провадження №1-кп/947/845/26
У Х В А Л А

13 березня 2026 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000047 від 19.01.2026 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст.111 КК України.

Разом з обвинувальним актом прокурором до суду подано клопотання про продовження строків тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування клопотання, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а санкція вказаної статті передбачає можливість призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Вказував, що перебуваючи на свободі, обвинувачена ОСОБА_5 може: переховуватися від суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою вона обвинувачується, крім того, враховуючи, що злочин нею вчинено на замовлення з боку РФ, вона може переховуватись на території тимчасово окупованій РФ; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, які ще не допитані в суді; продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки, враховуючи її зв`язок із представниками країни-агресора.

Вважав, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Заявляв, що вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 буде перешкоджати виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Стверджував, що зазначені ризики не зменшилися, що згідно зі ст.177 та ст.199 КПК України є підставою для продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Звертав увагу, що згідно з ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених зокрема ст.111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід - тримання під вартою, а відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст.111 КК України.

Посилаючись на викладене, керуючись вимогами ст.ст.2, 9, 36, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 197 КПК України, просив суд: продовжити ОСОБА_5 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового засідання, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена та захисник проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Захисник зокрема зазначила, що заявлені прокурором ризики необґрунтовані та не доведені. У обвинуваченої є родина (близькі родичі), яка проживає на території України. Просила відмовити у клопотанні прокурора або визначити обвинуваченій заставу.

3. Передумови та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 14.01.2026 року, обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.03.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Під час продовження вказаного запобіжного заходу, слідчим суддею були враховані ризики, передбачені п.п.1 - 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшилися, а саме:

-) щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення правосуддя;

-) щодо п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Станом на сьогоднішній день, судовий розгляд ще не розпочався, свідки обвинувачення судом не допитані, а тому суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на не допитаних свідків з метою зміни ними показань під час судового розгляду.

-) щодо п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану. У зв`язку з цим, на думку суду, існує ризик того, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти дії на шкоду національній безпеці України.

При цьому, суд вважає, що зі спливом певного часу, вказані ризики не зменшилися, оскільки обставини, які їх обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчиненню іншого кримінального правопорушення, саме і перешкоджає своєчасне застосування та продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 111 КК України.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого та є достатньою підставою для продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеному ризику.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченої запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченої під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії злочинам проти основ національної безпеки України у період воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

2. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 травня 2026 року включно.

3. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

4. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

5. Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3