Справа № 717/422/26
Номер провадження 1-кп/717/84/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000175 від 26.07.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Подвір`ївка Кельменецького району Чернівецької області та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, не одруженого, пенсіонера за вислугою років, приватного підприємця, освіта повна загальна середня, раніше судимого вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17.11.2022 року за ч.3 ст.332 КК України до покарання у виді шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102000 гривень,

за ч.1 ст.382 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 з 01.05.2024 року по 20.06.2024 року, діючи з прямим умислом в АДРЕСА_2 не виконав рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29.11.2023 року у справі за №717/1810/23, яке набрало законної сили 01.05.2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Так, обвинувачений ОСОБА_3 в порушення вимог п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма фізичними особами на всій території України, відмовився виконати рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області, яке набрало законної сили.

Зокрема, рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29.11.2023 у справі за № 717/1810/23, яке набрало законної сили 01.05.2024, обвинуваченого ОСОБА_3 було зобов`язано протягом 10 днів з моменту набрання даним рішенням суду законної сили звільнити належні потерпілому ОСОБА_5 приміщення, зокрема нежитлові будівлі, гаражі № 7, 8, НОМЕР_1 , площею 27,8 м2, 27,9 м2, 28 м2, 28 м2, що знаходяться по АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи ознайомлений із вказаним рішенням суду, маючи реальну та об`єктивну можливість виконати рішення суду та звільнити зазначені нежитлові приміщення, починаючи з 01.05.2024 року, тобто з дати набрання рішенням суду законної сили, по 20.06.2024, тобто до остаточного примусового виконання рішення суду державним виконавцем, відмовився його виконувати та умисно не виконав зазначене рішення суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю та дав суду показання про те, що він мав спір з потерпілим ОСОБА_5 стосовно вказаних в обвинувальному акті приміщень, оскільки раніше вони разом працювали. Потім виявилося, що ОСОБА_5 звернувся до суду і суд ухвали рішення звільнити ці приміщення. Так як він не був згідний з рішенням суду, оскільки пайовики, які мали майнові паї в даних приміщеннях, і дозволили йому користуватися ними, повідомили йому, що ОСОБА_5 оформив на ці будівлі право власності. Він оскаржив рішення суду до Чернівецького апеляційного суду і цим рішення суду йому також відмовили. Рішення набрало законної сили і у виконавчій службі йому по телефону повідомили щоб він з`явився до приміщень. Він прибув туди, але сказав, що не має відношення до цих приміщень, оскільки, на його думку, це були приміщення пайовиків, де він зберігав своє майно, тому він не відчиняв їх. ВДВС наклало на нього штраф. Станом на даний час він все своє майно вивіз з цих приміщень, він усвідомив, що вчинив неправомірно юридично, про вчинене жалкує, визнає вину повністю та просить публічно вибачення в суду та потерпілого за такі свої дії.

Потерпілий ОСОБА_5 дав суду показання, що він організовував збори пайовиків і в законний спосіб набув право власності на приміщення, які зазначені в обвинувальному акті. Раніше вони з обвинуваченим спільно працювали, займались сільським господарством, як приватні підприємці, а з 2014 року припинили співпрацювати. Вони спільно придбавали певне нерухоме майно, спільно нм користувались, але між ними виникли непорозуміння, тому він придбав спірні гаражі, в яких ще залишалося майно обвинуваченого. Так як він не хотів добровільно звільнити гаражі від свого майна, він був вимушений звернутися до суду. Але коли рішення судів набрали законної сили обвинувачений їх не виконував, навіть в примусовому порядку через ВДВС. На даний час обвинувачений звільнив приміщення від належного йому майна, тобто виконав рішення суду остаточно на початку 2026 року.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості показань обвинуваченого немає, а тому судовий розгляд був обмежений його допитом, допитом потерпілого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненому стверджується його показаннями та показаннями потерпілого.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що він вчинив умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання, обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів, обставини, що пом`якшують покарання - щире розкаяння у вчиненому.

Також відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання публічне вибачення обвинуваченого в судовому засіданні.

Враховуючи наявність декількох вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, публічне вибачення обвинуваченого в судовому засіданні, з урахуванням особи обвинуваченого, який виключно позитивно характеризуються за місцем проживання, враховуючи, що на даний час обвинувачений виконав рішення суду, яке набрало законної сили , суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 650 ( шістсот п`ятдесят ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 ( одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень .

Суд вважає, що дане покарання обвинуваченому з врахування вказаних вище обставин, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Суд вважає, що речові докази по справі слід знищити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 650 ( шістсот п`ятдесят ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 ( одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1