справа № 208/2178/26
провадження № 1-в/208/156/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої: ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

представника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34): ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 подання начальника державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34») про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання стосовно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло вказане подання, в обґрунтування якого зазначено, що засуджена ОСОБА_4 з 12.07.2023 перебувала в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», де характеризувалась посередньо. Стягнень та заохочень не мала. 18.08.2023 прибула для подальшого відбування покарання в державну установу «Камянська виправна колонія (N?34)», де спочатку була працевлаштована на виробництві установи приймальником матеріалів, напівфарикатів та готових виробі. До роботи ставилась старанно, зауважень від майстерського складу не надходило. Згодом за виробничою необхідністю засуджену було переведено до їдальні установи кухонним робітником, де вона і працює по теперішній час.

Засуджена з наданим обємом роботи справляється в повному обсязі. Правил пожежної безпеки та безпеки праці дотримується. Зауважень з боку завідуючої їдальні не надходило. За час перебування в установі характеризується позитивно. Стягнень не має. Має 4 заохочення у вигляді подяки. 3 представниками адміністрації установи дотримується правомірних взаємовідносин. У відділенні з засудженими конфліктних ситуацій не створює, підтримує дружні та позитивні стосунки. Роботи з благоустрою установи виконує згідно графіку. Приймає соціально-корисну ініціативу у житті відділення, а саме у вільний від роботи час доглядає за кімнатними квітами та займається їх розведенням для більшого озеленення. Допомагає прикрашати відділення до конкурсів, які проходять в установі та та залучена до програм виховного впливу, тематичні заходи відвідує з зацікавленістю. У засудженої відбулися позитивні зміни в її поведінці. За скоєний злочин щиро кається, в повній мірі визнає свою вину. Питання побутового влаштування вирішено позитивно.

З огляду на вищенаведене, начальник ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» звернулась до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 на підставі ст. 81 КК України.

Представник державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» ОСОБА_5 у судовому засіданні подання підтримала та просила звільнити умовно достроково ОСОБА_4 від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 повністю підтримала подання про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 засуджена за тяжкий корупційний злочин.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що подання начальника державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, та якщо засуджений сумлінною поведінкою (стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, в тому числі, і в побуті) і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також усіх даних, що характеризують його особу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Прокурор, заперечуючи щодо задоволення вказаного подання зазначив, що ОСОБА_4 засуджена за тяжкий корупційний злочин, відтак, зважаючи на умови, викладені в п. 2 ч. 3 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення до неї не може бути застосовано.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК за вчинення якого ОСОБА_4 визнана винуватою, згідно зі ст. 12 КК відносяться до тяжких злочинів.

За змістом примітки до ст. 45 КК корупційними злочинами, відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем

Встановлення у п. 1, 2 ч. 3 ст. 81 КК заборони умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно осіб, які були засуджені за вчинення корупційного кримінального правопорушення, пов`язане загальною тенденцією кримінально-правової політики України посилення кримінальної відповідальності за вчинення корупційних діянь

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким стаття 81 КК викладена у новій редакції, які збільшують частину відбутого покарання засудженими за корупційний нетяжкий злочин до 2/3 відбутого покарання, які дають право на умовно-дострокове звільнення порівняно із іншими нетяжкими злочинами засуджені за які мають право на умовно-дострокове звільнення після відбуття 1/2 строку покарання.

Водночас вказаним законом не внесені зміни до ст. 81 КК щодо збільшення строку відбутого покарання за тяжкий або особливо тяжкий корупційний злочин та не запроваджено заборону на звільнення умовно-достроково від відбування покарання засуджених за такі злочини.

Такі зміни в законодавстві стосується виключно неможливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, щодо осіб, які вчинили корупційні діяння, після відбуття ними певної частини строку, а саме половини строку призначеного покарання (п. 1 ч. 3 ст. 81 КК) або можливості застосування вказаної норми у разі відбуття двох третин призначеного покарання лише за корупційні нетяжкі кримінальні правопорушення (п. 2. ч. 3 ст. 81 КК).

Частину першу статті 81 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р(II)/2021 від 16.09.2021.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з правлюдини» №2690-IX від 18.10.2022, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим неменше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин,у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, законодавець на даний час передбачив право засуджених за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на умовно-дострокове звільнення.

При цьому, тлумачення положень закону України, про кримінальну відповідальність, яке застосував суд першої інстанції, позбавляє права засуджених за тяжкі корупційні злочини на умовно-дострокове звільнення, чим значно погіршує їх становище порівняно з засудженими за умисні особливо тяжкі інші злочини.

Надаючи тлумачення положенням п. 2 ч. 3 ст. 81 КК в аспекті цієї справи, суд зважає на ст. 8 КПК, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, суд не повинен за власною ініціативою усувати прогалини в законі та тлумачити закон таким чином, щоб це порушувало права засудженої особи, в даному випадку вказувати на неможливість застосування ст. 81 КК до корупційних тяжких злочинів, оскільки прямої заборони у вказаній нормі закону не зазначено, а за відсутності такої заборони або збільшення строку відбутого покарання за яким виникає право на умовно-дострокове звільнення, як по нетяжким корупційним злочинам, немає підстав вважати, що корупційні тяжкі злочини не охоплюються визначення тяжких злочинів, передбачених в п. 2 ч. 3 ст. 81 КК.

Беручи до уваги наведене та виходячи із принципів законності та верховенства права, колегія суддів зазначає, що відсутність заборони у п. 2 ч. 3 ст. 81 КК застосування умовно-дострокового звільнення до осіб, які вчинили тяжкі корупційні кримінальні правопорушення, свідчить про можливість застосування даних положень закону у разі засудження за вчинення будь-якого (в тому числі і корупційного) умисного тяжкого злочину, тобто незалежно від його характеру, оскільки у цих положеннях закон враховує лише тяжкість вчиненого злочину.

На підставі вищевказаного, суд вважає, що засуджена ОСОБА_4 має право на розгляд питання про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до матеріалів подання ОСОБА_4 була засуджена вироком Іванівського районного суду Одеської області від 18.07.2022 за ст.191 ч.3 КК України до покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в установах, підприємствах, організаціях всіх форм власності на строк 2 роки.

На підставі ст.75, 76 ч.1 п.1, 2; ч.3 п. 2, 3 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням та було встановлено їй іспитовий строк 2 роки.

Вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 31.10.2022 скасовано вирок Іванівського районного суду Одеської області від 18.07.2022 в частині призначеного покарання. Ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ст. 191 ч.3 КК України у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в установах, підприємствах, організаціях всіх форм власності на строк 2 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Початком строку виконання вироку є 12.07.2023, таким чином, на час розгляду подання ОСОБА_4 відбула 2 роки 8 місяців 7 днів - більше, ніж дві третини строку покарання, призначеного їй судом. Невідбута частина покарання становить 8 місяців 23 дні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбула 2/3 строку покарання, за час відбування покарання спочатку була працевлаштована на виробництві установи приймальником матеріалів, напівфарикатів та готових виробі. До роботи ставилась старанно, зауважень від майстерського складу не надходило. Згодом за виробничою необхідністю засуджену було переведено до їдальні установи кухонним робітником, де вона і працює по теперішній час. За весь період відбування покарання стягнень не має, має чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, надання позитивного прикладу іншим засудженим, проявлення ініціативи у роботі, відповідальне ставлення до покладених обов`язків, активну участь у житті відділення, характеризується позитивно, за висновком комісії державної установи власною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Крім того, засуджена залучена до програм виховного впливу, тематичні заходи відвідує з зацікавленістю. У засудженої відбулися позитивні зміни в її особистості, внаслідок чого вона готова до самокерованої законослухняної поведінки. З рідними підтримує соціально корисний зв?язок шляхом телефонних розмов. Отримує допомогу у вигляді продовольчих посилок від рідних, та вони приїжджають до неї на побачення. Рідні підтримують засуджену на шляху її виправлення та чекають на неї вдома. За скоєний злочин щиро кається, в повній мірі визнає свою вину. У зв`язку із чим установа виконання покарань звернулась з поданням про застосування до засудженої ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення.

Вищезазначені обставини, підтверджуються документами, долученими до матеріалів подання.

Таким чином, на час звернення з поданням до суду ОСОБА_4 відбула не менш ніж дві третини призначеного строку покарання та відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК має можливість на умовно-дострокове звільнення, невідбутий строк, на час розгляду подання судом становить 8 місяців 23 дні.

Відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України вбачається, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загально прийнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

З урахуванням даних про особу засудженої ОСОБА_4 , яка розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується представниками установи протягом усього часу відбування покарання, суд дійшов висновку, що на даний час ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечною особою, за час перебування в установах виконання покарань нею досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, сумлінною поведінкою, ставленням до праці вона довела своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

З огляду на вищенаведене, суд уважає за можливе задовольнити подання начальника державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» та звільнити ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного їй вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 31.10.2022.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Звільнити умовно-достроково ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 31.10.2022, на підставі ст.81 КК України.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання строком 8 місяців 23 дні нового кримінального правопорушення судом буде призначене покарання за правилами призначення покарань за сукупністю вироків та складання покарань, передбаченими ст. ст. 71, 72 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Кам`янського протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 23.03.2026 о 15:30 год.

Суддя ОСОБА_1