Дата документу 04.03.2026Справа № 554/968/26
Провадження № 1-кп/554/670/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представник власника майна ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні залі суду кримінальне провадження кримінальне провадження №0000034 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про можливість призначення зазначеного кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачені та їх захисники, кожен окремо, підтримали думку проурора.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду міста Полтави.

Обвинувачені та їх захисники своєчасно отримали копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Таким чином, справу необхідно призначити до судового розгляду.

Суд вирішив питання, які пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

У зв`язку з відсутністю підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України, суд вважає за необхідне здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , надав до суду та підтримав клопотання про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив, що у обвинуваченого під час обшуку було вилучено майно, на яке в подальшому ухвалою слідчого судді накладено арешт як на речові докази. В свою чергу, арештовані кошти є фінансовими збереженнями родини, не набуті протиправиним шляхом, не є знаряддям злочину, не містять слідів злочину, тому не відповідають критеріям речових доказів.

Прокурор заперечив щодо зняття арешту. Зазначив, що арештоване майно є речовими доказами по справі, які ще не досліджувалися в судовому засіданні.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 також подав клопотання про скасування арешту майна - громадянки ОСОБА_9 . Клопотання обгрунтоване тим, що під час обшуку у ОСОБА_9 , яка має статус свідка по справі, вилучено та арештовано ухвалою слідчого судді певне майно. Заявник вважає, що оскільки справа передана до суду з обвинувальним актом, то підстави для арешту майна відпали.

Прокурор заперечив щодо зняття арешту. Зазначив, що арештоване майно є речовими доказами по справі, які можуть мати доказове значення та ще не досліджувалися в судовому засіданні.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд зазначає про таке.

Щодо клопотань сторони захисту про скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 2025 року в межах кримінального провадження №0000034 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави накладено арешт на майно, що вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу, іншою ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 грудня 2025 року накладено арешт на майно, що вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , з метою збереження речових доказів.

Шевченківський районний суд міста Полтави не є судом апеляційної інстанції, тому не переглядає наявність підстав для накладення арешту слідчим суддею.

В свою чергу, при вирішенні питання щодо можливості скасування арешту майна на підставі того, що підстави для арешту відпали, суд зазначає, що на теперішній час розгляд судового провадження по суті не розпочато, речові докази не досліджувалися.

Водночас на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості вирішити питання щодо належності та допустимості речових доказів, а також надання їм оцінки в розумінні статті 94 КПК України.

На даній стадії судового провадження суд позбавлений можливості перевірити твердження прокурора, що арештоване майно має доказове значення по справі.

Суд зазначає, що само по собі направлення обвинувального акту до суду та статус власника майна, як свідка, жодним чином не може бути безумовною підставою для заперечення доказового значення майна та скасування його арешту.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні кожного із заявлених клопотань про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 217, 314-316, 370, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться о 15:30 24 березня 2026 року в приміщенні Шевченківського районного суду міста Полтави, № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, захисників, обвинувачених.

В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна, відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, відмовити.

Суддя ОСОБА_1