Справа № 626/2999/24
Провадження № 1-кп/626/59/2026
БЕРЕСТИНський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

09 березня 2026 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: зінченко л.в.,

прокурора: ОСОБА_2 ,

захисника: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Берестин (Красноград) кримінальне провадження №0000711 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Забрідки, Новосанжарського району, Полтавської області, українець, громадянин України, маючий неповну середню освіту, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» з 24.02.2022 на території України оголошено загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, а потім був подовжений відповідно до:

Указу Президента від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб;

Указу Президента від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб;

Указу Президента від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб;

Указу Президента від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб;

Указу Президента від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб;

Указу Президента від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб;

Указу Президента від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб;

Указу Президента від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб;

Указу Президента від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб;

Указу Президента від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб;

Указу Президента від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ з 05:30 14.05.2024 строком на 90 діб.

05.07.2024 року ОСОБА_5 , який відповідно ч.9 ст.1 до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним, під час воєнного стану, пройшовши військово-лікарську комісію, отримав повістку про необхідність прибуття 09.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення до військової частини НОМЕР_1 , але 09.07.2024 року ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Так, 05.07.2024 року громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні РТЦК та СП отримав повістку на проходження служби по мобілізації на 09.07.2024 року, після чого маючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучи придатним до військової служби, згідно з довідки військово-лікарської комісії від 26.06.2024 року, з метою ухилення від мобілізації, без поважних на те причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в зазначену дату, а саме 09.07.2024 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за наведених вище обставин визнав частково. При цьому не оспорюючи факти викладені в обвинувальному акті та сам факт отримання повістки 05.07.2024 року з необхідністю явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 09.07.2024 року, він не з`явився, пояснюючи це на його думку поважними причинами та пояснив наступне.

У червні 2024 року він пройшовши військово-лікарську комісію, відповідно до якої він був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Після цього 05.07.2024 року він отримав повістку про необхідність прибуття 09.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення до військової частини НОМЕР_1 , але 09.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не з`явився, пояснюючи це, що у нього була хвора мати і він вважає це поважною причиною. При цьому ІНФОРМАЦІЯ_4 він не повідомляв про це і будь яких документів, які б надавали йому право на відстрочку від призову у нього на той час не було.

Також додатково пояснив, що в разі б отримання такої повістки повторно, в тому числі і на даний час, то він би все одно не з`явився б до РТЦК, оскільки не бажає йти до лав ЗСУ.

В зв`язку з тим, що він раніше не судимий, на момент неявки до РТЦК у нього була хвора мати, просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Крім часткового визнання своєї провини у скоєному і самого факту не явки до РТЦК 09.07.2024 року, вина останнього також повністю підтверджується і рядом інших досліджених доказів в судовому засіданні, а саме показами свідка та дослідженими доказами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді старшого офіцера мобілізаційного відділу Берестинського, а на той час ІНФОРМАЦІЯ_5 , з першого дня війни. До його функціональних обов`язків входить: обробка мобілізаційного ресурсу, формування команд на відправку. З приводу гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 він пояснив, що останній пройшов військово-лікарську комісію 26.06.2024 року про що йому була видана довідка №128/1839, відповідно до якої він був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Після цього 05.07.2024 року ОСОБА_5 було вручена «бойова» повістка, в якій його було запрошено на 09.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військової служби в вч НОМЕР_1 в якій ОСОБА_5 поставив свій підпис про отримання цієї повістки на 09.07.2024 року але в зазначений день та час останній до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшої відправки до військової частини так і не прибув, при цьому нікому нічого не повідомив з цього приводу. В подальшому він також до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув і нічого не повідомляв з цього приводу.

Після допиту даного свідка, ОСОБА_5 пояснив, що покази свідка відповідають дійсності і він дійсно після проходження ВЛК отримав повістку на 09.07.2024 року, однак по ній не з`явився.

-Згідно повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.07.2024 року, останній 12.07.2024 року звернувся з відповідним повідомленням про кримінальне правопорушення до Красноградського РВП про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст.336 КК України, а саме за те що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці на 09.07.2024 року;

-Картою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_5 до військової служби від 26.06.2024 року, згідно якої останнього визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;

-Довідкою військово-лікарської комісії від 29.06.2024 року №128/1839 відповідно до якої ОСОБА_5 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;

-Корінцем повістки відповідно до якого 05.07.2024 року ОСОБА_5 було вручена повістка про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08.00год. 09.07.2024 року для подальшого прямування до в/ч НОМЕР_1 .

Після дослідження вказаних документів, ОСОБА_5 підтвердив, що він дійсно 26.06.2024 року пройшов ВЛК, був визнаний придатний для проходження військової служби, 05.07.2024 року отримав відповідну повістку для явки на 09.07.2024 року, однак у визначену дату так до ІНФОРМАЦІЯ_3 так і не прибув, будь яких причин своєї неявки, він також не повідомляв.

Таким чином, під час судового розгляду, суд допитав всіх заявлених сторонами осіб та дослідив всі надані докази, як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту, які вони вважали за необхідне долучити у суді, розглянув всі заявлені клопотання сторін, після чого в кінці судового слідства всі учасники процесу повідомили суду, що будь-яких інших пояснень, клопотань та доповнень вони не мають, в зв`язку з чим можливо завершити судове слідство та постановити вирок на підставі наявних та досліджених доказів, наданих суду.

За таких обставин суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до положень ч.1 ст.337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, аналізуючи вищенаведені покази свідка, а також інші надані та досліджені докази в їх сукупності, оцінюючи їх належність і допустимість, а також їх достатність і взаємозв`язок, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у даному кримінальному правопорушенні за наведених вище обставинах у вироку та кваліфікує його дії за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому до пояснень з приводу хвороби його матері, за якою він на той час начеб то здійснював догляд, як на підставу для часткового визнання своєї провини, суд ставиться критично, оскільки відповідно до матеріалів справи, а також особистих пояснень самого ОСОБА_5 , станом на момент необхідності прибуття по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.07.2024 року, у нього не було будь-яких підтверджуючих цьому факту документів.

Єдиний документ про стан здоров`я його матері, який мається у справі, це висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, яка видана ОСОБА_7 , 1963 року народження, який датований 13.08.2024 року, тобто більш ніж як через місяць після необхідності прибуття до РТЦК та СП на 09.07.2024 року, тобто на момент необхідності явки до РТЦК такого документу не існувало.

При цьому будь-яких застережень про неможливість чи непридатність саме обвинуваченого ОСОБА_5 проходить військову службу, згідно цього висновку, у ньому інформації не мається.

В зв`язку з чим, суд не вбачає поважності причин неявки ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений у повістці час на 09.07.2024 року.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також ст.65 КК України передбачає, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де характеризується позитивно, тимчасово не працює, має середню освіту, на обліку у лікаря психіатра та нарколога, не перебуває.

Разом з тим, останній вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією злочинів, передбачених ст.12 КК України, хоча й відносяться до нетяжкого злочину, але спрямоване на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", що є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При цьому відповідно до ст. 65 Конституції України захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Такі положення основного закону дублюються в статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Умисне ухилення від такого обов`язку під час війни створює негативні наслідки та тенденції в суспільстві та підриває обороноздатність держави.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає фактичне визнання провини.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про його особу, викладені вище; обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжує його, і вважає, що покарання ОСОБА_5 , яке необхідно і достатньо для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено в межах санкції ст.336 КК України, у виді позбавлення волі.

Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи відповідальність і наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, категорично відмовився від проходження військової служби, посилаючись на необхідність догляду матері, хоча цей факт не був підтверджений в судовому засіданні. Тим самим обвинувачений відкрито зробив свій вибір нести покарання за відповідну відмову від проходження військової служби, навіть якщо це пов`язане із подальшим його позбавленням волі, яка на той час, так і на даний час (на час винесення вироку) також відмовляється від проходження такої служби.

Таким чином, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_5 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті норм закону, які передбачають відповідальність за вчинений ним злочин.

Таке покарання з реальним його відбуванням, буде необхідним та достатнім для його виправлення, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує його негативні настанови та змусить в майбутньому додержуватись положень закону України про кримінальну відповідальність, а також запобігатиме вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання з урахуванням ст.69 КК України з призначенням більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Така ж позиція погоджується і з висновками, які викладені в постанові Верховного суду від 12 листопада 2025 року (справа № 615/2295/24, провадження № 51-3330км25).

Що стосується міри запобіжного заходу та початку строку відбування покарання обвинуваченому, то суд виходить з наступного.

Оскільки відповідно до матеріалів справи міра запобіжного заходу ОСОБА_5 на час ухвалення вироку не обиралася, а в судовому засіданні ніхто з учасників процесу не заявляв клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком чинності, то суд її не обирає.

Після набрання вироком чинності, ОСОБА_5 необхідно взяти під варту та направити для відбування покарання у кримінально-виконавчу установу.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов, не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 3(три) роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати, а після набрання вироком чинності в порядку виконання вироку, обрати у вигляді тримання під вартою та направити його до установи виконання покарань для відбування покарання.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя