У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001400 від 06.11.2024, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянство України, який має професійно-технічну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, який має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року до суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №50001400 від 06.11.2024, відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, укладеної між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_9 , 19 листопада 2024 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 , в період дії воєнного стану, 19.10.2024 у денний час доби, більш точного часу не встановлено, перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належнить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: пральну машинку «Indesit E2SC 2160 W UA», в справному, робочому стані, без пошкоджень, білого кольору, вартість якої з урахуванням зносу, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3917 від 14.11.2024, становить 5075,00 грн.

Після чого ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_7 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 5075,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_2 , діючи повторно, в період дії воєнного стану, 27.10.2024 у вечірній час, перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, будучи обізнаним про те, що в Україні діє воєнний стан, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: холодильник марки «Elenberg BMF-180», в справному, робочому стані, без пошкоджень, білого кольору, вартість якого з урахуванням зносу, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3917 від 14.11.2024, становить 7700,00 грн.

Після чого ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_7 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 7700,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_2 визнав свою винуватість у вказаних вище діяннях, а сторонами угоди останньому узгоджене покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Крім того, сторони погодились звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, укладеної між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_2 , за участю захисника адвоката ОСОБА_9 , враховуючи відсутність згоди потерпілої ОСОБА_10 на її затвердження, висловленго останньою в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, в судовому засіданні заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, укладеної між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_2 , за участю захисника адвоката ОСОБА_9 , оскільки потерпіла не згодна з її умовами, враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_2 не відшкодована матеріальна та моральна шкода, спричина вчиненим кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений ОСОБА_2 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання та звільнитивід відбування покарання на підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст. 76 КК України.

Захисник ОСОБА_6 з приводу затвердження угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, матеріали кримінального провадження, вважає, що угода про визнання винуватості затвердженню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч.1 ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Пунктом першим та третім частини сьомої ст.474 КПК України визначено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

На переконання суду позиція потерпілої ОСОБА_7 про незгоду з умовами вищезазначеної угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, висловлена в судовому засіданні, обґрунтовано свідчать про відсутність її згоди на укладення цієї угоди, враховуючи заявлений її представником адвокатом ОСОБА_8 цивільний позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, укладеної між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_2 , за участю захисника адвоката ОСОБА_9 , суперечать вимогам ч.4 ст.469 КПК України та порушують права та інтереси потерпілої ОСОБА_7 , враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення останній спричинена матеріальна та моральна шкода, яка обвинуваченим не відшкодована.

Отже, на підставі п.п.1, 3 ч.7 ст.474 КПК України, суд приходить до висновку про відмову в затвердженні вищезазначеної угоди про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0001400, оскільки умови цієї угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також порушують права та інтереси потерпілої ОСОБА_7 .

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, у разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії досудового розслідування, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291,314, 376, 472,474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_2 , за участі його захисника ОСОБА_9 , укладеної 20 листопада 2024 року.

Відновити процесуальні дії по кримінальному провадженні №0001400 від 06.11.2024, відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та продовжити судове провадження в загальному порядку.

Ухвала суду набирає чинності негайно і окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений о 08 год. 30 хв. 09 квітня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1