КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/2498/26 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/2980/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2026 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого (зі слів), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000036 від 08 січня 2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2026 року клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НІ у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , закінчується 19 квітня 2026 року включно.

Визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 328 000 гривень 00 копійок (розрахунковий рахунок ТУДСАУ в м. Києві № UA1012089, отримувач - ТУДСАУ в місті Києві; Код ЄДРПОУ - 26268059; Банк одержувача - Державна казначейська служба України м. Києва, МФО - 820172).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені частиною п`ятою статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту місця його проживання (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, окрім, як під час спільної участі у процесуальних діях.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі сплати підозрюваним застави, зобов`язано Оболонське УП ГУ НП у м. Києві поставити ОСОБА_7 на облік.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зобов`язано начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне медичне обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з урахуванням встановленого стану здоров`я забезпечити безпечні умови утримання.

Контроль за виконанням ухвали в частині додержання умов утримання в слідчому ізоляторі покладено на прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_7 , застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі: домашній арешт або заставу у розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що жоден з наведених доказів обґрунтованої підозри, не наводять тієї обставини, що ОСОБА_7 був спроможний здійснити вплив на посадову особу.

Також зазначає, що без реальної можливості у підозрюваного здійснення впливу на таку особу за рахунок родинних, дружніх чи робочих зв`язків або за рахунок будь-яких інших важелів впливу, отримання коштів під обіцянку здійснити такий вплив, може містити склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України.

На переконання сторони захисту, слідчий суддя повинен був більш детально та ретельно дослідити обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме частиною третьою статті 369-2 КК України, а не обмежитися простою констатацією матеріалів наданих слідчою до її клопотання.

Вказує, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча зазначила про те, що, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , він може переховуватися від слідства та суду, окрім цього підозрюваний може впливати на свідків, дані яких йому стали відомі з матеріалів, долучених до клопотання, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має доходу для існування.

Однак, враховуючи те, що матеріальної шкоди нікому не заподіяно, ОСОБА_7 раніше не судимий, він небезпідставно та з досить високою вірогідністю може розраховувати на призначення йому покарання з застосуванням статті 75 КК України, при цьому, ОСОБА_7 усвідомлює, що лише його законослухняна поведінка здатна призвести до досягнення такого результату, дана обставина якщо навіть і не повністю нівелює, то однозначно суттєво знижує ризик того, що підозрюваний буде намагатися переховуватися від слідства та суду.

Щодо ризику впливу на свідків, про яких йдеться у клопотанні, то показання даних свідків зафіксовані не лише у процесуальних документах (заявах та протоколах), а й за допомогою відео фіксації відповідних процесуальних дій, тому, будь-який вплив на таких свідків з метою зміни їх показань не зможе призвести до уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності, а відтак такий вплив є не лише незаконним, але й позбавлений будь-якої логічної мети, яку за його допомогою підозрюваний міг би досягнути, більше того, зміна свідками показань може навести суд, який здійснюватиме судовий розгляд даного кримінального провадження, на думку про здійснення на них впливу чи тиску ОСОБА_7 , що матиме негативні наслідки як для самих свідків за дачу завідомо неправдивих показань, так і безпосередньо для підозрюваного, зважаючи на це, ризику впливу підозрюваним на зазначених свідків, на переконання сторони захисту, у даній справі фактично взагалі не існує.

Стосовно того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, то в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних доводів, на підставі яких слідчий суддя дійшов висновку про наявність даного ризику, при цьому, слідчим до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не надано жодних доказів, які вказували б на те, що ОСОБА_7 готується чи має намір вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, також не надано таких доказів на підтвердження того, що підозрюваний готується чи має намір переховуватися від слідства та суду чи впливати на свідків.

Посилається на те, що згідно частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави не може бути завідомо непомірним для нього; у підозрюваного не має на праві власності нерухомого майна чи коштів на банківських рахунках, завдяки яким можна було б в нести заставу у такому розмірі; фактично єдина цінна річ, якою володіє на праві власності підозрюваний автомобіль - була тимчасово вилучена слідчими в порядку статей 167, 168 КК України; згідно частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сторона захисту вважає, що слідчий суддя безпідставно дійшов висновків про наявність ризиків, передбачених частиною першою статтею 177 КК України, порушив норми процесуального права при обранні запобіжного заходу і визначенні розміру застави, та прийняв незаконне, необґрунтоване і невмотивоване рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 08 січня 2026 року, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку лютого 2026 року ОСОБА_12 звернулась до ОСОБА_7 із проханням допомогти її матері ОСОБА_13 уникнути відбування реального покарання, яке остання відбуває в ДУ «Конотопська виправна колонія №130» на підставі вироку Київського апеляційного суду від 04 червня 2025 року відповідно до якого, останній, призначено покарання за частиною другою статті 286 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, так як ОСОБА_7 має змогу допомогти у вирішення такого питання, оскільки останній, має багато знайомих серед військовослужбовців ЗСУ та може посприяти вступу ОСОБА_13 до лав ЗСУ замість відбування покарання.

В подальшому ОСОБА_7 з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний із вимаганням такої вигоди, висунув вимогу ОСОБА_12 про надання йому грошових коштів в сумі 10 000 доларів США для сприяння у звільненні її матері ОСОБА_13 з місць позбавлення волі, а саме: ДУ «Конотопська виправна колонія №130» та 8 000 доларів США для сприяння у зарахуванні її матері ОСОБА_13 на службу до лав ЗСУ після звільнення її з місць позбавлення волі.

Надалі, 19 лютого 2026 року, приблизно об 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_12 в закладі харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 14, та на реалізацію свого злочинного наміру отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду, а саме обумовлену раніше суму у розмірі 18 000 доларів США.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 08 січня 2026 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України (кримінальне провадження № 0000036).

19 лютого 2026 року о 14 год. 08 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті369-2 КК України.

20 лютого 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України.

20 лютого 2026 року захиснику та підозрюваному було надано копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

21 лютого 2026 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НІ у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000036 від 08 січня 2026 року.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2026 року клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НІ у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , закінчується 19 квітня 2026 року включно.

Визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 328 000 гривень 00 копійок (розрахунковий рахунок ТУДСАУ в м. Києві № UA1012089, отримувач - ТУДСАУ в місті Києві; Код ЄДРПОУ - 26268059; Банк одержувача - Державна казначейська служба України м. Києва, МФО - 820172).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені частиною п`ятою статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту місця його проживання (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, окрім, як під час спільної участі у процесуальних діях.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі сплати підозрюваним застави, зобов`язано Оболонське УП ГУ НП у м. Києві поставити ОСОБА_7 на облік.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зобов`язано начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне медичне обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з урахуванням встановленого стану здоров`я забезпечити безпечні умови утримання.

Контроль за виконанням ухвали в частині додержання умов утримання в слідчому ізоляторі покладено на прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 .

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_12 від 07 січня 2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10 лютого 2026 року; протоколом огляду грошових коштів; протоколом вручення грошових коштів проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19 лютого 2026 року; протоколом огляду грошових коштів від 20 лютого 2026 року; протоколом огляду предмету від 20 лютого 2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20 лютого 2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20 лютого 2026 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19 лютого 2026 року; іншими матеріалами в їх сукупності.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , обставини та спосіб вчинення, наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки, тривалість та характер інкримінованого підозрюваному злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог пункту 3 частин четвертої, п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України, взявши до уваги тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 328 000 грн.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим відсутні підстави для зменшення розміру застави, про що зазначає захисник в апеляційній скарзі.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на те, що жоден з наведених доказів обґрунтованої підозри, не наводять тієї обставини, що ОСОБА_7 був спроможний здійснити вплив на посадову особу; без реальної можливості у підозрюваного здійснення впливу на таку особу за рахунок родинних, дружніх чи робочих зв`язків або за рахунок будь-яких інших важелів впливу, отримання коштів під обіцянку здійснити такий вплив, може містити склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України; слідчий суддя повинен був більш детально та ретельно дослідити обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме частиною третьою статті 369-2 КК України, а не обмежитися простою констатацією матеріалів наданих слідчою до її клопотання, є передчасними та підлягають встановленню під час судового розгляду по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника щодо неналежності та необґрунтованості доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, посилання скаржника на те, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча зазначила про те, що, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , він може переховуватися від слідства та суду, окрім цього підозрюваний може впливати на свідків, дані яких йому стали відомі з матеріалів, долучених до клопотання, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має доходу для існування; матеріальної шкоди нікому не заподіяно, ОСОБА_7 раніше не судимий, ОСОБА_7 усвідомлює, що лише його законослухняна поведінка здатна призвести до досягнення такого результату, дана обставина якщо навіть і не повністю нівелює, то однозначно суттєво знижує ризик того, що підозрюваний буде намагатися переховуватися від слідства та суду; показання даних свідків зафіксовані не лише у процесуальних документах (заявах та протоколах), а й за допомогою відео фіксації відповідних процесуальних дій, тому, будь-який вплив на таких свідків з метою зміни їх показань не зможе призвести до уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності, а відтак такий вплив є не лише незаконним, але й позбавлений будь-якої логічної мети, яку за його допомогою підозрюваний міг би досягнути, більше того, зміна свідками показань може навести суд, який здійснюватиме судовий розгляд даного кримінального провадження, на думку про здійснення на них впливу чи тиску ОСОБА_7 , що матиме негативні наслідки як для самих свідків за дачу завідомо неправдивих показані, так і безпосередньо для підозрюваного, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4