Справа №760/3595/26 1-кс/760/2096/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні № 0000409, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою, у якій просив зобов`язати прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва розглянути клопотання у порядку ст.220 КПК України.

ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що 11.10.2024 року звернувся до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва із клопотанням у порядку ст.220 КПК України. Однак, на день подання скарги відповідне клопотання не розглянуто.

У судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, були повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст.306 КПК України).

Дослідивши подану скаргу, слідчий суддя зазначає наступне.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано главою 26 КПК України. Статтями 303, 304 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Зі змісту скарги вбачається, що 11.10.2024 року ОСОБА_3 звернувся до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва із клопотанням у порядку ст.220 КПК України. У клопотанні ОСОБА_3 просив, керуючись ст.ст. 55, 56, 60, 214, 220, 221 КПК України, ч.3 ст.209, ч.2 ст.ст. 364 КК України:

1. Вручити йому документальне підтвердження про початок здійснення досудового розслідування щодо вчинення Головою НБУ ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 директорами розпорядниками ФГВФО, головою Державної служби фінансового моніторингу України та іншим службовими особами органів, які очолювали вищезазначені особи кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст.209, ч.2 ст.ст. 364 КК України;

2. Внести відповідні зміни до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення цих кримінальних правопорушень та надати йому витяг із ЄРДР;

3. Забезпечити початок досудового розслідування, проінформувати його про визначених прокурорів і слідчих у цьому кримінальному провадженні, які здійснюватимуть досудове розслідування та процесуального керівника, надати йому можливість ознайомитися із матеріалами досудового розслідування.

Так, згідно п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

На думку слідчого судді, зазначені у заяві обставини, є незгодою з правовою кваліфікацією слідчого під час внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та тягне за собою перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Враховуючи вищевикладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.22, 26, 28, 303, 306, 307, 308, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні № 0000409, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1