Справа № 306/1860/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/32/26 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2026 року лопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000113 - задоволено частково.

Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстровного за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на строк 60 днів (до 10.03.2026 року).

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України в межах шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 199 680 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 коп.) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент після винесення ухвали, внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З матеріалів клопотання вбачається, що старший слідчий СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та сукупність встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ необхідно задовольнити частково та обрав відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, на строк 60 днів з визначенням розміру застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою такою, що не ґрунтується на обставинах справи. Зазначає, що з долучених до клопотання матеріалів не вбачається підтвердження жодного з ризиків, зазначених у клопотанні. Звертає увагу, що поведінка ОСОБА_7 є бездоганною, з моменту обшуку 03.12.2025 йому відома фабула провадження, однак він жодного разу не спробував ухилитися від явки до органів досудового розслідування; має міцні соціальні зв`язки, перебуває у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_9 , має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , працює на тимчасових підробітках і таким чином утримує свою сім`ю. Вважає, що у клопотанні взагалі не зазначено, чому менш суворі запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Що стосується обґрунтованості підозри за ч. 4 ст. 185 КК України зазначає, що жодним із долучених до клопотання документом не доводиться поза розумним сумнівом та обставина, що ОСОБА_7 має хоча б якесь відношення до інкримінованого правопорушення. Також вважає, що проведеним розслідуванням та в ході судового розгляду не встановлено у підозрюваного грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, яке нібито здобуто злочинним шляхом, а також іншого майна, яке б дало можливість ОСОБА_7 оплатити заставу в запропонованому розмірі, відтає вважає, що визначений розмір застави нічим не обґрунтований, є завідомо непомірним для нього.

Просить суд ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби, з покладенням процесуальних обов`язків.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваний та його захисник повідомлені відповідно до вимог закону; що даних про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило, а також те, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_7 .

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та яке відноситься до категорії тяжких злочинів, перебуваючи на волі, підозрюваний розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинений ним злочин, може переховуватися від органу досудового слідства та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_11 ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Тому доводи захисника про те, що жодним із долучених до клопотання документом не доводиться поза розумним сумнівом та обставина, що ОСОБА_7 має хоча б якесь відношення до інкримінованого правопорушення, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане питання вирішується судом при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження, такі існують та доводяться відповідними доказами.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів за результатами розгляду провадження дійшла висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги захисника про визначення непомірного розміру застави, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 182 та ч. 3 ст. 183 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється. При чому у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує встановлені в законі граничні розміри.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя під час її постановлення врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, характеризуючі матеріали на особу ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому, а тому визначений слідчим суддею розмір є виправданим.

За таких обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, а також з урахуванням підозрюваного майнового та сімейного стану та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на даному етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційним судом не встановлено.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання сторони захисту на характеризуючі дані особи підозрюваного враховані апеляційним судом, проте, на переконання колегії суддів, такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходуу вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби, з покладенням процесуальних обов`язків, апеляційний суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків слідчого судді, вважаючи, що викладені в ухвалі слідчого судді факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, викладені стороною захисту доводи не впливають на правильність судового рішення, а тому у задоволенні у апеляційної скарги необхідно відмовити.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2026 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді