірного визначення території вчинення кримінальних правопорушень, тому відповідно до ст. 32 КПК України, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Посилання у поданні на те, що злочинний результат за ч. 5 ст. 191 КК України у цьому провадженні «настає за місцем перебування обвинуваченого» є необґрунтованим.

У матеріалах кримінального провадження відсутні конкретні відомості про те, де саме відбулося заволодіння майном, а тому твердження про визначеність місця вчинення більш тяжкого злочину є передчасним і не відповідає вимогам ст. 91 КПК України щодо встановлення фактичних обставин, які підлягають доказуванню.

Отже, направлення провадження до іншого суду допускається лише у разі, якщо порушення правил підсудності є очевидним і встановленим, тоді як у цьому випадку наявні суперечливі дані щодо території вчинення кримінального правопорушення, а досудове розслідування завершено саме в межах територіальної юрисдикції Полтавського апеляційного суду.

Враховуючи наведене підстав для задоволення подання апеляційного суду немає.

Керуючись вимогами ст. 34 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання Полтавського апеляційного суду про направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 2 лютого 2024 року стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3