ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5832/24 Номер провадження 11-кп/814/1149/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000528 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 24 лютого 2026 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, несудимого,

обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч.4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 24.04.2026 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується в участі у злочинній організації, створеної з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України; у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), пошкодження майна, вчиненої з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, повторно, в умовах воєнного стану, злочинною організацією, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, вчиненому повторно, злочинною організацією, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України; у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, злочинною організацією, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185 КК України; у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), пошкодження майна, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, злочинною організацією, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України; у незаконному позбавленні волі людини з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вчиненому злочинною організацією, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України; в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України: умисному знищенні чужого майна, шляхом підпалу, злочинною організацією, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого . 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч.4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - цілодобовий домашній арешт або заставу.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд в рішенні не навів жодного конкретного факту на підтвердження того, що ОСОБА_7 продовжує створювати загрозу правосуддю. Відсутня обгрунтована підозра та реальні ризики.

Окрім цього вказав, що суд під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, не проаналізував обставини ухвалення рішення індивідуально щодо ОСОБА_7 , а розглянув щодо всіх обвинувачених одночасно.

Також вказав про необгрунтоване тривале тримання під вартою. Судом не вказано чому менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Оскільки учасники провадження не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0001032 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч, 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч.4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України. В судовому засіданні 24 лютого 2026 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.04.2026 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не може бути предметом розгляду під час судового провадження. 30.08.2024 було складено обвинувальний акт, який направлено до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, правильно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Більше того, необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюються, оскільки апелянт просить обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , зокрема особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні лише не закінчено, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів враховує обставини вчинення злочинів, те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини в складі організованої групи, тривалість злочинної діяльності обвинуваченого та суспільну небезпечність такої незаконної діяльності.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України та на які посилається прокурор у клопотанні на даний час не зменшилися і продовжують існувати, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника про тривале перебування обвинуваченого під вартою необхідно зазначити, що при продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд врахував особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, і тривалість перебування обвинуваченого під вартою не є самостійною підставою для скасування такого запобіжного заходу.

Щодо доводів сторони захисту, про те, що свідки допитані, необхідно зазначити, що суд вправі до ухвалення остаточного рішення у справі додатково викликати потерпілих чи свідків для надання показань, повторно досліджувати докази, з метою об`єктивного встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 24 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4