ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/191/26 Доповідач: ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000182 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2025 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянин України, неодруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, на утримані малолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Долю речових доказів визначено наступним чином:

предмет схожий на пістолет повернуто власнику;

металеву кульку постановлено знищити.

Встановлені судом обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 19.07.2025 року близько 19 год. перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, маючи на меті завдати легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , здійснив постріл металевою кулькою з предмету спеціально пристосованого для стрільби (який не є вогнепальною зброєю), чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді округлого садна грудної клітини справа з багряним синцем навколо нього, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор порушує питання про зміну вироку щодо ОСОБА_7 , просить вказати у резолютивній частині вироку, що речовий доказ пістолет, що належить ОСОБА_7 , конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно вирішено питання щодо долі вказаного речового доказу, оскільки на підставі ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1, п.1,4 ч.1 ст.96-2 КК України та п.1 ч.9 ст.100 КПК України пістолет, що належить ОСОБА_7 , підлягає спеціальній конфіскації як знаряддя вчинення злочину.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Позиції сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора про зміну вироку задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченим кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Незважаючи на те, що вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України учасниками судового провадження не оскаржується, на думку колегії суддів, воно призначене судом першої інстанції відповідно до вимог ст.50, 65 КК України, і узгоджується із принципами справедливості, співмірності та індивідуалізації, відповідає характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судом дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

З цим висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Водночас, вирішуючи питання про долю речових доказів, поз , увагою суду залишився той факт, що повернення речового доказу (знаряддя вчинення кримінального правопорушення) - предмета схожого на пістолет власнику ОСОБА_7 , суперечить вимогам ст.100 КПК України, у зв`язку з чим суд допустив помилку при вирішенні питання про долю речових доказів про що правильно зазначено прокурором в апеляційній скарзі.

Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема питання, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо речових доказів.

Вказаних вимог процесуального закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції не дотримався, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.1 ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);

Тобто, зазначеною нормою процесуального законодавства передбачено лише єдиний випадок повернення особі речового доказу (знаряддя вчинення кримінального правопорушення), коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Отже, повернення судом речового доказу (знаряддя вчинення кримінального правопорушення предмета схожого на пістолет) обвинуваченому ОСОБА_7 суперечить вимогам ст.100 КПК України, і відповідно до вказаної норми закону цей речовий доказ підлягає конфіскації або знищенню.

Постановою від 21.07.2025 предмет схожий на пістолет визнано речовим доказом.

Враховуючи, що предмет схожий на пістолет, який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України підлягає конфіскації.

Повертаючи зазначений предмет ОСОБА_7 , судом першої інстанції неправильно вирішено у провадженні його долю як речового доказу, тим самим допущено істотне порушення кримінального процесуального закону.

Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження, зважаючи на що, апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України слід змінити в частині вирішення питання про долю речових доказів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягли за собою скасування вироку чи його зміну в іншій частині, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2025 щодо ОСОБА_7 в резолютивній частині змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на те, що речовий доказ, предмет схожий на пістолет, - повернути власнику ОСОБА_7 .

Вказати, що речовий доказ, предмет схожий на пістолет, що належить ОСОБА_7 , конфіскувати в дохід держави, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

У решті вирок щодо нього - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4