Справа №522/1264/26
Провадження №1-кп/522/2413/26
УХВАЛА

16 лютого 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000029 від 18.02.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тулун Іркутської області РФ, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000195 від 16.04.2020 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато на підставі заяви ОСОБА_3 від 16.04.2020 про вчинення 12.04.2020 стосовно нього нападу із погрозою застосування насильства, під час якого невстановлені особи викрали його майно, а саме грошові кошти у сумі 90 000 гривень, гаманець із банківськими картками та розкладний ніж

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, потерпілий ОСОБА_3 був допитаний слідчим та брав участь у слідчих діях у вказаному кримінальному провадженні, під час яких вказував на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як на осіб, які вчинили стосовно нього розбійний напад із погрозою застосування ножа.

Так, ОСОБА_3 , розуміючи, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому на підставі його заяви від 16.04.2020, будучи ознайомленим із правами та обов`язками потерпілого, а також будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, розуміючи що своїми умисними діями, які пов`язані з дачею неправдивих показань, перешкоджає встановленню об`єктивної, повної та всебічної істини по кримінальному провадженню та постановленню правосудного судового рішення, діючи умисно,знаючи, що стосовно нього вчинено напад лише однією особою без застосування погрози ножем, 17.04.2020 в період часу з 10:00 год. по 12:13 год. у приміщенні кабінету № 15 Усатівського відділення поліції за адресою: пров. Урядовий, 65, с. Усатове Одеський район, Одеська область, в ході допиту у якості потерпілого надав слідчому слідчого відділу Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_9 показання про те, що 12.04.2020 він на своєму автомобілі разом з ОСОБА_6 за пропозицією останнього прибули до будинку АДРЕСА_2 , з метою огляду іншого автомобіля для можливої покупки. Далі ОСОБА_3 умисно надав неправдиві відомості про те, що під час зустрічі з продавцем автомобіля, який представився « ОСОБА_10 », стосовно ОСОБА_3 вчинено розбійний напад з боку «Еріка» та ще двох невстановлених осіб, під час якого вони нанесли ОСОБА_3 тілесні ушкодження та погрожуючи ножом заволоділи грошовими коштами та майном останнього, завдавши шкоду на суму 91400 гривень.

Далі, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із правами та обов`язками потерпілого, а також будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, розуміючи що своїми умисними діями, які пов`язані з дачею неправдивих показань, перешкоджає встановленню об`єктивної, повної та всебічної істини по кримінальному провадженню та постановленню правосудного судового рішення, діючи умисно,знаючи, що стосовно нього вчинено напад лише однією особою без застосування погрози ножем, 23.06.2020 в період часу з 09:40 год. по 10:50 год. у приміщенні кабінету № 12 слідчого управління, за адресою: проспект Шевченка, 8 Г, м. Одеса, умисно надав слідчому слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_11 відповідно до яких підтвердив попередні показання від 17.04.2020 та повідомив, що один з осіб, які вчинили стосовно нього напад, на ім`я « ОСОБА_12 » ( ОСОБА_8 ) наніс йому декілька ударів в область голови. Також ОСОБА_3 надав неправдиві показання про те, що в момент цих подій «Ерік» ( ОСОБА_8 ) пригрозив, що заріже його приставивши ніж до шиї ОСОБА_3 , після чого натиснувши ножом у живіт порізав йому куртку. У зв`язку з цим ОСОБА_3 злякався застосування стосовно нього насильства, небезпечного для життя і здоров`я, та погодився віддати гроші, однак « ОСОБА_12 » ( ОСОБА_8 ) самостійно забрав їх із його кишені. Також ОСОБА_3 додав, що коли «Ерік» ( ОСОБА_8 ) дістав ніж, то він побачив, що інші дві особи, що перебували біля автомобіля ( ОСОБА_7 та інша невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження) також дістали ножі та погрожували йому їх застосуванням. Також, під час допиту ОСОБА_3 повідомив, що підозрює у причетності до вчинення злочину ОСОБА_6 , за пропозицією якого він і прибув на зустріч 12.04.2020 до будинку АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із правами та обов`язками потерпілого, а також будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, маючи прямий умисел, спрямований на завідомо неправдиві показання, розуміючи що своїми умисними діями, які пов`язані з дачею неправдивих показань, перешкоджає встановленню об`єктивної, повної та всебічної істини по кримінальному провадженню та постановленню правосудного судового рішення, діючи умисно,знаючи, що стосовно нього вчинено напад лише однією особою без застосування погрози ножем, 23.11.2020 в період часу з 09:00 год. по 10:00 год. у приміщенні кабінету № 12 слідчого управління, за адресою: проспект Шевченка, 8 Г, м. Одеса, умисно надав слідчому слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_11 неправдиві показання про те, що особа на ім`я « ОСОБА_12 » ( ОСОБА_8 ), вдарив його в область голови та приставивши ніж до його живота пошкодив йому куртку. Далі двоє осіб, одним з яких виявився ОСОБА_7 , стали біля дверей автомобіля з обох боків та демонстрували ножі для того, щоб ОСОБА_3 злякався і не зміг вийти із автомобілю. У зв`язку з цим, ОСОБА_3 сприйняв погрози як реальні та злякався за своє життя та здоров`я. Після того, особа на ім`я « ОСОБА_12 » ( ОСОБА_8 ) забрав у ОСОБА_3 його майно та всі четверо разом з ОСОБА_6 зникли з місця події у невідомому напрямку.

На підставі наданих показань потерпілого ОСОБА_3 , який розумів, що вони являються основою для обвинувачення осіб, прокурором 30.11.2020 затверджено та направлено до Біляївського районного суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000195 від 16.04.2020 стосовно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а також 20.04.2021 затверджено та направлено до Біляївського районного суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000904 від 05.08.2020стосовно ОСОБА_8 (матеріали стосовно якого були виділені у зв`язку із розшуком) за обвинуваченням у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Біляївським районним судом Одеської області обвинувальні акти в кримінальних провадженнях № 0000195 від 16.04.2020 та №0000904 від 05.08.2020 об`єднані в одну судову справу за № 496/5065/20.

Під час розгляду справи судом, у судових засіданнях, які відбулись 18.05.2021 та 09.02.2022 допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 , змінив свої показання, які надані ним під час досудового розслідування та надав суду показання, які повністю відрізняються від тих.

Так, ОСОБА_3 під час надання показань в суді повідомив про те, що ОСОБА_7 ножом йому не погрожував, з`явився на місці події вже після вчинення злочину, ОСОБА_6 не здійснював стосовно нього неправомірних дій та не висловлював погроз, а ножа у ОСОБА_8 він взагалі не бачив і загрози життю та здоров`ю від нього не відчував.

За результатами судового розгляду, поклавши надані ОСОБА_3 у судових засіданнях 18.05.2021 та 09.02.2022 показання в основу вироку, Біляївським районним судом Одеської області 06.04.2023 винесено вирок, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано невинуватими у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та виправдано в зв`язку з недоведеністю, що вони вчинили злочин, а ОСОБА_8 , якому також було пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, без ознаки вчинення злочину групою осіб.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 06.04.2023, яким виправдано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , набрав законної сили 22.01.2025.

Таким чином, ОСОБА_3 , знаючи, що стосовно нього вчинено напад лише однією особою, без застосування ножа, маючи прямий умисел на завідомо неправдиве показання 17.04.2020, 23.06.2020, 23.11.2020 умисно надав слідчому завідомо неправдиві показання. На підставі неправдивих показань ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду направлено обвинувальні акти за обвинуваченням у вчиненні ними тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, за кваліфікуючими ознаками: завідомо неправдиве показання потерпілого, надане органу, що здійснює досудове розслідування, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині.

В подальшому від обвинуваченого ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України - нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 44 і 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує і відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

За змістом зазначених норм звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що на час постановлення ухвали, віднесене до нетяжкого злочину, згідно ст.12 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), а тому строк давності, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), становить п`ять років.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 23.11.2020 року (останній допит в якості потерпілого на стадії досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000195 від 16.04.2020 року та №0000904 від 05.08.2020 року) року та строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності спливли 23.11.2025 року з огляду на приписи п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі, якщо з часу вчинення нетяжкого злочину минуло п`ять років, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі №735/1121/20.

Також суд встановив, що протягом цього строку ОСОБА_3 не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, тобто обставини, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності відсутні, а тому строки давності закінчились.

Крім того, ОСОБА_3 у судовому засіданні було роз`яснено, що закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною.

За змістом ст.ст. 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч.ч.1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Враховуючи, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закриттю, запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді застави, застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2025 року, підлягає скасуванню, що відповідає нормам статті 203 КПК України.

Відповідно до положень ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи ту обставину, що запобіжний захід відносно ОСОБА_3 підлягає скасуванню, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення застави заставодавцю.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не пред`являлися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 49, 384 КК України, ст.ст. 7, 100, 182, 203, 284, 369-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000029 від 18.02.2025 року відносно нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді застави, застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2025 року, - скасувати.

Предмет застави - грошові кошти у сумі 30280,00 (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 коп.), внесені на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 24.12.2025 року (справа №947/42641/25, провадження №1-кс/947/17323/25) за квитанцією №2.462878665.1 від 24.12.2025 року на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, повернути застоводавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1