1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/408/26 1-кс/335/562/2026
13 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,
На розгляд слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання.
За змістом клопотання слідчий, за погодженням з прокурором, з метою збереження речового доказу, просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 10.02.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- мобільний телефон марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14 в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора Київстар НОМЕР_2 та карткою Водафон номер не відображається;
- мобільний телефон марки HUAWEI Р30 lite в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , без сім картки;
- ноутбук марки Lenovo sMP2QCB36 в корпусі сірого кольору;
- ноутбук марки Lenovo sWB06339695 в корпусі сірого кольору;
- банківську картку банку «Монобанк» № НОМЕР_4 ;
- банківську картку банку «Приват банк» № НОМЕР_5 .
Слідча ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання в частині вимог щодо арешту мобільних телефонів та ноутбуку. Водночас зазначила, що у накладенні арешту на банківські картки, вилучені у ОСОБА_4 наразі потреба відсутня, оскільки ці картки були оглянуті, та інтересу для слідства не становлять.
Власник майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчої про арешт майна, зазначивши: (1) вилучена техніка є необхідною для здійснення професійної діяльності ОСОБА_4 , (2) на вилученій техніці містяться додатки із паролями, які ніде більше не дублюються, та які неможливо відновити, (3) ОСОБА_4 добровільно надала телефони та ноутбуки та доступ до них під час обшуку, тому слідчий мав можливість скопіювати інформацію, (4) слідчим не доведено, що вилучені речі могли бути або були знаряддям скоєння злочину, містять на собі сліди скоєння злочину, або набуті у незаконний спосіб, перетворені, (5) матеріальні носії не є самі по собі доказом, (6) клопотання про арешт майна подано неналежним суб`єктом слідчим, а не прокурором, як того вимагає ч. 2 ст. 64-2 КПК України.
Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши надані документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.
У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 1, 2 ст. 170 КПК).
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК (ч. 3 ст. 170 КПК).
Арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 10, 11 ст. 170 КПК).
Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб (1, 2, 4, 5 ст. 173 КПК).
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.
Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність.
Положеннями ч. 1, 3 ст. 26 КПК передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Оцінюючи довід сторони власника майна щодо відсутності у слідчої повноважень на звернення з клопотанням про арешт майна третьої особи, слідчий суддя виходить із наступного.
Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.
Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
Так, нормами ст. 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.
В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.
Частиною 1 ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
При цьому, положення ст.ст. 170 - 175 КПК України не ставлять наявність у осіб, визначених ч. 2 ст. 171 КПК України, правоздатності на звернення з клопотанням про арешт майна, в залежність від процесуального статусу особи, про арешт майна якої ставиться питання у відповідному клопотанні, або мети забезпечення.
Системний аналіз положень ст. 64-2 та ст. 171 КПК України дає чітке уявлення про те, що норми ст. 64-2 КПК України визначають момент виникнення процесуального статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт з моменту звернення до суду з відповідним клопотанням, а приписи ч. 1 ст. 171 КПК України встановлюють коло осіб, що наділені правом на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Як зазначає слідча у своєму клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 05 квітня 2022 року, більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_7 , виник умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави. Так, ОСОБА_7 було вирішено, зокрема, що за отримання неправомірної вигоди від громадян вона буде здійснювати вплив на посадових осіб вищих навчальних закладів м.Запоріжжя, з метою прийняття останніми рішень щодо зарахування осіб призивного віку до віку до вищих навчальних закладів м. Запоріжжя на навчання, без необхідності фактичного відвідування закладів освіти.
Розуміючи неможливість реалізації свого злочинного умислу одноособово, ОСОБА_7 вирішила залучила до вчинення злочинів осіб, які мають між собою сталі тісні взаємовідносини, та які розділятимуть її інтереси та прагнутимуть до незаконного збагачення, а також мають зв`язки і вплив на посадових осіб вищих навчальних закладів м. Запоріжжя та можуть за вказівками ОСОБА_7 здійснювати вплив на них.
Задля цього, ОСОБА_7 , не пізніше 05 квітня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, повідомила про свій злочинний план директора ТОВ «РВК ВВВ» ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонувала йому взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на отримання неправомірної вигоди від громадян за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищих навчальних закладів м. Запоріжжя, на що останній добровільно погодився.
Також, не пізніше 05 квітня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , повідомила про свій злочинний план співробітнику ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_9 взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на отримання неправомірної вигоди від громадян за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищих навчальних закладів м.Запоріжжя, на що остання добровільно погодилася.
Після залучення до злочинної схеми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 затвердила з ними усі деталі плану, та дала вказівки, які вони повинні виконувати в процесі підготовки та вчинення злочинів задля досягнення єдиного результату отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб.
У клопотанні слідчої зазначено, що після чого останні за попередньою змовою групою осіб почали вчиняти злочини на території м. Запоріжжя.
05.04.2022 року ОСОБА_7 , яка перебувала на території м. Запоріжжя, більш точного місця під час досудового розслідування не встановлено, познайомилась з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 який виявив бажання вступити до ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», який є особою призовного віку та підлягає мобілізації, з проханням влаштувати його до вище вказаного закладу на що остання погодилась та влаштувала ОСОБА_10 за спеціальністю «інженерне програмне забезпечення, код. 121», без фактичного відвідування вказаного закладу та здачі сесій та заліків за грошову винагороду з метою уникнення останнім призову на військову службу,
01.08.2023 року ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_7 на її мобільний номер НОМЕР_6 , та запита чи зможе вона допомогти щодо закриття боргів по здачі сесії, та отримання довідки ЄДЕБО форми №9. Так, ОСОБА_7 погодилась на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме працівників ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій». Після чого, 01.08.2023 ОСОБА_7 через додаток «Telegram» написала що за влив на посадових осіб ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» та успішну здачу сесії йому потрібно надати ОСОБА_7 грошову винагороду у сумі 15 600 грн., та скинула ОСОБА_10 банківську картку емітовану на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 .
Того само дня ОСОБА_10 з власного рахунку однією транзакціями в сумі 15 600 грн. перевів кошти на банківську картку емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_7 за допомогою додатку «Telegram», повідомляє своєму знайомому ОСОБА_8 , який будучі обізнаною у злочинному плані щодо допомоги особам призивного віку ухилитися від призову та мобілізації про необхідність зв`язатися з ОСОБА_9 співробітницею ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», яка користується номером мобільного телефону НОМЕР_8 та повідомити останній про необхідність створення та видачу довідки ЄДЕБО форми №9 ОСОБА_10 .. В свою чергу ОСОБА_9 будучи обізнаною у злочинному плані за вказівкою ОСОБА_7 підготувала довідку ЄДЕБО форми №9 ОСОБА_10 та за вказівкою ОСОБА_7 оригінал вказаної довідки передала ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, в свою чергу отримавши за допомогою додатоку «Telegram» 15.10.2024 року та будучи обізнаним у злочинному плані на вказівку від ОСОБА_7 відправив вказану довідку компанією «Нова пошта» ОСОБА_10 .
У клопотанні зазначено, що окрім цього, 17.09.2023 року ОСОБА_7 , яка перебувала на території м. Запоріжжя, більш точного місця під час досудового розслідування не встановлено, на її мобільний номер НОМЕР_6 зателефонувала подруга ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 з номеру НОМЕР_9 та попросила допомогти своєму знайомому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є особою призовного віку та підлягає мобілізації, якого ОСОБА_7 в вересні 2022 року влаштувала на навчання до ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» науковий рівень бакалавр за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування, код. 281», без фактичного відвідування вказаного закладу та здачі сесій та заліків за грошову винагороду, з метою закриття боргів по здачі сесії, та написання дипломної роботи, рецензії, відгуків на диплом. Так, ОСОБА_7 повторно погодилась на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме працівників ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій». Після чого, 22.05.2024 ОСОБА_7 через додаток «Telegram» написав вже сам ОСОБА_12 з номеру мобільного телефону НОМЕР_10 , та запитав коли буде готовий його дипломна робота, рецензії, відгуків на диплом, довідка з ЄДЕБО форми №9 та скільки це коштує, на що ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_12 , що за влив на посадових осіб ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» та успішну здачу сесії та захисту диплому йому потрібно надати ОСОБА_7 грошову винагороду у сумі 40 000 грн., після чого так само в переписці надала ОСОБА_12 банківську картку емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 .
23.05.2024 року ОСОБА_12 з власного рахунку трьома транзакціями в сумі 20 000 грн., 10 000 грн. та 9999 грн. перевів кошти на банківську картку емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_7 .
Після чого, 27.06.2024 року ОСОБА_7 за допомогою додатку «Telegram», повідомляє своїй знайомій співробітнику ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» ОСОБА_9 , яка користується номером мобільного телефону НОМЕР_8 про необхідність створення та видачу довідки ЄДЕБО форми №9 ОСОБА_12 .. В свою чергу ОСОБА_9 , будучи обізнаною у злочинному плані за вказівкою ОСОБА_7 підготувала довідку ЄДЕБО форми №9 ОСОБА_12 , та за вказівкою ОСОБА_7 оригінал вказаної довідки передала ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, в свою чергу отримавши за допомогою додатоку «Telegram» 15.10.2024 року та будучи обізнаним у злочинному плані щодо допомоги особам призивного віку ухилитися від призову та мобілізації, виконав вказівку від ОСОБА_7 про відправку вказаної довідки компанією «Нова пошта» ОСОБА_12 .
Також, не пізніше лютого 2022 року ОСОБА_7 , яка перебувала на території м. Запоріжжя, більш точного місця під час досудового розслідування не встановлено, познайомилась з ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який виявив бажання вступити до ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», з проханням влаштувати його до вищевказаного закладу на що остання погодилась та влаштувала ОСОБА_13 за спеціальністю «фінанси, банківська справа та страхування, код. 072», без фактичного відвідування вказаного закладу та здачі сесій та заліків за грошову винагороду з метою уникнення останнім призову на військову службу,
27.06.2024 року ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_7 на її мобільний номер НОМЕР_6 , та запита чи зможе вона допомогти щодо закриття боргів по здачі сесії, та отримання довідки ЄДЕБО форми №9. Так, ОСОБА_7 повторно погодилась на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме працівників ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій».
Після чого, ОСОБА_7 за допомогою додатку «Telegram», повідомляє своєму знайомому ОСОБА_8 який будучи обізнаним у злочинному плані про необхідність зв`язатися з ОСОБА_9 співробітницею ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», яка користується номером мобільного телефону НОМЕР_8 та повідомити останній про необхідність створення та видачу довідки ЄДЕБО форми №9 ОСОБА_13 .. В свою чергу ОСОБА_9 будучи обізнаною у злочинному плані щодо допомоги особам призивного віку ухилитися від призову та мобілізації, за вказівкою ОСОБА_7 підготувала довідку ЄДЕБО форми №9 ОСОБА_13 та за вказівкою ОСОБА_7 оригінал вказаної довідки передала ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, в свою чергу отримавши за допомогою додатоку «Telegram» 15.10.2024 року та будучи обізнаним у злочинному плані виконав вказівку від ОСОБА_7 про відправку вказаної довідки компанією «Нова пошта» ОСОБА_13 .
29.01.2026 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомлено про підозри за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 369-2 КК України.
10.02.2026 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2026 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне:
1) мобільний телефон марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14 в корусі білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 з сім карткою оператора Київстар НОМЕР_2 та карткою Водафон номер не відображается, на якому встановлені мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApp» під час огляду яких в ході обшуку було виявлено переписку між фігурантами, з огляду на що вказаний мобільний телефон потребує додаткового огляду шляхом призначення компьютерно- технічної експертизи, оскільки є підстави вважати що вказаний телефон зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;
2) мобільний телефон марки HUAWEI P30 lite в корпусі білого кольору ІМЕІ 1 НОМЕР_3 , без сім картки на якому встановлені мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApp» під час огляду яких в ході обшуку було виявлено переписку між фігурантами, з огляду на що вказаний мобільний телефон потребує додаткового огляду шляхом призначення компьютерно- технічної експертизи, оскільки є підстави вважати що вказаний телефон зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;
3) ноутбук марки Lenovo sMP2QCB36 в корпусі сірого кольору на якому встановлені мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApp» під час огляду яких в ході обшуку було виявлено переписку між фігурантами, з огляду на що вказаний ноутбуку потребує додаткового огляду шляхом призначення компьютерно- технічної експертизи, оскільки є підстави вважати що вказаний ноутбук зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;
4) ноутбук марки Lenovo sWB06339695 в корпусі сірого кольору на якому встановлені мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApp» під час огляду яких в ході обшуку було виявлено переписку між фігурантами, з огляду на що вказаний ноутбуку потребує додаткового огляду шляхом призначення компьютерно-технічної експертизи, оскільки є підстави вважати що вказаний ноутбук зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;
5) банківська картка банку «Монобанк» № НОМЕР_4 ;
6) банківська картка банку «Приват банк» № НОМЕР_5 ;
На переконання сторони обвинувачення вилучене в ході обшуку майно відповідає критерію речового доказу у даному кримінальному провадженні.
На підтвердження цих обставин слідчим суддею були досліджені фактичні дані, які зафіксовані у матеріалах досудового розслідування, а саме: витяг з ЄРДР, протоколи огляду від 13.03.2025 року, від 17.06.2025 року, від 18.06.2025 року, повідомлення про підозру від 29.01.2026 року та інші матеріали в їх сукупності та взаємозв`язку.
На переконання слідчого судді, наведені фактичні дані та обставини свідчать про те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного у клопотанні слідчої майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт з метою збереження речових доказів.
10.02.2026 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2026 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне:
- мобільний телефон марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14 в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора Київстар НОМЕР_2 та карткою Водафон номер не відображається;
- мобільний телефон марки HUAWEI Р30 lite в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , без сім картки;
- ноутбук марки Lenovo sMP2QCB36 в корпусі сірого кольору;
- ноутбук марки Lenovo sWB06339695 в корпусі сірого кольору;
- банківську картку банку «Монобанк» № НОМЕР_4 ;
- банківську картку банку «Приват банк» № НОМЕР_5 .
Під час обшуку були оглянуті мобільні телефони та ноутбуки ОСОБА_4 , та слідчим встановлено, що на вказаних пристроях встановлені мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApp» під час огляду яких в ході обшуку було виявлено переписку між фігурантами у даному кримінальному провадженні.
Отже, перераховані обставини свідчать про необхідність дослідження вказаних пристроїв за участі спеціаліста, а за необхідності призначення комп`ютерно-технічної експертизи з метою відновлення видалених відомостей.
На переконання слідчого судді, наведені обставини, можуть свідчити про те, що мобільні телефони та ноутбуки, які належать ОСОБА_4 можуть містити важливі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, щодо листування з особами, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку із цим, та враховуючи незначний проміжок часу, який пройшов з часу вилучення вказаних технічних пристроїв, слідчий суддя вважає, що наявну на мобільних телефонах та ноутбуках інформацію з об`єктивних причин неможливо було повністю виявити і скопіювати у належному процесуальному порядку без залучення експерта та проведення експертного дослідження.
Крім того, як встановлено слідчим суддею та підтверджується матеріалами клопотання, передумовою для проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було те, що орган досудового розслідування перевіряє причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні. Тобто на момент вилучення мобільних телефонів та ноутбуків, орган досудового розслідування мав достатні аргументи припускати, що на них можуть міститись відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які ОСОБА_4 мала намір приховати.
З огляду на це, орган досудового розслідування має виправдану потребу у подальшому утриманні таких технічних пристроїв для подальшого розкриття змісту інформації та відомостей, що у них можуть міститися, в тому числі й видалених, що може бути реалізовано шляхом проведення їх експертного дослідження.
На переконання слідчого судді, вилучені під час обшуку телефони та ноутбуки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема щодо одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, яке вчинене групою осіб.
З цих підстав слідчий суддя відхиляє доводи сторони володільців майна про те, що вилучені телефони та ноутбуки не можуть бути речовими доказами.
Отже, існують підстави для накладення арешту на вилучені слідчим телефони та ноутбуки з метою збереження речових доказів.
На переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на вилучене слідчим майно, з метою збереження речового доказу, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.
Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - суспільної потреби у розслідуванні кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя дійшов висновку, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.
Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя доходить висновку, що не накладення арешту на вилучене майно може призвести до вжиття ОСОБА_4 заходів щодо його пошкодження, псування, знищення, перетворення з метою неможливості використання як речового доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, дослідивши обставини вилучення майна, зазначеного у клопотанні слідчої, його доказове значення, зв`язок з особою володільця, слідчий суддя доходить висновку, що повернення вилученого майна його власнику (володільцю) на даному етапі досудового розслідування може призвести до втрати як цього майна так і наявної у ньому доказової інформації.
Беручи до уваги вищенаведені положення ч. 11 ст. 170 КПК, слідчий суддя цією ухвалою накладає заборону на користування та розпорядження щодо: мобільного телефону марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14 в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора Київстар НОМЕР_2 та карткою Водафон номер не відображається; мобільного телефону марки HUAWEI Р30 lite в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , без сім картки; ноутбуку марки Lenovo sMP2QCB36 в корпусі сірого кольору; ноутбуку марки Lenovo sWB06339695 в корпусі сірого кольору.
Внаслідок зазначеного власник (володілець) майна буде упродовж певного часу обмежений у своїх правомочностях, проте це є необхідним для виконання завдань кримінального провадження.
Щодо клопотання слідчої про накладення арешту на банківські картки ОСОБА_4 .
Загальними положеннями КПК передбачено, що однією із засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.
Оскільки слідча у судовому засіданні повідомила, що сторона обвинувачення не наполягає на арешті банківських карток, слідчий суддя дійшов висновку, що слідча втратила інтерес у подальшому розгляді клопотання про арешт майна.
За таких обставин, беручи до уваги принцип диспозитивності та враховуючи те, що слідча, фактично не підтримує клопотання, в частині накладення арешту на банківські картки, слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт (з позбавленням власника (володільця) права на розпорядження та користування) на майно, яке вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- мобільний телефон марки Xiaomi HyperOS Redmi Note 14 в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора Київстар НОМЕР_2 та карткою Водафон номер не відображається;
- мобільний телефон марки HUAWEI Р30 lite в корпусі білого кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , без сім картки;
- ноутбук марки Lenovo sMP2QCB36 в корпусі сірого кольору;
- ноутбук марки Lenovo sWB06339695 в корпусі сірого кольору.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1