ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0004781 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 28 січня 2026 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, із вищою освітою, маючому на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

обвинуваченому за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 28.03.2026 з визначенням застави у вигляді 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 432640 грн.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном у великих розмірах, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, а саме: за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 02.09.2019, приблизно о 13 год, за адресою: кв. АДРЕСА_3 здійснили напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння його майном у великих розмірах, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, чим завдали матеріальну шкоду потерпілому на суму 437045 грн. 25 коп.

Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується за ч. 4 ст. 190 КК України.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд зазначив про те, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 190 КК України та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що не зменшилися та продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить зменшити розмір застави з 130 розмірів до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 240000 грн.

Свою апеляційну скаргу мотивував тим, що продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у вигляді 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд не врахував наявність у матеріалах провадження розписки потерпілого, у якій він зазначає, що він не має матеріальних та моральних претензій, оскільки завдану йому шкоду було відшкодовано в повному обсязі.

Також звертає увагу, що у даному провадженні були допитані основні свідки, всі докази зібрані та знаходяться в суді. Тому відсутні будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Не враховано наявність у нього матері, 1951 року народження, яка потребує догляду, наявність дитини 2007 року народження.

Зазначає, що є рішення Європейського суду з прав людини про порушення щодо нього ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час тримання його під вартою.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0004781 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України. В судовому засіданні 28 січня 2026 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 березня 2026 включно з визначенням застави.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в апеляційній скарзі не оспорюється.

Слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , зокрема особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, те, що злочини вчинено групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), даних про особу обвинувачених, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не закінчено, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, суд належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні у співучасті з іншою особою особливо тяжкого злочину у спосіб, які свідчать про високий ступінь суспільної небезпеки, звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Не наводить обвинувачений і переконливих підстав для зменшення розміру застави, визначеної судом. Суд правильно врахував тяжкість вчинених злочинів, матеріальне становище обвинуваченого та визначив йому заставу в межах розміру застави, передбаченої ч.5 ст. 182 КПК України для злочину відповідної тяжкості.

Доводи обвинуваченого про те, що шкоду потерпілому відшкодована та він не має претензій до обвинуваченого має бути враховано під час розгляду справи по суті, проте жодним чином не зменшує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які вказують на наявність ризиків, встановлених судом.

При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у вигляді 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 28 січня 2026 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4