Справа 688/2200/25
№ 1-кп/688/40/26
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відео конференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000421 за обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Архангельська Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, що має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 4 статті 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000421 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 4 статті 296 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, в зв`язку з чим він може переховуватися від суду, оскільки після вчинення цих кримінальних правопорушень він виїхав за межі України та тривалий час перебував у розшуку, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни їхніх показань на свою користь, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і продовжив свою злочинну діяльність і вчинив нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Крім того, на виконання доручення Міністерства юстиції України про видачу ОСОБА_4 з Латвійської Республіки в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності у разі застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно забезпечити його поміщення до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор». Просив не визначати обвинуваченому заставу.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання заперечувала та зазначила, що відсутні зазначені прокурором у клопотанні ризики, просила визначити обвинуваченому заставу.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

У рішеннях ЄСПЛ «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» зазначено, що безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

У рішенні «Свершов проти України» ЄСПЛ зазначив, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

У рішенні «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків або повторного вчинення злочинів.

У рішеннях ЄСПЛ «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» зазначено, що безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі частини 6 статті 193 КПК України.

15.12.2024 ОСОБА_4 затримано на території Латвійської Республіки за ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 1 травня 2025 року.

Ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року, 21 травня 2025 року, 17 липня 2025 року, 4 вересня 2025 року, 30 жовтня 2025 року, 22 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 19 лютого 2026 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, в зв`язку з чим він може ухилитися від суду та незаконно впливати інших учасників процесу, які на теперішній час не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що на теперішній час відсутні відомості про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ході досудового розслідування.

З огляду на те, що строк дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 закінчується 19 лютого 2026 року, проте закінчити судове провадження до спливу вказаного строку неможливо, суд вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому на 60 днів - до 18 квітня 2026 року включно.

З огляду на те, що обвинувачений тривалий час перебував у міжнародному розшуку, не має місця роботи в Україні, міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин підстав для зміни запобіжного заходу судом не вбачається.

Зважаючи на обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, суд вважає, що суспільний інтерес виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та дозволяє тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який вчинено із застосуванням насильства, суд вважає необхідним не визначати розмір застави обвинуваченому.

Керуючись статтями 177, 181, 194, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , на 60 днів по 18 квітня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим або його захисником до Хмельницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом 7 днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1