Справа № 932/1080/26
Провадження № 1-кс/932/628/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпро надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 17.01.2026 року (ЄО №24-11 від 17.01.2026 року).

Скаргу обґрунтовано наступним. Більше 3-х місяців листопад, грудень 2025 року та з 1 до 16 січня 2026 року в холодну пору року, в люті морози за адресою: вул. Карла Лібкнехта, 49/13 у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровська область, диверсійна група, яка виконує завдання зовнішнього ворога, проводить експеримент над людьми, припиняє постачання в житловий будинок за вищевказаною адресою життю забезпечувальні ресурси, електроенергію, опалення та постачання питної і гарячої води. Зателефонувавши на номер диспетчер АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» їй повідомив, що електроживлення жилого будинку припинили через планові відключення, які наказує робити НЕК УкрЕнерго, але жодного офіційного та дійсного закону не надано та не озвучено, тому за попередньою змовою працівники ДТЕК, УкрЕнерго, представник українського народу (громади міста) ДніпроРада в особі голови громади ОСОБА_4 та їм підпорядкований «Департамент житлового господарства ДМР», в особі керівника ОСОБА_5 , коять злочини, чим порушили статті 1, 3, 33, 48 Конституції України, позбавили літніх людей, хворих людей, дітей та цілі родини, що знаходяться за вищезазначеною адресою, гідного життя, дбайливого гарантованого від держави навчання, праці, чим наражають на небезпеку і досі, тому що не було та наразі немає по 14 годин опалення, води та електропостачання що критично для наших Родин, наших дітей та батьків, тому що позбавлені ми гідних умов життя та гарантованих державою праці, навчання і соціального забезпечення. По цьому факту вона представляючи інтереси земельно-домової общини, звернулася на лінію 112 де зафіксували жорстоке поводження з людьми під час війни, експерименти над людьми та наражання на небезпеку людей і залишення їх в небезпеці, що відбувається і досі, потім їй з`єднали зі 102 де вона заявила про злочин та зафіксувала свою заяву.

17 січня 2026 року зателефонувавши на лінію 112, вона повідомила про злочин проти Родини, людей після чого її з`єднали з поліцією і вона залишила заяву про злочин, яка має номер ЄО 24-11 17.01.26 року. Вона повідомила у заяві і про геноцид, наражання на небезпеку та залишення у небезпеці, про диверсій, про репресії щодо людей, скоєння кримінального злочину по даній події в якому керуючись статтею 214 КПК України, вимагала внести повідомлення про ці злочини і передбачено КПК України відомості до єдиного державного реєстру досудових розслідувань передбачений законом строк за статтями 14, 15, 28, 109, 113, 120, 130, 135, 182, 189, 190, 192 194-1, 258, 270-1, 355-3, 356, 364-1, 365-2, 442 ККУ відносно людей, які живуть за вищевказаною адресою. Там їй повідомили, що негайно перенаправлять її заяву до начальник відділу поліції №4 Дніпропетровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області до слідчого відділення. Але 18 січня 2026 року зателефонувавши на номер НОМЕР_1 чергової частини поліції їй повідомили, що повідомлення про геноцид, диверсії та наражання на небезпеку, триває в часі та репресій щодо людей та інші передбачені КПК України відомості до єдиного державного реєстру досудових розслідувань у передбачений законом строк не внесли. Таким чином заступник начальника відділення-начальник слідчого відділення поліції № 4 Дніпропетровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 інформацію по її заяві не вніс до ЄРДР, чим було порушено не тільки її права як заявника та порядок який встановлений нормами КПК України при проведенні перевірки повідомлення про геноцид наражання на небезпеку та залишення у небезпеці, репресій щодо людей про вчинення відносне неї та її родини кримінального правопорушення, але й проігнорував листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.17 року, чим своєю бездіяльністю перевищив свої повноваження та не дотримався кримінально-процесуального законодавства та не дотримався приписів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та виходить, приймає участь у геноциді, приховує злочин та злочинців.

Скаржниця у судовому засіданні просила скаргу задовольнити.

Слідча до суду не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 17.01.2026 року ОСОБА_3 звернулась до ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, 15, 28, 109, 113, 120, 130, 135, 182, 189, 190, 192 194-1, 258, 270-1, 355-3, 356, 364-1, 365-2, 442 КК України, представниками ДТЕК, працівниками ДніпроРади, «Департаменту житлового господарства ДМР», яка була зареєстрована (журнал єдиного обліку) за №24-11 від 17.01.2026 року.

Заявник вказує, що відомості за вказаною заявою не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вважає, що в діях зазначених осіб вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, 15, 28, 109, 113, 120, 130, 135, 182, 189, 190, 192 194-1, 258, 270-1, 355-3, 356, 364-1, 365-2, 442 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Також, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела. Аналогічні за змістом норми містяться у Розділі ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такі ж висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Так, на переконання слідчого судді, враховуючи викладені ОСОБА_3 обставини події, зміст скарги не містить об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених особливою частиною Кримінального кодексу України.

Як уже зазначив слідчий суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Так, доводи заявника, викладені у заяві, є лише її незгодою з діяльністю осіб представників ДТЕК, працівників ДніпроРади, «Департаменту житлового господарства ДМР», однак на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення будь якого з кримінальних правопорушень, передбачених особливою частиною Кримінального кодексу України, а тому відсутня необхідність у перевірці доводів заявника засобами кримінального процесу.

Для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо ймовірного вчинення кримінального правопорушення, заявником повинні бути наведені конкретні факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки за відсутності таких, необґрунтоване внесення відомостей до ЄРДР призведе до невиправданого кримінального переслідування органом досудового розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена про відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги викладене, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26, 214, 303 - 307, 372КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1