Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/3016/16-к
Провадження № 1-кп/490/276/2017
У Х В А Л А

«29» січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0006853 відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Данилівка Березанського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального Кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Обвинувачений та його захисник у суді заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі за спливом строків давності.

2. Прокурор у суді проти задоволення клопотання не заперечувала.

3. Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився

Вона сповіщалась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку неодноразово, проте у судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки суд не повідомив та заяв із проханням про відкладення розгляду справи до суду не надсилав.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Щодо загальних засад звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

1. Відповідно до частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули передбачені законом строків.

Відповідно до частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

2. Верховний суд у своїй практиці тлумачив норми статті 49 Кримінального Кодексу України неодноразово.

2.1. Зокрема, об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 виснувала, окрім іншого, про таке:

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

2.2. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 зробила такі висновки про застосування частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України

-пункт 59 - У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

-пункт 60 - Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

-закінчення зазначених у законі строків;

-не ухилення особи від слідства або суду

-не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Застосування цих приписів до обставин цього кримінального провадження.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369 Кримінального Кодексу України.

2.1. У наданому суду обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 вчинив протиправне діяння за таких обставин

(а) Наказом Голови Державного агентства рибного господарства України №119-ТО від 08 вересня 2015 року ОСОБА_4 , з урахуванням раніше присвоєного 07 рангу державного службовця, призначено на посаду начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області Державного агентства рибного господарства України, яке знаходиться в м. Миколаєві за адресою проспект Героїв Сталінграду буд. 1-а.

Відповідно до рішення №1 від 03 грудня 2015 року Миколаївської обласної ради "Про підсумки виборів депутатів Миколаївської обласної ради сьомого скликання та визнання їх повноважень", повноваження ОСОБА_4 , як депутата Миколаївської обласної ради вважаються визнаними.

(б) Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони є правоохоронними органами, які здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2011 року № 1263 "Про утворення територіальних органів Державного агентства рибного господарства" створено територіальні органи Державного агентства рибного господарства, у тому числі Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області.

Відповідно до "Положення про Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області", затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 19.04.2012 року №195, начальник Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області (надалі за текстом "Управління") здійснює керівництво її діяльністю, організовує та забезпечує виконання актів законодавства, наказів Мінагрополітики України, доручень Міністерства аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказів Держрибагентства України, доручень голови Державного агентства рибного господарства України; підписує накази Миколаїврибоохорони, розподіляє обов`язки між своїми заступниками, здійснює інші повноваження відповідно до законодавства України, Управління, яке очолює начальник, відповідно до покладених завдань видає, переоформляє, видає дублікати та анулює документи дозвільного характеру; видає та скасовує передбачені законодавством документи на право видобування водних біоресурсів; здійснює контроль за дотриманням лімітів і нормативів використання біоресурсів: складає протоколи та розглядає в установленому порядку справи про адміністративні правопорушення в галузі охорони і використання водних біоресурсів.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 р. № 703 «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» посада начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області Державного агентства рибного господарства України віднесена до третьої категорії посад державних службовців.

Таким чином, ОСОБА_4 , як начальник Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області Державного агентства рибного господарства України, при виконанні службових завдань за посадою, постійно здійснює функції представника влади, обіймає в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, яка віднесена до третьої категорії посад державних службовців, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 1 примітки до ст. 364 КК України та примітки 2 до ст. 368 КК України, є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

(в) Проте ОСОБА_4 , діючи на порушення наведених вимог закону, як службова особа, яка займає відповідальне становище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з одержанням неправомірної вигоди, за наступних обставин.

Так, для здійснення промислового вилову рибу, відповідно до положень "Інструкції про порядок спеціального використання риби та інших водних живих ресурсів", затвердженої Наказом №623/404 Міністерства аграрної політики України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 11.11.2005 року, користувачам, серед яких в зоні діяльності "Управління" є приватне підприємство "Ім. лейтенанта Шмідта", необхідно в органи рибоохорони подати та зареєструвати талони рибалки, промисловий журнал, журнал обліку прийнятої риби та інших водних живих ресурсів. У подальшому користувач риби та водних ресурсів видає талони та посвідчення рибалки особам, які здійснюють промисловий вилов риби в межах встановлених квот.

В один із днів жовтня 2015 року житель села Ташино Березанського району Миколаївської області громадянин ОСОБА_7 звернувся до начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області ОСОБА_4 з проханням надати дозвіл на реєстрацію талонів рибалки та промислового журналу для здійснення промислового вилову риби в межах акваторії Тилігульського лиману.

У цей час ОСОБА_4 , будучи обізнаним про порядок спеціального використання водних живих ресурсів, встановлення квот та лімітів, порядок видачі дозволів та скасування дозвільних документів, підстави для притягнення осіб до адміністративної відповідальності, та маючи реальну можливість як начальник «Управління» використати своє службове становище та повноваження для реалізації умислу, висунув ОСОБА_7 незаконну вимогу про передачу йому, ОСОБА_4 , після отримання дозвільних документів, щомісячної неправомірної вигоди у розмірі 3000 гривень за здійснення промислового вилову риби.

При цьому ОСОБА_4 пригрозив ОСОБА_7 , що у випадку відмови у наданні зазначеної неправомірної вигоди він, використовуючи свою владу та службове становище, буде вчиняти дії, які завдадуть шкоди правам та законним інтересам ОСОБА_7 , а саме неможливості здійснення промислового вилову риби, а також шляхом його безпідставного притягнення до відповідальності за нібито допущені правопорушення в сфері охорони природи та використання природних ресурсів, умисно створить умови, за яких останній буде вимушений надавати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

З незаконною вимогою ОСОБА_4 ОСОБА_7 вимушений був погодитись, усвідомлюючи реальну можливість використання ОСОБА_4 свого службового становища для протидії законному здійсненню промислового вилову риби.

В один із днів першої декади листопада 2015 року ОСОБА_7 були видані талон рибалки №127 від 04.11.2015 року, зареєстрований 09.11.2015 року в Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області, та Журнал обліку вилучених риби та інших водних живих ресурсів №120 від 09.11.2015 року, відповідно до яких він мав право здійснювати промисловий вилов риби в межах встановлених квот.

09 грудня 2015 року близько 11 години 45 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на території заправної станції "Атіс", яка розташована за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 5а, будучи вимушений виконувати незаконні вимоги ОСОБА_4 , передав останньому неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 3000 грн., яку ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднуючи свої дії з вимаганням, одержав за не створення ОСОБА_7 перешкод у здійсненні промислового вилову риби, тобто за невчинення дій з використанням наданої влади та службового становища.

Надалі, 12 січня 2016 року близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_7 , на виконання раніше обумовлених протиправних вимог ОСОБА_4 , вдруге зустрівся на території вищевказаної заправної станції "Атіс" із ОСОБА_4 , де передав останньому неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 3000 грн., яку ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднуючи свої дії з вимаганням, одержав за не створення ОСОБА_7 перешкод у здійсненні промислового вилову риби, тобто за невчинення дій з використанням наданої влади та службового становища.

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 був затриманий слідчим військової прокуратури Миколаївського гарнізону на місці вчинення злочину.

2.2. Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 368 Кримінального Кодексу України як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-яких дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Викладена в обвинувальному акті версія про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення дозволяє при вирішенні питання про можливість його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності визначити сутність відповідного діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, за якою

станом на 12 січня 2016 року він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 368 Кримінального Кодексу України.

Таке дозволяє визначити початковим моментом перебігу строку давності стосовно ОСОБА_4 12 січня 2016 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості кваліфікованого за частиною 3 статті 368 Кримінального Кодексу України кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , суд враховує санкцію цієї норми та положення статті 12 цього Кодексу.

Ці норми дозволяють вирішити питання про ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого звинувачений ОСОБА_8 , таким чином.

Санкція частини 3 статті 368 Кримінального Кодексу України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі максимально - строком на 10 років.

Відповідно до частини 5 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого це кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_4 , суд виходе з приписів статті 49 Кримінального Кодексу України.

З огляду на ці приписи діючого законодавства, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України «диференційований строк» давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за частиною 3 статті 368 Кримінального Кодексу України становить 10 років.

Отже, строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за висунутим в межах цього кримінального провадження обвинуваченням тривав до 16 січня 2026 року та наразі сплинув.

Б. Щодо питання про ухилення/неухилення обвинуваченої від слідства та суду.

Матеріали кримінального провадження доводять, що під час його здійснення цього кримінального провадження ОСОБА_4 від суду не ухилявся.

Щодо тривалості розгляду справи, то вона є зумовленою іншими обставинами - повномасштабним вторгненням збройних сил Російської Федерації на територію України.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що у період з 16 січня 2016 року й до 16 січня 2026 року обвинувачений вчиняв нові злочини.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Отже, наразі ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

І……Відповідно до частини 2 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому Верховний Суд у своїй Постанові від 02 липня 2025 року у справі № 202/7821/24 зазначив, окрім іншого, таке

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

ІІ……З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку з моменту вчинення стверджуваного кримінального правопорушення до моменту розгляду питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності встановлені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

2.Потерпілий своїм правом висловити свої заперечення проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього скористатись не побажав.

Відповідно до процитованих вище приписів частини 2 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого провадження у цій справі слід закрити.

Вирішення питання про долю речових доказів.

1. Речові докази у справі:

-купюру номіналом 500 грн. БТ5696280;

-купюру номіналом 500 грн. ЗБ0273392;

-купюру номіналом 500 грн. МБ4427675;

-купюру номіналом 500 грн. ЛГ6331600;

-купюру номіналом 500 грн. ЛБ2179400;

-купюру номіналом 500 грн. ВБ5474562;

як предмети кримінального правопорушення, на підставі пункту 5 частини 9, частини 10 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх законному володільцю ОСОБА_9

2. Речові докази у справі:

-носій інформації - картка пам`яті «micro SD» ємністю 16 GB, на який здійснювався безперервний відеозапис слідчих дій проведених 12.01.2016;

-відеокасети з відеозаписом затримання та освідування ОСОБА_4 від 12.01.2016. 2 шт.;

-носій інформації micго SDHC 8 GB, реєстраційний №2923 від 07.12.2015 року;

-носій інформації mіcтo SDHC 8 GB, реєстраційний №2922 від 07.12.2015 року,

як носії електронних документів, що є нерозривно пов`язаними з такими документами на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

3. Речові докази у справі:

-хірургічні перчатки використані під час проведення обшуку автомобіля «ВАЗ 2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-змиви з правої руки ОСОБА_4 зроблені під час освідування;

-змиви з лівої руки ОСОБА_4 зроблені під час освідування;

-96% розчин «Септил плюс» 100 мл, яким робили змиви з правої та лівої руки ОСОБА_4 ;

-бинт, яким робились змиви з лівої та правої руки ОСОБА_4 під час освідування 12.01.2016;

-хірургічні рукавиці, використані під час проведення освідування підозрюваного ОСОБА_4 12.01.2016 року;

-контрольний аркуш паперу із зразком спецзасобу препарат "Промінь-1", використаний під час проведення огляду помітки та вручення заздалегідь помічених ідентифікованих засобів ОСОБА_7 12.01.2016 року;

як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід знищити.

4. Речові докази у справі:

-мобільний телефон марки «Nokia» модель 515 IMEI НОМЕР_2 з сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «Айфон 5С» з сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-особисті грошові кошти в сумі 1026 грн. купюрами: 500 грн., 200 грн. - 2 шт., 100 грн. 20 грн. 2 грн. - 2 шт., 1 грн. - 2 шт.; 20 евро;

-ноутбук HP Pavilion dv 2500 s/n 2CE80204XL разом із зарядним пристроєм HP CT: WAT LG BA0XN3Q1

-мишку TRUST 1;

-портфель-сумку чорного кольору

як предмети, що не мають відношення до кримінального правопорушення та не містять на собі його слідів на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх власнику ОСОБА_4 .

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Під час здійснення цього кримінального провадження стороною обвинувачення на проведення судово хімічної та судово криміналістичної експертизи було витрачено загалом 1.804 грн. 18 коп.

Відповідно до висновку, зробленого ОСОБА_10 Суду у Постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, ці витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.Клопотання обвинуваченого та захисника задовольнити.

2.Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального Кодексу України - в зв`язку з закінченням строків давності.

3.Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального Кодексу України - закрити.

4.Речові докази у справі:

-купюру номіналом 500 грн. БТ5696280;

-купюру номіналом 500 грн. ЗБ0273392;

-купюру номіналом 500 грн. МБ4427675;

-купюру номіналом 500 грн. ЛГ6331600;

-купюру номіналом 500 грн. ЛБ2179400;

-купюру номіналом 500 грн. ВБ5474562;

- повернути ОСОБА_9

Речові докази у справі:

-носій інформації - картка пам`яті «micro SD» ємністю 16 GB, на який здійснювався безперервний відеозапис слідчих дій проведених 12.01.2016;

-відеокасети з відеозаписом затримання та освідування ОСОБА_4 від 12.01.2016. 2 шт.;

-носій інформації micго SDHC 8 GB, реєстраційний №2923 від 07.12.2015 року;

-носій інформації mіcтo SDHC 8 GB, реєстраційний №2922 від 07.12.2015 року.,

- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази у справі:

-хірургічні перчатки використані під час проведення обшуку автомобіля «ВАЗ 2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-змиви з правої руки ОСОБА_4 зроблені під час освідування;

-змиви з лівої руки ОСОБА_4 зроблені під час освідування;

-96% розчин «Септил плюс» 100 мл, яким робили змиви з правої та лівої руки ОСОБА_4 ;

-бинт, яким робились змиви з лівої та правої руки ОСОБА_4 під час освідування 12.01.2016;

-хірургічні рукавиці, використані під час проведення освідування підозрюваного ОСОБА_4 12.01.2016 року;

-контрольний аркуш паперу із зразком спецзасобу препарат "Промінь-1", використаний під час проведення огляду помітки та вручення заздалегідь помічених ідентифікованих засобів ОСОБА_7 12.01.2016 року

- знищити.

Речові докази у справі:

-мобільний телефон марки «Nokia» модель 515 IMEI НОМЕР_2 з сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «Айфон 5С» з сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-особисті грошові кошти в сумі 1026 грн. купюрами: 500 грн., 200 грн. - 2 шт., 100 грн. 20 грн. 2 грн. - 2 шт., 1 грн. - 2 шт.; 20 евро;

-ноутбук HP Pavilion dv 2500 s/n 2CE80204XL разом із зарядним пристроєм HP CT: WAT LG BA0XN3Q1

-мишку TRUST 1;

-портфель-сумку чорного кольору

- повернути ОСОБА_4 .

5.Витрати на проведення судово хімічної та судово криміналістичної експертизи віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 (семи) днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_11 =