Провадження № 1-кп/643/525/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

перекладача ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000210, внесеного до ЄРДР від 12.01.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення розміру застави у якому він посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

переховуватись від суду, оскільки вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, максимальна санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, є громадянином Грузії (іноземної держави) та може вільно перетинати державний кордон України, тривалий час перебував у розшуку по лінії Інтерполу, переховуючись на території інших держав, який на території України не зареєстрований;

незаконно впливати на потерпілого, свідків, домашні адреси яких відомі обвинуваченому, з метою спонукати їх до відмови від показань або їх зміни;

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має постійного місця реєстрації та місця мешкання на території України, не працює, не має законних джерел отримання заробітку.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою стосовно нього.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні позицію підзахисного підтримав просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження наявності ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив суд розглянути можливість визначення застави.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, суд дійшов до наступного.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Положеннями ст. 178 КПК України визначені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Суд враховує, що за своєю правовою природою ризик вчинення обвинуваченими дій, перелік яких визначений у ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, тобто обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі оцінюється судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 у справі № 1-28-/2017 зазначено, що коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинуваченого, так і забезпечення його участі в судових засіданнях.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 екстрадований з Французької Республіки, тривалий час перебував у розшуку, не працевлаштований, постійного місця проживання на території України не має, тому суд вбачає, що підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу є не обґрунтованим та погоджується з доцільністю тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч.1, 3 ст. 177 КПК України. Ризик передбачений ч.5 ст. 177 КПК України суд вважає недоведеним.

Таким чином, на підставі викладеного, та, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також враховуючи те, що він ще не був допитаний у судовому засіданні, з метою уникнення ризиків переховування від суду, а також з метою недопущення незаконно впливу на свідків, потерпілого, суд вважає, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід на даний час не є можливим з урахуванням вказаних ризиків.

Жодних об`єктивних, достатніх і переконливих даних, які свідчать про зміну та виникнення нових обставин, які істотно впливають на неможливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та можуть стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Суд приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року в тій його частині, де звертається увага на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст.199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Як зазначалось вище, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими.

Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_5 постановою слідчого оголошений у розшук, ухвалами слідчих суддів Московського районного суду м. Харкова надавався дозвіл на його затримання з метою приводу від 23.01.2018, 27.06.2019, 27.04.2020, 04.03.2021, 12.10.2021, 18.07.2022, 25.01.2023, 20.07.2023, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.08.2023 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 15.02.2021 постановою слідчого ОСОБА_7 був оголошений у міжнародний розшук, та був затриманий у Франції та переданий до України, суд дійшов висновку про не можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

З огляду на вищевикладені обставини, тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , доведені прокурором та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199 , 369-372 КПК України, суд

ухвалив :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 14 травня 2026 року включно.

Установити строк дії ухвали до 14 травня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 19 березня 2026 року о 09.00 год.

Суддя ОСОБА_1