печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2026 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001262 від 01.07.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого медичним братом ДП «Санаторій Конча-Заспа», не адвоката, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 27 червня 2025 року близько о 07 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Кловський узвіз в м. Києві, зі сторони вул. Мечникова в напрямку вул. Князів Острозьких.

Під час руху ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б; д); 12.1; 18.1 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

- п.2.3 б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; д) не створювати своїми діями загрозі безпеці дорожнього руху;

- п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Керуючи вказаним транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті вул. Кловський узвіз - вул. Гусовського в м. Києві, на якому перебував пішохід, маючи змогу його виявити, проявив неуважність та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу та рухаючись у межах нерегульованого пішохідного переходу скоїв наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідного переходу зліва направо відносно руху вказаного автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого стегна: уламкові переломи обох кісток нижньої третини лівої гомілки (зі зміщенням уламків); рана визначена клінічними лікарями як забійна, потиличної ділянки зліва із синцем навколо рани; три рани правого передпліччя.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності. Повідомив суду, що 27.06.2025 ,близько 07 год. 10 хв., Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Кловський узвіз в м. Києві, зі сторони вул. Мечникова в напрямку вул. Князів Острозьких, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті вул. Кловський узвіз - вул. Гусовського в м. Києві, на якому перебував пішохід ОСОБА_4 , будучи уважним та рухаючись з невеликою швидкістю, проте засліпленим сонцем, скоїв наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_4 . Після події перебував в шоковому стані, одразу попросив викликати швидку допомогу та поліцію. Шкодує, що таке сталось, просить вибачення у потерпілого, страхова компанія повністю відшкодувала завдані збитки. В скоєному щиро кається.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Діяння ОСОБА_5 повинне бути кваліфіковане за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив необережний, нетяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

ОСОБА_5 за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимий , допомагає в проходженні реабілітації військовим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 286 КК передбачено покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, надав суду зізнавальні покази, подав суду клопотання про розгляд справи в порядку, предбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, щиро розкаявся в скоєному.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має постійне місце проживання, суд дійшов висновку, що для перевиховання та виправлення ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, проте не у максимальних межах санкції статті.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Розглядаючи питання щодо призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує характер допущених ОСОБА_5 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, та вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Такі висновки узгоджуються із правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно до яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значими, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотпримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Запобіжний захід не обирався, клопотань про його обрання від учасників процесу не надходило.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 371-373, 374 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, із позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 4 457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

Речові докази:

- автомобіль «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 - повернути у розпорядження його володільцю;

- диск «DVD-R» з даними інструментальних досліджень на ім`я ОСОБА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1