УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000048 від 01.04.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000048 від 01.04.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна, яке вилучено 21.04.2026 під час проведення обшуку (в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України) за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, а саме, на: транспортний засіб «Volkswagen Caravelle» 2006 року випуску, червоного кольору, vin-код НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 », який належить БО «МБФ ДОБРО ВІЛЬНЕ».

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 01.04.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За версіє органу досудового розслідування у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місце, але не пізніше початку березня 2026 року, ОСОБА_4 достовірно знаючи про дію воєнного стану та окремих обмежень на території України, пов`язаних з вторгненням російської федерації, вирішив вчинити умисне кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, поєднане з вимаганням, спрямоване на отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави для визнання особи непридатною для проходження військової служби, що і в подальшому надасть можливість виїзду останнього за кордон.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку березня 2026 року, ОСОБА_5 , який є військовим, перебуваючи в колі знайомих, від невстановленої досудовим розслідуванням особи отримав інформацію про особу, яка сприяє вирішенню питання військово-лікарської комісії та визнання останнього непридатним для проходження військової служби за певну грошову винагороду.

В подальшому, 01.04.2026, приблизно о 16 год. 14 хв., ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_4 де в ході телефонної розмови ОСОБА_4 , з метою реалізації власного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, повідомив ОСОБА_5 , що може допомогти з вирішенням вказаного питання щодо останнього, шляхом сприянню підготовки документів, що слугуватимуть для безперешкодного пересування, зазначивши про те, що вказаний пакет послуг буде коштувати 15 000 доларів.

16.04.2026 в ході телефонної розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що зможе вирішити питання, щодо проходження військово-лікарської комісії у ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання останнього непридатним для проходження військової служби, що і в подальшому надасть можливість виїзду останнього за кордон.

В ході вказаної телефонної розмови ОСОБА_4 запропонував зустрітися з ОСОБА_5 на наступний день.

Після чого, 17.04.2026 у першій половині дня, на виконання попередньої домовленості щодо особистої зустрічі, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 зустрівся з ОСОБА_5 , та в ході розмови повідомив останньому про те, що є можливість визнати останнього, непридатним для проходження військової служби шляхом впливу на службових осіб військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 та для вчинення вищезазначених дій необхідно сплатити грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, а також надати копії наступних документів, а саме паспорта громадянина України, копію військового квитка, фотографії.

В подальшому, 20.04.2026, в ході телефонної розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній в ході реалізації свого злочинного плану запропонував зустрітися з ОСОБА_5 для передачі грошових коштів та документів, а саме паспорта громадянина України, копію військового квитка, фотографії.

В подальшому, на виконання заздалегідь розробленого плану, 21.04.2026 приблизно о 08 год. 55 хв., ОСОБА_4 з метою отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи зустрівся з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 біля трамвайної зупинки та надалі в ході спілкування останній підтвердив реальність та спроможність свого впливу на прийняття рішення службовими особами військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо визнання ОСОБА_5 непридатним для проходження військової служби, оскільки сам працює у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що і в подальшому надасть можливість виїзду останнього за кордон та після чого одержав від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, з яких 5000 доларів США за вплив на службових осіб військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 за прийняття рішення щодо визнання ОСОБА_5 непридатним для проходження військової служби та 5000 доларів за організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні в цьому, шляхом надання порад та усуненням перешкод, з корисливих мотивів через своїх знайомих посадових осіб Державної прикордонної служби України та окремих працівників пункту пропуску на державному кордоні України, після чого був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції.

21.04.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КК України за адресою: АДРЕСА_1 .

21.04.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Як зазначає слідчий в своєму клопотанні, що органом досудового розслідування, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, проведено невідкладний обшук в ході якого було виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

21.04.2026 постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 зазначене вище майно визнано речовим доказом.

24.04.2026 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/15638/26 надано дозвіл слідчому на проведення обшуку (який проведено в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України) в транспортному засобі «Volkswagen Caravelle», 2006 року випуску, червоного кольору, vin-код НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 », який належить БО «МБФ ДОБРО ВІЛЬНЕ».

Відтак, з метою збереження речових доказів, слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, водночас подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Крім того, прокурор просив долучити копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.04.2026, якою надано дозвіл на проведення обшуку.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 01.04.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

21.04.2026 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, проведено невідкладний обшук в ході якого було виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

21.04.2026 постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 зазначене вище майно визнано речовим доказом.

24.04.2026 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/15638/26 надано дозвіл слідчому на проведення обшуку (який проведено в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України) за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчогоШевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 21.04.2026 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 21.04.2026, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000048 від 01.04.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 21.04.2026 під час проведення обшуку (в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України) за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, а саме, на:

-транспортний засіб «Volkswagen Caravelle» 2006 року випуску, червоного кольору, vin-код НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 », який належить БО «МБФ ДОБРО ВІЛЬНЕ».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1