ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.11.2025р., якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0036216 від 30.09.2025, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження,-

.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.11.2025р., відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0036216 від 30.09.2025, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено прокурором, який в апеляційній скарзі:

-вважає, що рішення суду першої інстанції в частині повернення клопотання прокурору є незаконним, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процессуального закону з підстав, визначених ст.412 КПК України, оскільки повернення з підстав неявки підозрюваного суперечить вимогам закону;

-звертає увагу, що суд не повідомив підозрюваного належним чином про дату, час і місце судового засідання. Тому повернення клопотання з підстави неявки тривалий час підозрюваного, суперечить вимогам закону. Така позиція корелюється з практикою Верховного Суду в справі №346/1892/22 та у справі №2/4151/06/20/02/19;

- зазначає, що ОСОБА_7 є діючим військовослужбовцем, за призовом під час мобілізації на особливий період і може перебувати в районі виконання бойових завдань;

-вказує, що повертаючи прокурору клопотання, суд фактично прийняв рішення, яке не передбачено чинним КПК України та без встановлення підстав, передбачених ст. 314 КПК України;

-прохає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити клопотання про звільненняі від кримінальної відповідальності підозрюваного у кримінальному провадженні №0036216 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Про дату, час та місце судового розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, клопотання про участь у судовому засіданні не заявляли, вимоги апеляційної скарги не погіршують становище підозрюваного, тому його відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0036216 від 30.09.2025, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що стороною обвинувачення станом на 25.11.2025 не вжито належних заходів для встановлення дійсного місця знаходження підозрюваного ОСОБА_7 , що унеможливило його інформування про час і місце підготовчого судового засідання у порядку, передбаченому ст.ст. 135-136 КПК України, оскільки невідповідність зазначених в клопотанні прокурора відомостей стосовно місця проживання підозрюваного ОСОБА_7 позбавила суд першої інстанції належним чином у відповідності до вимог ст. 288 КПК України провести підготовче судове засідання, оскільки усі можливі заходи щодо виклику підозрюваного вичерпані. Крім того стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки за результатами його виклику до суду з адреси місця реєстрації, зазначеної в клопотанні прокурора, встановлено, що підозрюваний за зазначеною адресою не проживає, жодної інформації щодо належного повідомлення про вручення судової повістки не надходило, що свідчить про порушення стороною обвинувачення п. 2 ч. 1 ст. 287 КПК України.

Відповідно довимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтуванням рішення є не перелік даних наданих доказів до клопотання прокурора, а аналіз усіх зібраних у цьому провадженні матеріалів, тобто всіх фактичних даних, які долучені до клопотання та які стверджують чи спростовують вимоги цього клопотання.

Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, надати оцінку цим доказам і даним з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право в тому числі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 286 КПК України прокурор встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Зазначені норми закону чітко регламентують порядок розгляду таких клопотань, а також декларують випадки прийняття рішення про задоволення або відмову в задоволенні клопотання прокурора прозвільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судове рішення за наслідками розгляду таких клопотань повинно бути належним чином обґрунтовано та вмотивовано.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12.11.2025р. до суду першої інстанції надійшло клопотання Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0036216 від 30.09.2025, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження. В зазначеному клопотанні зазначена адреса підозрюваного ОСОБА_7 а саме: АДРЕСА_1 .

(а.с.1-7)

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підозрюваним ОСОБА_7 надано розписку про отримання ним копії клопотання прокурора про звільнення від відповідальності від 30.09.2025р.

(а.с.8)

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах провадження міститься клопотання підозрюваного ОСОБА_7 від 29.09.2025р. про намір повернутися для продовження військової служби у будь-якій іншій військовій частині ЗСУ, з якого вбачається, що ОСОБА_7 власноручно зазначив свою адресу, а саме - АДРЕСА_1 .

(а.с.9)

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 надано письмову згоду щодо підозрюваного ОСОБА_7 для продовження ним військової служби.

(а.с.10)

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції клопотання прокурора не розглядав по суті та ухвалив рішення, яке не передбачено ст.314 КПК України, та безумовно підлягає скасуванню.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах провадження відсутні докази належного повідомлення підозрюваного ОСОБА_7 про дату, час та місце судового засідання, на якому було розглянуто клопотання прокурора, що унеможливило з?ясування позиції підозрюваного ОСОБА_7 щодо заявленого прокурором клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.136 цього Кодексу належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Проте в матеріалах судової справи відсутні будь-які дані щодо отримання підозрюваним ОСОБА_7 судового виклику особисто або шляхом направлення йому поштової кореспонденції через Укрпошта, або вручення такого повідомлення за місцем несення ним служби.

Наявні у провадженні судові повідомлення, сформовані через АСДС «Д-3» (а.с. 18, 23, 26, ), ніяким чином не свідчать про направлення відповідного виклику особи в суд у спосіб, встановлений вимогами ст. 135 КПК України.

Також судом першої інстанції не було застосовано інших заходів належного повідомлення підозрюваному ОСОБА_7 відповідно до приписів ч. 2 ст. 135 КПК України.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що місцевий суд, не вжив усіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів щодо належного повідомлення підозрюваного ОСОБА_7 про дату та час судового засідання. Внаслідок цього не було забезпечено право підозрюваному ОСОБА_7 на доступ до правосуддя, не забеспечено його право на захист та не створено необхідних умов для використання прав, наданих йому як стороні процесу, чим порушено засади кримінального провадження, визначені у статтях 21, 22 КПК України, про що слушно зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатовано рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року, в пунктах 25 і 26 якого, зокрема, наголошено на тому, що принцип процесуальної рівності сторін, як один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 не був належним чином проінформованим про дату, час та місце судового розгляду клопотання прокурора про його звільнення від кримінальної відповідальності, що призвело до порушення його прав.

Однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною, оскільки ухвалена без дотримання вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме з порушенням права підозрюваного ОСОБА_7 на особисту участь під час судового розгляду, що є істотним порушенням вимог КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першій інстанції зі стадії підготовчого провадження. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати доводи апеляційної скарги прокурора з дотриманням вимог ч.1,2 ст.135, ч.1 ст.136, п.1 ч.2 ст.284, 285, ч.2 ст.286, ч.ч.3,4 ст.288 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.11.2025р., якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0036216 від 30.09.2025, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження задовольнити.

Ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.11.2025р., якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0036216 від 30.09.2025, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді