ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1120/26
У Х В А Л А

іменем України

"23" лютого 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у залі суду у м. Києві під час судового засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001327 від 17.10.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України клопотання захисника про визнання доказів очевидно не допустими

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва із Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором, з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання доказів, наданих прокурором, а саме протоколу обшуку від 23.07.2025 очевидно недопустимими.

Прокурор заперечив щодо клопотання захисника ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Разом з тим, заявлений в клопотанні доказ, що просить визнати очевидно недопустимими захисник, може бути визнаніий недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Очевидної недопустимості доказів, а саме протоколу обшуку від 23.07.2025, на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів, а саме протоколу обшуку від 23.07.2025, очевидно недопустимим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1