печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2026 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Києві в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000268, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, П`ятихацького району Дніпропетровської області, громадянина України, неодоруженого, жителя АДРЕСА_1 , без зареєстрованого місця проживання, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за таких встановлених досудовим розслідуванням обставин.

21.04.2025, близько 17:35 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 перебували неподалік закладу громадського харчування «McDonald's», на відкритій ділянці місцевості, ближче до адреси: м. Київ, вул. Хрещатик, 19. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень раніше знайомій ОСОБА_4

21.04.2025, близько о 17 год. 35 хв., перебуваючи неподалік закладу громадського харчування «McDonald's», на відкритій ділянці місцевості, ближче до адреси: м. Київ, вул. Хрещатик, 19, ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи протиправно, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, з мотивів особистих неприязних відносин, завдав ОСОБА_4 одного удару правою рукою, стиснутою в кулак, у ділянку обличчя останньої, та один удар правою ногою в область спини, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа з розповсюдженням на підочні ділянки та до кінчика носу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені в результаті досудового розслідування обставини; згоден на розгляд обвинувального акта в спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтверджено захисником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_5 .

Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , у якій вона зазначає, що згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами; їй роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені в результаті досудового розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду кримінального провадження підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого: має місце проживання, однак, зареєстроване місце проживання відсутнє, є особою молодого віку, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення, те, що ОСОБА_3 має місце проживання, на обліку лікаря-психіатра, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, є особою молодого віку, не працює (що свідчить про неможливість призначення йому покарання у виді виправних робіт), суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, вироком Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2024 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки, та звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком два роки.

Відповідно до змісту ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно із частиною 3 статті 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24жовтня 2003 року «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 6листопада 2009 року).

Аналіз наведених вище положень закону та судової практики дає можливість зробити висновок, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання звипробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.09.2021, винесеній у справі № 127/25037/17.

Враховуючи правила складання покарань за сукупністю вироків, до визначеного вище покарання у виді штрафу слід частково приєднати невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2024 у виді обмеження волі на строк три роки.

Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстави для його застосування до набрання вироком законної сили - відсутні.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ст. ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2024 у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, і визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, які виконувати самостійно.

Цивільний позов не пред`являвся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Речові докази:

-DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з місця події, яка мала місце 21.04.2025 за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 19, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Печерський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1