Справа № 626/1073/26
Провадження № 1-кс/626/409/2026
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

31 березня 2026 року м.Берестин (Красноград)

Слідчий суддя Берестинського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (відеоконференція), розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_7 , яке погоджено з прокурором в рамках кримінального провадження за №0000264 від 28.03.2026р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Карлівка Карлівського району Полтавської області, громадянин України, українець, маючий не повну середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, не судимий,

- який підозрюється в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наданих суду матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області за процесуального керівництва Зачепилівського відділу Берестинської окружної прокуратури Харківської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

28.03.2026 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці січня 2026 року, орієнтовно 28 січня 2026 року, приблизно о 01 годині, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на здійснення статевого акту з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з сексуальних мотивів та з метою задоволення статевої пристрасті природнім способом, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 є малолітньою особою та їй не виповнилось 14 років, використовуючи її безпорадний стан, всупереч волі останньої вступити в статеві зносини, застосовуючи відносно малолітньої ОСОБА_8 фізичне насильство, яке виразилось у знятті нижньої білизни і одягу малолітньої та примусовому її утриманні в положенні на спині, ліг зверху на ОСОБА_8 передньою частиною тулуба та вчинив з нею дії сексуального характеру, а саме вступив з ОСОБА_8 у статевий акт у виді вагінального проникнення з використанням геніталій, тим самим зґвалтував малолітню ОСОБА_8 .

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а саме зґвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Причетність ОСОБА_5 , до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжкий злочин, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який йому інкримінується, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому ОСОБА_5 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків, експертів по вказаному кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 ,

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 , кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та караються позбавленням волі від десяти до п`ятнадцяти років.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 , має можливість пересуватися територією України без перешкодно та враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і погрожуючи свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин, що підтверджується перепискою з потерпілою ОСОБА_8 , в якій погрожує останній, якщо вона комусь розповість або повідомить за вказаний факт матиме проблеми.

п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З метою запобігання вищевказаним ризикам необхідно обрати підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 , має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, понятих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Крім цього, слід звернути увагу, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, що, застосування до ОСОБА_5 , менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного і унеможливити настання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 , перебуваючи на волі або при обранні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде позбавлений можливості чинити тиск на свідків, понятих, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання та брали участь у проведенні слідчих дій, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в суді. Запобігання настання вказаним ризикам без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим.

У разі обрання судом стосовно ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини ОСОБА_5 в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння злочину.

В свою чергу, це створить в очах суспільства уяву неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, наявність вищевказаних ризиків, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, встановлена наявність ризиків, які дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а також підстави вважати що вказаним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В зв`язку з вищевикладеним, слідчий і звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та його захисника, які просили обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики, перелічені в клопотанні, не обґрунтовані, слідчий суддя приходить до наступного.

При цьому в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 свою провину не визнав взагалі та заперечував також і сам факт статевих відносин з потерпілою.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.152 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні та додатках до нього.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

Враховуючи вищевикладене у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 , має можливість пересуватися територією України безперешкодно та враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на потерпілу, свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і погрожуючи свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин, що підтверджується перепискою з потерпілою ОСОБА_8 , в якій погрожує останній, якщо вона комусь розповість або повідомить за вказаний факт матиме проблеми.

п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що останній за місцем мешкання характеризується посередньо, офіційного місця роботи та доходу, не має.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, однак не більш ніж на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, до того ж щодо малолітньої особи, при цьому нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та правом особи на статеву свободу та недоторканість, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей не має, а припинення протиправної діяльності обвинуваченого не було добровільним, навіть після опору та криків потерпілої, що свідчить про відсутність у останнього осуду своєї протиправної поведінки та не виключає схильність його свідомості до вчинення аналогічних діянь.

Також на переконання слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та суворість покарання у разі доведення його винуватості, може здійснити як психологічних так і фізичний незаконний вплив на свідків, малолітню потерпілу, з якою мешкає в одному селі, має ряд спільних знайомих та відповідно до матеріалів справи, неодноразово залишався ночувати в одному будинку разом з потерпілою, понятих, з метою зміни останніми свідчень на його користь.

Поряд з цим, слідчий суддя не може залишити поза увагою і факт суспільного резонансу, який був викликаний вчиненням підозрюваним інкримінованих йому дій, оскільки події відбувались з повним ігноруванням ОСОБА_5 загальноприйнятими нормами моралі, нехтуванням правом малолітньої особи на статеву недоторканість, при цьому, підозрюваний розумів безпорадність стану потерпілої, викликаного її віком.

Таким чином застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу крім тримання під вартою є недостатнім, недоцільним та таким, що створить в очах суспільства уяву безкарності та свавілля.

Поряд з цим, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, яке створюють в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя також вважає слушними пояснення прокурора про не можливість обрання менш суворої міри запобіжного заходу, на що акцентується увага в самому клопотанні.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання в залі суду в межах строку досудового розслідування, тобто з 15:10год. 31.03.2026 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Однак, відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосування насильства.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, який пов`язаний з застосуванням насильства до малолітньої потерпілої, пов`язаного з її статевої недоторканості, то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000264 від 28.03.2026р.за ч.4 ст.152 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, однак в межах строків досудового розслідування, починаючи з 15год. 10хв. 31 березня 2026 року до 15год. 10хв. 28 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, в зв`язку з чим підозрюваного ОСОБА_5 необхідно взяти під варту в залі суду.

Для тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Берестинського районного суду ОСОБА_1