ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/337/26 Справа № 197/179/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000008 від 08 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгіюль, Ташкентської області, Республіки Узбекистан, громадянина України, зареєстрованого місця проживання не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 28.07.2022 вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1місяць, 17.12.2024 звільнено по відбуттю покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 369-2 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 369-2 КК України у виді 3 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді 4 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3 роки з покладенням обов`язків відповідно до вимог ст.76 КК України.

Згідно вироку суду відповідно до ст. 14 Конституції України - земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 112 Земельного кодексу України, охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів, для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Відповідно до положень «Правил охорони електричних мереж» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1455 Правила охорони електричних мереж (далі - Правила) запроваджуються з метою забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму і використовуються у разі проектування, будівництва та експлуатації електричних мереж, а також під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж. Відповідно до п. 7 вказаних Правил, охоронні зони електричних мереж встановлюються, зокрема, уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань (для повітряних ліній напругою): 750 кВ 40 метрів від крайніх проводів по обидва сторони ПЛ; 330 кВ, 400 кВ, 500 кВ 30 метрів від крайніх проводів по обидва сторони повітряних ліній (ПЛ); 150-220 кВ 25 метрів від крайніх проводів по обидва сторони ПЛ; 110 кВ 20 метрів від крайніх проводів по обидва сторони ПЛ; 35 кВ 15 метрів від крайніх проводів по обидва сторони ПЛ. Також, відповідно до ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним та юридичним особам у межах спеціальних зон об`єктів енергетики без письмової згоди підприємств енергетики, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи, що можуть призвести до порушення безаварійного функціонування об`єктів електричних мереж.

Так, ОСОБА_6 , у період часу з кінця грудня 2024 року по 21 січня 2025 року, в денний час доби (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), діючи в порушення вищевказаних вимог законодавства, достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу у його власність або надання у користування земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером :05:002:0165, розташованої на території Новолатівської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровської області та наявність на її території об`єктів повітряних електричних мереж з визначеними охоронними зонами, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, використовуючи техніку невстановленої моделі та оснащення здійснив розорювання земельної ділянки загальною площею 3,7562 га, в зоні особливого використання земель (охоронній зоні мережі електропостачання), з подальшим посівом рослинної культури пшениці в межах охоронних зон повітряних ліній ПЛ 35 кВ, розташованих на території земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером :05:002:0165, загальною площею 8,3886 га, розташованої на території Новолатівської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_6 у період часу з кінця грудня 2024 року по 21 січня 2025 року здійснив самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 3,7562 га, в зоні особливого використання земель (охоронній зоні мережі електропостачання) - об`єктів повітряних електричних мереж площею 3,7562 га, розташованих на території земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності з кадастровим номером :05:002:0165 загальною площею 8,3886 га, що належить Новолатівській сільській територіальній громаді Криворізького району Дніпропетровській області в особі Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі по тексту Закон), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п. 1, 2, 3, 8 ч. 1 ст. 23 Закону). Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції затвердженої наказом МВС України №650 від 28.07.2017 (далі - Інструкція) Дільничні офіцери поліції (ДОП) здійснюють свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання та протидію домашньому насильству», «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», «Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк», «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону», інших актів законодавства, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пп. 3, 6 п. 1 розділу 2 Інструкції завданнями ДОП в тому числі є виконання завдань, спрямованих на дотримання прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; інформування чергової частини органу (підрозділу) поліції в разі отримання від населення відомостей про осіб, які мають наміри вчинити кримінальні правопорушення або їх учинили, розшукуваних злочинців, осіб, які зникли безвісти;

Відповідно до пп. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 14 п. 2 розділу 2 Інструкції обов`язками та основними напрямами діяльності ДОП, зокрема є здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень; виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та/або адміністративних правопорушень, ужиття у межах компетенції заходів для їх усунення; ужиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законодавством, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; доставляння у випадках і порядку, визначених законодавством, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; здійснення досудового розслідування кримінальних проступків у формі дізнання.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4, п. 3 розділу 2 Інструкції ДОП із метою виконання своїх обов`язків мають право вимагати від осіб пред`явлення документів, що посвідчують їх особу, та інших документів у випадках, визначених статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію»; опитувати осіб у випадках, визначених статтею 33 Закону України «Про Національну поліцію»; застосовувати заходи, передбачені статтями 30, 31 Закону України «Про Національну поліцію»; затримувати підозрюваних у вчиненні кримінального або адміністративного правопорушення, доставляти таких осіб до поліцейської станції або органу (підрозділу) поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 137 о/с від 09.02.2024 лейтенант поліції ОСОБА_9 призначений на посаду дільничного офіцера поліції відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Таким чином, старший дільничний офіцер поліції відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , виконуючи функції поліції відповідно до Закону є представником влади та службовою особою, згідно п. 1 примітки ст. 364 КК України.

Так, 04.02.2025 дільничним офіцером поліції відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 , на підставі доручення слідчого ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській від 03.02.2025 на службовому автомобілі «Dacia Logan» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », здійснювалась організація проведення огляду місця події у кримінальному провадженню №0000008 від 08.01.2025, на території Новолатівської територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області, здійснювались заходи щодо встановлення осіб, які можуть бути причетні до вчинення правопорушення та осіб, якім може бути відома будь-яка оперативна інформація.

Приблизно о 14:00 годині 04.02.2025, перебуваючи на місці події кримінального правопорушення, а саме на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером :05:002:0165, розташованої на території Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, було виявлено ОСОБА_6 та зафіксовано факт вчинення кримінального правопорушення - самовільного зайняття земельної ділянки, вчиненого щодо земель в охоронних зонах.

Так, в ході проведення досудового розслідування та відповідно до першочергових дій на місці події, дільничним офіцером поліції відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , було запрошено ОСОБА_6 до службового автомобіля «Dacia Logan» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » для складання пояснення та встановлення анкетних даних останнього.

Перебуваючи в службовому автомобілі «Dacia Logan», з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », у ОСОБА_6 , який достовірно знаючи, що спілкується з дільничним офіцером поліції відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , виник злочинним умисел направлений на надання неправомірної вигоди дільничному офіцеру поліції відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_9 , для здійснення ним впливу на прийняття посадовою особою слідчого відділення ВП №7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області рішення, щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного заняття земельної ділянки в охоронній зоні.

ОСОБА_6 , у період з 14:17 до 14:38 04 лютого 2025 року, перебуваючи у службовому автомобілі «Dacia Logan», з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », на відкритій ділянці місцевості поблизу земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0165, на території Новолатівської сільської територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність свого діяння, з метою уникнення для себе негативних наслідків, а саме притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного заняття земельної ділянки, не звертаючи уваги на попередження про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, висловив дільничному офіцеру поліції відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_9 пропозицію щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США за вплив на прийняття рішення уповноваженою посадовою особою слідчого відділення ВП №7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.197-1 КК України за фактом самовільного заняття земельної ділянки в охоронній зоні.

У свою чергу, дільничний офіцер поліції ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що пропозиція ОСОБА_6 очевидно свідчить про висловлювання наміру та готовність надати неправомірну вигоду, керуючись у своїх діях чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння ОСОБА_6 , викликав слідчо-оперативну групу відділення поліції № 7 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для фіксації факту вчиненого останнім кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 проситьоскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК України, ч. 1 ст. 369-2 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 197-1 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 369-2 КК України - у виді штрафу в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого та визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 369-2 КК України, за обставин, викладених у вироку, не оспорюється, однак вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд першої інстанції застосував ст. 75 КК України до обвинуваченого, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, хоча відповідно до примітки до ст. 45 КК України - ч. 1 ст. 369-2 КК України відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, щодо яких таке звільнення прямо заборонено. Зазначає, що прокурор у дебатах просив визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 369-2 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі; за ч. 1 ст. 369-2 КК України - у виді штрафу в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши відповідний іспитовий строк, необхідний та достатній для виправлення засудженого; на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Вважає, що оскаржуване рішення суперечить положенням ст. 65, 75 КК України та ст. 409, 413 КПК України, оскільки воно базується на неправильному застосуванні кримінального закону.

Заслухавши доповідача, думку сторін по справі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції виконанні не в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 369-2 КК України, а також правильності кваліфікації його дій сторонами не оспорюються та під час апеляційного розгляду не ставляться під сумнів. Отже, перевірці підлягають виключно питання правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання.

Згідно з положеннями ст. 50, 65 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам законності, справедливості та індивідуалізації.

Разом із тим, відповідно до примітки до ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369-2 КК України, віднесено до корупційних кримінальних правопорушень.

За змістом ч. 4 ст. 74, ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням не застосовується у випадках засудження за корупційні кримінальні правопорушення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 197-1 та ч. 1 ст. 369-2 КК України з визначенням остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, одночасно застосував до нього положення ст. 75 КК України та звільнив від відбування остаточного покарання з випробуванням.

Таким чином, місцевий суд застосував закон, який не підлягав застосуванню, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими, оскільки призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України унеможливлює застосування ст. 75 КК України, якщо хоча б одне з кримінальних правопорушень є корупційним.

Разом із тим колегія суддів звертає увагу, що у прохальній частині апеляційної скарги прокурор просить призначити за ч. 1 ст. 369-2 КК України покарання у виді штрафу та за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді обмеження волі з подальшим звільненням від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, а штраф виконувати самостійно.

Однак такі вимоги не узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 70 КК України, якою встановлено обов`язок суду визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. При цьому, з огляду на корупційний характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, застосування ст. 75 КК України до остаточного покарання є неможливим незалежно від виду покарання, призначеного за окремими статтями.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 75 КК України є явно незаконним, а запропонований прокурором спосіб виправлення цього порушення також не може бути реалізований судом апеляційної інстанції без порушення вимог закону.

Відповідно до ст. 409, 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування вироку.

Разом із тим, враховуючи межі апеляційного розгляду та положення ст. 404 КПК України, а також те, що усунення допущених порушень потребує нового вирішення питання про вид та розмір покарання з урахуванням вимог ст. 70 КК України та заборони застосування ст. 75 КК України у даному випадку, колегія суддів приходить до висновку про неможливість виправлення допущених порушень у суді апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до вимог ст. 416 КПК України після скасування вироку суд першої інстанції здійснює новий розгляд у іншому складі суду. Оскільки вирок скасовано за апеляційною скаргою прокурора у зв`язку з неправильним застосуванням закону та необхідністю призначення покарання з дотриманням вимог кримінального закону, при новому розгляді суд першої інстанції не позбавлений права застосувати більш суворе покарання, ніж було призначено раніше, за умови дотримання вимог ч. 2 ст. 416 КПК України.

При новому розгляді, судом першої інстанції, з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, виключити суперечності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та з урахуванням загальних засад кримінального провадження, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000008 від 08 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 369-2 КК України скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді