Справа №760/5026/26 Провадження №1-кс/760/2863/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна (у порядку, визначеному ст. ст. 303 - 308 Кримінального процесуального кодексу України),

ВСТАНОВИВ:

«25» лютого 2026 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна (у порядку, визначеному ст. ст. 303 - 308 Кримінального процесуального кодексу України).

Свої вимоги обґрунтовує наступним. 30.10.2025р. слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві та слідчими на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 27.10.2025р. в рамках кримінального провадження №0002641 від 13.09.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України проведено обшук та вилучено мобільний телефон: Sumsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 . З боку прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва подано клопотання про арешт майна, що було вилучене 30.10.2025р. під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 27.10.2025р. в рамках кримінального провадження №0002641 від 13.09.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України проведено обшук та вилучено мобільні телефони за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон Sumsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 . «03» грудня 2025р. Солом`янським районним судом м. Києва у відкритому судовому засіданні було розглянуто клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002641 від 13.09.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України та винесено ухвалу, якою: - клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0002641 від 13.09.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, повернуто особі, яка його подала та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків. Встановлений слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва строк для усунення недоліків сплив 06.12.2025р. Станом на 18.12.2025р. прокурор не звернувся до суду із клопотанням після усунення недоліків. У зв`язку із чим, ОСОБА_4 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна (у порядку, визначеному ст.ст. 303 - 308 Кримінального процесуального кодексу України), однак, у задоволенні скарги було відмовлено через звернення Прокурора 19.12.2025р. із клопотанням про арешт майна на виконання вищезазначеної ухвали. В той же час, 06.01.2026р. ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва по справі №760/30528/25 - клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0002641 від 13.09.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, повернути особі, яка його подала та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків. Таким чином, законних підстав для утримання мобільного телефону Sumsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 - не існує. Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу , а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Станом на дату подання даної скарги тимчасово вилучене майно повернуто не було. 20.02.2026р. до Слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна. Станом на дату подання даної скарги, жодної відповіді від органів слідства не надійшло, тимчасово вилучене майно повернуто не було. Вважає, що вказаний обшук, а як наслідок вилучення вказаних речей та документів є незаконними з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно з ч. 1 ст. 169 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Відповідно до приписів ч.3 ст. 173 КПК України у разі надання слідчим суддею строку для усунення недоліків тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні. У відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення , ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення. Очевидно, що ухвала, якою надається дозвіл на обшук, таким судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, не є, відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України. Адже відповідно обшук проводиться з метою: виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. У свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України). Отже, норми КПК України передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування, - ухвалу про арешт майна (ч. 5 ст. 173 КПК України). Враховуючи викладене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, необхідно поширювати режим тимчасово вилученого майна з відповідними наслідками - накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене. Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу від 20.03.1952 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до КПК України обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомукативних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста (абзац четвертий ч.2 ст. 168 КПК України). Під час проведення обшуку 30.10.2025р. ОСОБА_4 надав доступ до свого мобільного телефону слідчому, не заперечував проти копіювання інформації, при цьому, старшим слідчим було повідомлено, що відшукуваної інформації пов`язаної із кримінальним провадженням в цьому мобільному телефоні не має, отже, в вилученні його не має потреби. Більш того, з дня обушку минуло вже більш як 3 (три) місяці, що є достатнім для органу досудового слідства для вчинення всіх дій із вилученням необхідної інформації. Положення ст. 168 КПК визначають особливий статус електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку як вилученого майна, а також слід відзначити, що значення для кримінального провадження мають не сам пристрій, а відомості, які в ньому відшукано. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №751/6069/19, відповідно до якої матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Особливістю електронного документа є відсутністю «жорсткої» прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення…записаний на оптичний диск - носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом (відображенням) електронного документа…». Схожий висновок, наведено і у постанові Верховного суду від 29.03.2021 у справі № 554/5090/16-к. Так, необхідно зауважити, що вміст телефонів слідчим оглянуто та скопійовано, а результати цієї дії відповідним чином зафіксовані. Отже, телефон сам по собі не має значення для кримінального провадження. Оскільки, протягом тривалого часу мобільний телефон перебуває у розпорядженні органу досудового слідства, що дає усі можливості здійснити фіксацію важливих відомостей у спосіб, необхідний слідству. Слідчий не вказує про необхідність проведення експертного дослідження, а тому відсутні будь-які потреби для утримання вилученого майна. Враховуючи вище викладене зазначений мобільний телефон не може бути речовим доказами вчинення кримінального правопорушення, не він не інформація в ньому не зберегли на собі його сліди, тим більше він не був об`єктом кримінально протиправних дій і не був отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, як і не відповідає будь-якій із ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. Арешт на вилучені речі накладено не було, а відтак, вони підлягають поверненню. Таким чином, законних підстав утримувати майно, що належить ОСОБА_4 , у органів слідства не має. Так, звернення прокурора із зазначеним клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон, ноутбук та печатку товариства, що вилучені із житла, в якому фактично проживає ОСОБА_4 до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва відбулося з порушенням строків визначених п. 3 ч. 1 ст. 169, абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України . Відповідно до статті 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169, абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Як вже зазначалося, 30.10.2025р. за адресою місця проживання громадянина ОСОБА_4 АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук та вилучено мобільний телефон ОСОБА_4 . Таким чином, строк звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на речі та грошові кошти сплинув ще 01.11.2025р. о 9-56 год. Відповідно до п. 1 ст. 7 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є розумність строків. Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумн строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень (ст. 28 КПК України). Варто зазначити, що часу, який минув між обшуком та поданням до СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, а також зверненням до суду з даною скаргою, було більш ніж достатньо, для того, щоб виділити необхідну слідчому інформацію з вилученої техніки та повернути її. Прокурор систематично нехтує процесуальними строками та процесуальними обов`язками: вчасно не звертається із клопотанням про арешт майна, незважаючи на належне повідомлення судом про дати судових засідань - з боку прокуратури відсутні представники, відсутнє свідоме ставлення до виконання своїх процесуальних обов`язків (бути обізнаним про стан розгляду справи, винесення процесуальних документів, тощо). В-друге, суд виявляє підстави для усунення недоліків при зверненні прокурора із клопотанням про арешт майна. Через бездіяльність прокурора та недбале ставлення до своїх обов`язків майно ОСОБА_4 незаконно утримується, а він має нести додаткові матеріальні збитки. Відтак, своєю бездіяльністю щодо неповернення тимчасово вилученого майна органи слідства порушують, у тому числі, і принцип розумності строків. Відповідно до ч.1 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно з ч. 1 ст. 169 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Так, відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Частинами 1, 4 та 6 статті 41 Конституції України визначено: «…Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом…». З врахуванням наведеного, просила визнати незаконними та протиправними дії (бездіяльність) слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , які виявились у незаконному та протиправному тимчасовому вилученні речей ОСОБА_4 , під час обшуку, проведеного 30.10.2025р.; визнати незаконною та протиправною бездіяльність слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , яка виявилась у незаконному та протиправному неповерненні власнику (володільцю) тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) мобільний телефон марки Sumsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 .; зобов`язати старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , або іншого слідчого зі складу групи слідчих негайно повернути власнику (володільцю) вилученого майна ОСОБА_4 або його представнику, адвокату ОСОБА_3 , майно та речі які вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) мобільний телефон марки Sumsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 .

«25» лютого 2026 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 25 лютого 2026 року) скарга та додані до неї документи були передані слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою від 27 лютого 2026 року, відкрито провадження за скаргою та призначено судовий розгляд скарги.

В судове засідання представник скаржника з`явилась, скаргу підтримала, просила її задовольнити. Вказала, що майно утримується вже протягом тривалого часу, до цього часу арешт накладено на нього не було. Крім того, слідчий суддя два рази повертав прокурору клопотання про накладення арешту на майно у зв`язку з тим, що не було вказано за якими саме ознаками майно відповідає ознакам речових доказів, вказаним у ст. 98 КПК України.

Особа, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, своїм правом надати пояснення по суті скарги не скористалася. 06 березня 2026 року від слідчого до слідчого судді надійшов лист у якому останній просив відкласти судове засідання з розгляду скарги оскільки не вирішено питання про накладення арешту на майно, вказав що клопотання про арешт майна перебуває у слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчим суддею було встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Солом`янсього районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року (справа №760/27075/25), клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , про обшук у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002641 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - задоволено частково; надано дозвіл слідчим, які входять до складу групи слідчих та прокурорам, які входять до складу групи прокурорів, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002641 від 13.09.2024, на проведення обшуку квартири, в якій фактично проживає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а саме договорів та документів, які були укладені в результаті взаємодії між КК «КИЇВАВТОДОР» та ТОВ «УКРТРАНСМІСТ», зокрема, договору № 53-17 від 10.07.2024, чорнових записів, блокнотів, робочих зошитів, мобільних терміналів (телефонів), в яких можуть міститися дані про конкретні номера телефонів осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочинів, пов`язаних із привласнення грошових коштів, виділених на придбання будівельних матеріалів для капітального ремонту шляхопроводу на перетині вул. Лугової та вул. Богатирської, відомостей про вхідні та вихідні з`єднання, які пов`язують вказаних осіб між собою, а також листування за допомогою програмного забезпечення WhatsApp, Telegram, Viber, Skype, текстових та графічних файлів, з відомостями щодо документів по взаємовідносинам між КК «КИЇВАВТОДОР» та ТОВ «УКРТРАНСМІСТ», комп`ютерної техніки та носіїв інформації (електронно-обчислювальних машин, комп`ютерів, ноутбуків, моноблоків, серверів, бездротових жорстких дисків, Apple capsule, планшетів, флеш-накопичувачів, дисків для лазерних систем зчитування, карт пам`яті), виключно якщо у їх пам`яті зберігаються документи по взаємовідносинам між КК «КИЇВАВТОДОР» та ТОВ «УКРТРАНСМІСТ», або доступ до них обмежується їх власником, володільцем, з можливістю здійснення копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, із залученням спеціаліста; в іншій частині клопотання відмовлено.

Як вбачається з Протоколу обшуку від 30 жовтня 2025 року, при проведені обшуку квартири, в якій фактично проживає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Samsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янсього районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року (справа №760/30528/25), клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0002641 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, повернуто особі, яка його подала та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Як вказано в мотивувальній частині ухвали, ні в клопотанні прокурора, ні в постанові про визнання речовим доказом, не обґрунтовано, які саме ознаки речових доказів містить вказане майно та для доведення яких саме обставин вони будуть використані в даному кримінальному провадженні як речові докази, що позбавляє можливості слідчого суддю перевірити відповідність зазначеного в клопотанні майна критеріям ст. 98 КПК України, а іншої мети клопотання прокурора не містить. Постанова про визнання майна речовим доказом є суто формальною, і в ній не зазначено, яке саме доказове значення для кримінального провадження воно має. Також слідчий суддя зазначає, що прокурором до клопотання не долучено протоколу огляду вищевказаного майна.

Згідно до ухвалі слідчого судді Солом`янсього районного суду м. Києва від 06 січня 2026 року (справа №760/30528/25), клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0002641 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, повернуто особі, яка його подала та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Слідчий у листі отриманим слідчим суддею 06.03.2026 року посилався на те, що клопотання про арешт майна перебуває на розгляді у слідчого судді ОСОБА_9 , при цьому будь - яких доказів на підтвердження цього слідчому судді на надано. Крім того, вказані твердження спростовуються даними в системі автоматизованого розподілу справ «Д3».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом . Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно до ч. 2 ст. 168 КПК України , тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку. Копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого 30 жовтня 2025 року, при проведені обшуку квартири, в якій фактично проживає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 .

Вказане клопотання повторно було повернуто прокурору Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2026 року. Вказаною ухвалою прокурору було надано час у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Однак, станом на момент розгляду скарги доказів звернення прокурора з відповідним клопотанням (з усуненими недоліками) до слідчого судді надано до матеріалів справи не було.

Таким чином, зазначене майно має бути повернуто особі у якої воно було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Слідчий суддя зважає на те, що речі було вилучено при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , належність вилученого майна саме цій особі не оспорюється та не спростовується.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя зважає на положення ст. 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Будь - яке втручання у право власності має бути передбачене законом, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна (у порядку, визначеному ст. ст. 303 - 308 Кримінального процесуального кодексу України), у частині зобов`язання слідчого повернути тимчасово вилучене майно підлягає задоволенню.

Щодо інших вимог заявлених представником скаржника у скарзі слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити наступне.

Частиною 1 ст. 303 КПК України врегульовано які саме рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, інші вимоги скарги не входять до дискреційних повноважень слідчого судді та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 24, 168, 169, 303, 306 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна (у порядку, визначеному ст. ст. 303 - 308 Кримінального процесуального кодексу України), - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Солом`янського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві повернути ОСОБА_4 майно вилучене 30 жовтня 2025 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) мобільний телефон марки Samsung Galaxy Fold 7, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою із номером мобільного оператора НОМЕР_3 .

В іншій частині у задоволенні скарги, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1