Провадження № 1-кс/557/77/2026
Справа № 557/395/26
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

12 травня 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої вирішується клопотання ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000057 від 16.03.2026, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дубровиця Яворівського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, Збройних Сил України, старшого солдата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2026 до суду надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 (далі слідчий), погодженого із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000057 від 16.03.2025, щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що як встановлено досудовим розслідуванням, гр. ОСОБА_4 , 12 березня 2026 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 «Про загальну мобілізацію» призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу до Збройних сил України.

Згідно ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

У порушення вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року, старший солдат ОСОБА_4 будучи мобілізованим ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «старший солдат», 16.03.2026 приблизно 11 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на автозаправній станції «КСЕМ», що по вул. Рівненська в селищі Гоща, Рівненського району Рівненської області, в ході перевезення групи мобілізованих до місця несення ними служби, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо ОСОБА_7 , усвідомлюючи що ОСОБА_7 перебуває під час виконання своїх службових обов`язків, знаючи про те, що здоров`я будь-якої особи рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи караність свого діяння, різко обхопив правою рукою шию ОСОБА_7 , тримаючи при цьому ніж лезом до шиї потерпілого, спричинивши при цьому тілесні ушкодження останньому з метою позбавлення життя потерпілого. Однак в подальшому, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_4 не виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, тобто смерті особи.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України, - незакінчений замах на вбивство, тобто на умисне заподіяння смерті іншій людині.

17.06.2026 у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено фактичні дані та здобуто достатні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

18.03.2026 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.05.2026.

Двомісячний строк досудового

Двомісяніній строк досудового розслідування закінчується 14.05.2026, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових)та процесуальних дій. 11.05.2026 постановою виконувача обов`язів Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону строк досудового розслідувати продовжено до трьох місяців, а саме до 16.06.2026.

У своєму клопотанні слідча звертає увагу на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обгрунтовано тим, що ОСОБА_4 , з урахуванням тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього злочину, буде переховуватися від органів досудового розслідування, слідчого та прокурора. Відповідно до практики ЄСПЛ («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії»), тяжкість вказаного покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як підставу, що може спонукати до втечі. Зазначає, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання, може покинути своє місце проживання, якщо до нього буде застосований запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, обгрунтовано тим, що вони є його односельчанами, що є підставою шляхом вмовлянь та погроз незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни останніми своїх показань та покращення свого становища. Крім того, вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 супроводжувалось застосуванням насильства, що свідчить про можливість підозрюваного в подальшому незаконно впливати на свідків шляхом застосування до останніх погроз та насильницьких дій з метою зміни останніми показань.

Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України обгрунтовано тим, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, схильний до вчинення правопорушень і може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідча у поданому клопотанні вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а обставини та характер свідчать про його надмірну агресивність, схильність до порушень основоположних прав людини та підвищену сусіпльну небезпечність.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість та особу підозрюваного, який не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, постійного місця роботи не має, за місцем реєстрації відсутній, схильний до відкритого ігнорування вимог законодавства щодо дотримання суспільно прийнятних норм поведінки та доброчесності, а тому слідча вважає, що застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, у тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виконання покладених на підозрюваного обов`язків та його належної поведінки.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком в межах строку досудового розслідування, без внесення застави.

Підозрюваний та його захисник фактично заперечували щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у формі домашнього арешту.

Вислухавши підозрюваного, його захисника, доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам КПК України, його копію підозрюваний та його захисник отримали завчасно.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 від 16.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

17.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Підозра ОСОБА_4 та його причетність до вчинення злочину обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме: протоколом огляду місця від 16.03.2026 в ході якого було вилучено ніж, показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 16.03.2026, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протокол затримання особи від 16.03.26, проколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 16.03.2026 та іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, а також кваліфікації вчиненого кримінального правопрорушення, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, слідчий суддя констатує, що слідчим у повному обсягу не обгрунтовано та не доведено належними доказами існування задекларованих у клопотанні ризиків. Доводи клопотання обмежуються згадкою про існування вказаних ризиків із посиланням на норми законодавства.

Тому, враховуючи те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, підозрюваному ОСОБА_4 , слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з використанням електронного засобу із забороною залишати житло в певний період доби, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 домашній арешт з використанням електронного засобу із забороною залишати житло в нічну пору доби.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: за викликом прибувати до суду, носити електронний засіб контролю, не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Відповідно до статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 16.03.2026 за № 0000057 щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду в період доби з 22 години по 06 годину;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого суддю, суд, слідчого, прокурора про зміни місця проживання чи фактичного перебування, або роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними, потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та визначених у ній обов`язків встановити до 17 червня 2026 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно після отримання адміністрацією Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» копії повного тексту або резолютивної частини цієї ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000057.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 14 год. 00 хв. 12.05.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1