У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» лютого 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000098, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Євгенівка Баштанського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 111-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, а також посади, пов`язані з наданням публічних послуг, строком на 12 років, з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня його затримання, з 19.01.2024, покарання у виді позбавлення права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, а також посади, пов`язані з наданням публічних послуг, з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 19.01.2024 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день позбавлення волі за один день тримання під вартою.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 114 КПК України повинен був визнати дану справу такою, що пов`язана з окупацією, та під час судового розгляду застосувати Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

У зв`язку з чим, підслідність даної справи повинна була визначатися Генеральним прокурором, але досудове розслідування кримінального провадження проводилося слідчими УСБУ в Миколаївській області без такого дозволу. На думку обвинуваченого, досудове розслідування проводилося не уповноваженим органом, у зв`язку з чим отримані докази є недопустимими.

Наводить доводи щодо неповноти судового розгляду. Вважає недоведеним, що на нього були покладені особами збройних сил рф обов`язки щодо перевірки осіб та транспортних засобів, які пересувалися через КПП, для чого була виділена вогнепальна автоматична зброя. Зазначає, що суд дійшов висновку, що він отримав вогнепальну автоматичну зброю невідомого зразка, тобто суд не встановив, що зброя є вогнепальною автоматичною зброєю, яку йому начебто було видано. Тому, на переконання апелянта, висновки суду першої інстанції не підтверджені жодним доказом.

Звертає увагу, що суд визнав доведеним, що на початку травня 2022 року він проводив догляд автомобіля ВАЗ, у якому пересувалися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були зупинені військовими рф на КПП між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області. Однак, в суді свідок ОСОБА_8 пояснила, що дані події відбувалися у кінці травня - початку червня 2022 року. Окрім того, судом не встановлено час подій (зранку, до обіду, в обід), що має суттєве значення, оскільки зранку він випасав худобу жителів села. Окрім того, суд не перевірив, чи дійсно у подружжя ОСОБА_10 є автомобіль ВАЗ 2106 , днз НОМЕР_1 .

Також вважає недопустимим та неналежним доказом протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , оскільки у його вступній частині права та обов`язки роз`яснено лише одному понятому. Відсутні дані щодо спеціаліста, який здійснював відеозйомку експерименту. Відсутній час закінчення слідчої дії, у протоколі відсутня графа зауважень і доповнень від учасників слідчого експерименту до протоколу, конверт з флеш носієм не підписаний учасниками слідчої дії.

Зазначає, що за висновком суду, в кінці травня 2022 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пересуваючись на автомобілі марки ВАЗ, моделі 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , через контрольно-пропускний пункт збройних сил рф, були зупинені військовослужбовцем збройних сил Російської Федерації, і яких пропустили за його (Кирпичова) вказівкою без перевірки.

Заперечуючи обвинувачення в цій частині, апелянт зазначив, що суд не перевірив, чи має ОСОБА_12 вказаний автомобіль, не надав оцінки наявності конфлікту між ним та свідками, внаслідок чого у Пічугіних загинули корови.

Звертає увагу, що під час проведення слідчого експерименту свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом. З протоколу не зрозуміло, хто саме із свідків розповідає та що показує на місцевості. Під час слідчого експерименту був присутній спеціаліст, який проводив відеозйомку, але про нього відсутні відомості у протоколі. Окрім того, усі учасники експерименту не розписалися на конверті, в якому упаковано флеш носій з відеозаписом.

Суд не усунув суттєві протиріччя у показаннях свідка ОСОБА_13 , який пояснив в суді, що бачив його у зеленій військовій формі, але інші свідки даного факту не підтвердили. Свідок ОСОБА_14 бачив його зранку, коли він проходив у бік блок посту, але інші свідки вказали, що він зранку випасав корів.

Обвинувачений вважає протокол огляду місця події недопустимим доказом, оскільки по своїй сутті був проведений не огляд, а слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_15 , оскільки свідка не попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Звертає увагу, що судом допитано 12 свідків сторони обвинувачення та 15 свідків сторони захисту, які є односельцями, у показаннях яких є суттєві протиріччя, які судом не усунуто, а саме, щодо місця розташування КПП, з якого вони його бачили, наявність родинних зв`язків між свідками та наявність конфліктів між обвинуваченим та свідками.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає незаконною постанову прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження №0000146 від 15.02.2023. Зазначає, що рапорт начальника СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_16 від 11.11.2022не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки з моменту написання рапорту і до внесення до ЄРДР пройшло більше трьох місяців, що свідчить про порушення ст. 214 КПК України. Вважає, що допущена фальсифікація при внесення відомостей до ЄРДР за №000098 від 15.02.2023, оскільки у вступній частині витягу з ЄРДР зазначена дата реєстрації провадження 15.02.2023, але у витягу зазначено дату провадження про вчинення кримінального правопорушення від 11.11.2022.

Зазначає, що у кримінальному провадженні відсутні потерпілі, його діями не завдано жодної шкоди, а тому судом безпідставно застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Заперечень на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи в період окупації збройними силами російської федерації частини території України, а саме, с. Новокондакове та с. Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області, вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, за наступних обставин.

У невстановлений час, але не пізніше 18 березня 2022 року, військовослужбовці збройних сил російської федерації силовим способом з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням незаконно захопили та фактично здійснили окупацію території с. Новокондакове та с. Нововасилівка Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області шляхом зосередження навколо таких населених пунктів збройних формувань російської федерації, яка тривала до звільнення вказаних територій підрозділами Збройних сил України, -до 11 листопада 2022 року.

Після здійснення окупації вищевказаних територій представниками збройних сил російської федерації, з метою встановлення контролю на тимчасово окупованій території с. Новокондакове та с. Нововасилівка Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, військовослужбовцями збройних сил російської федерації було прийнято рішення про встановлення контрольно-пропускного режиму в`їзду та виїзду, з метою: перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, виявлення диверсійно-розвідувальних груп, ветеранів бойових дій, учасників антитерористичної операції (АТО) чи операцій об`єднаних сил (ООС) на сході України; пенсіонерів Збройних Сил України чи правоохоронних органів або їх колишніх працівників; колишніх учасників Революції Гідності; учасників громадських організацій або політичних течій патріотичного проукраїнського напрямку; осіб з яскраво вираженою проукраїнською позицією та патріотичними поглядами, представників сил територіальної оборони (ТРО) тощо.

Так, в кінці березня 2022 року, точної дати та часу не встановлено, на тимчасово окупованій території Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області для встановлення контрольно-пропускного режиму, військовослужбовці збройних сил російської федерації встановили на автодорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області (приблизні координати 46°59'58"N 32°49'12"E), контрольно-пропускний пункт на якому залученні до чергування особи з числа військовослужбовців збройних сил російської федерації виконували вищезазначені функції, які також полягали у протидії наступу противника, відбиття його ударів і утримання захопленої території, своєчасного виявлення диверсійно-розвідувальних груп, на якому в свою чергу облаштували: місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, тощо. При цьому, для забезпечення належного функціонування пропускної системи, а саме для оперативного виявлення сторонніх осіб (не місцевих мешканців), які будуть пересуватися через контрольно-пропускний пункт (далі- КПП), а також для створення більш лояльного відношення мешканців вищезазначеного населеного пункту до представників окупаційних підрозділів збройних сил російської федерації, останні розпочали здійснювати пошук осіб, які б надали згоду на співпрацю з ними для їх залучення у несенні чергувань на такому КПП.

В свою чергу, громадянин України, місцевий мешканець с. Новокондакове Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_6 , достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками збройних сил російської федерації здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил російської федерації та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави-агресора (російської федерації) вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, діючи зі злочинним умислом, направленим на вчинення дій, спрямованих на допомогу збройним формуванням держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та підтримки дій збройних формувань держави-агресора (російської федерації), усвідомлюючи протиправність своїх дій, надав згоду на співпрацю з військовослужбовцями збройних сил російської федерації, яка полягала у несенні чергування на контрольно-пропускному пункті збройних сил російської федерації, облаштованому на автодорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області.

ОСОБА_6 , будучи місцевим мешканцем, знаючи громадян, які проживають на вказаній території, свідомо, розуміючи протиправність своїх дій, почав співпрацювати на добровільній основі з представниками країни-агресора (російської федерації), підтримуючи у такий спосіб їх рішення та дії щодо встановлення контрольно-пропускного режиму, перевірки осіб та транспортних засобів, які пересуваються через вказаний контрольно-пропускний пункт. Наприкінці квітня 2022 року, більш точної дати та часу не встановлено, на ОСОБА_6 невстановленими на даний час представниками збройних сил російської федерації були покладені функції щодо перевірки осіб та транспортних засобів, які пересуваються через вказаний контрольно-пропускний пункт, для чого останньому була видана вогнепальна автоматична зброя невстановленого на даний час зразку.

Так, ОСОБА_6 у період з кінця квітня 2022 року по липень 2022 року, більш точної дати та часу не встановлено, перебуваючи на території контрольно-пропускного пункту збройних сил російської федерації, розташованого на автодорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області (приблизні координати 46°59'58"N 32°49'12"E), реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги збройним формуванням держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій збройних формувань (російської федерації), діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, маючи при собі вогнепальну зброю невстановленого зразка, вчиняв дії, направлені на перевірку транспортних засобів, багажу, вантажів та документів осіб, які евакуйовувалися з тимчасово окупованих територій Херсонської та Миколаївської областей, а також місцевих мешканців, які рухались через КПП.

Встановлено, що на початку травня 2022 року, більш точної дати та часу не встановлено, місцеві мешканці с. Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , пересуваючись на автомобілі марки ВАЗ, моделі «2106», д.н.з. НОМЕР_1 , через контрольно-пропускний пункт збройних сил російської федерації, що розташований на автодорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області (приблизні координати 46°59'58"N 32°49'12"E), були зупинені невстановленим військовослужбовцем збройних сил російської федерації, який наказав пред`явити до огляду багаж та документи.

Після чого, ОСОБА_6 , перебуваючи на вищезазначеному контрольно-пропускному пункті, діючи умисно, виконуючи взяті на себе функції щодо перевірки осіб, які пересуваються через вказаний контрольно-пропускний пункт, документів, транспортних засобів та багажу, будучи з вогнепальною зброєю невстановленого зразку, наказав ОСОБА_8 відкрити для перевірки бардачок вищевказаного транспортного засобу. Впевнившись в належності таких осіб до місцевих мешканців та відсутності в транспортному засобі інших сторонніх осіб, ОСОБА_6 наказав залишити контрольно-пропускний пункт та продовжувати слідування далі.

Крім того, в кінці травня 2022 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пересуваючись на автомобілі марки ВАЗ, моделі «21099», д.н.з. НОМЕР_2 , через контрольно-пропускний пункт збройних сил російської федерації, що був встановлений на автодорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області (приблизні координати 46°59'58"N 32°49'12"E), де для перевірки осіб, документів, транспортних засобів та багажу, був зупинений невстановленим військовослужбовцем збройних сил російської федерації.

В свою чергу, ОСОБА_6 діючи умисно, виконуючи взяті на себе функції щодо перевірки осіб, упевнившись, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 являються місцевими мешканцями с. Новокондакове Баштанського району Миколаївської області, вказав на це військовослужбовцям збройних сил російської федерації, які несли чергування на вказаному контрольно-пропускному пункті, з тим що їх можливо пропустити без перевірки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми умисними діями, спрямованими на допомогу збройним формуванням держави-агресора російської федерації, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій збройних формувань держави-агресора, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи громадянином України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111-2 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Обвинувачений у поданій апеляційній скарзі заявив клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки апелянтом не наведено мотивів для повторного дослідження обставин кримінального провадження.

Судом першої інстанції усі докази, в тому числі ті, які просить повторно дослідити апелянт, досліджені повністю, без порушень кримінального процесуального закону. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції детально навів усі докази, на які посилається апелянт, та їм надана правильна оцінка.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що у період окупації наймався пасти корів мешканцям с. Новокондакове, тому зранку до вечора щодня був на пасовищі, пас корів з ОСОБА_17 та відлучався з пасовище лише декілька разів.

Пояснив, що одного разу, коли їхав до сусіднього села у магазин за продуктами на скутері, його зупинили російські солдати з автоматами та попросили відремонтувати їм скутер. Вони не погрожували, проте побоюючись за своє життя погодився та відремонтував скутер. У віддяку російські солдати сказали йому, що він може приходити до них за продуктами харчування, коли буде потрібно. Після цього він залишав корів на ОСОБА_17 та тричі у різні дні їздив на російський блок пост біля ферми с. Нововасилівка за продуктами харчування та цигарками. Це займало у нього близько 15 хвилин, після чого повертався на пасовище. Іноді брав у сусіда велосипед та їздив у сусіднє село. З окупації не виїздив, оскільки мав родину та велике господарство, за яким треба доглядати.

Не заперечував, що на російському блокпості був, коли приходив за продуктами, однак ніяких дій щодо перевірки осіб, транспортних засобів не здійснював та зброї не мав.

Вважає, що свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 його обмовили, оскільки є родичами між собою, а ОСОБА_18 з ним у конфлікті. Вказані свідки з ним у конфлікті, оскільки відмовлялися платити йому за випас худоби, а чоловік ОСОБА_19 посварився з ним. Він ходив на російський блокпост лише просити їсти.

Однак, ці твердження обвинуваченого належним чином перевірені судом першої інстанції та спростовані.

Наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого про відсутність доказів його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,позбавлені підстав, з огляду на таке.

Відповідно до повідомлення т.в.о. начальника штабу-заступника командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №2/211 від 09.01.2024, у період з кінця лютого 2022 року до приблизно 10.11.2022, територію населеного пункту с. Новокондакове Баштанського району Миколаївської області окупували підрозділи НОМЕР_3 окремої мотострілецької бригади, що входить до складу НОМЕР_4 загальновійськової армії Південного військового округу зс рф. В огляді та перевірці транспортних засобів при в`їзді та виїзді через блокпости, які були розташовані на дорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області, приймали участь підрозділи 127 стрілецького полку ДНР (т. 1 а.с. 167).

Згідно з довідкою в.о. старости Нововасилівського старостинського округу ОСОБА_20 за №03 від 17.04.2024, с. Новокондакове у період з 18.03.2022 до 11.11.2022 перебувало в окупації військами рф (т. 1 а.с. 169).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.11.2023, місцем події є чотири ділянки автомобільної дороги між селами Нововасилівка та Новокондакове Баштанського району Миколаївської області, де розміщувалися почергово блок пости військовослужбовців рф та визначено координати блок постів на місцевості (т.1 а.п.132-136).

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що на початку травня 2022 року він не перебував на контрольно-пропускному пункті збройних сил російської федерації, що розташований на автодорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка, та не надавав вказівки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пред`явити до огляду багаж та документи, спростовані показаннями свідка ОСОБА_8 , яка допитана в суді, а також даними протоколу слідчого експерименту за її участю.

Так, в суді свідок ОСОБА_8 пояснила, що обвинувачений є мешканцем с. Новокондакове. У кінці травня-на початку червня 2022 року вона з чоловіком на автомобілі рухалися з с. Нововасилівка в сторону с. Єлизаветівка через с. Новокондакове. На блокпості, розташованому російськими військовими, неподалік ферми с. Нововасилівка їх зупинили.

На блокпості знаходилося 4 російських військовослужбовців, серед яких був ОСОБА_6 . Один із військовослужбовців рф наказав відкрити багажник автомобіля, після чого підійшов до пасажирських передніх дверцят разом із обвинуваченим. ОСОБА_6 сказав відкрити бардачок автомобіля і здійснював його огляд. Він був одягнений у цивільний одяг, на плечі у нього висів автомат, поводив себе спокійно. Коли вони з чоловіком поверталися назад, блокпосту вже не було. Під час окупації села ОСОБА_6 більше не бачила.

Показання свідка ОСОБА_8 узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту за її участю від 27.11.2023, в ході якого вона показала місце на автодорозі між селами Нововасилівка та Новокондакове Баштанського району Миколаївської області, де військові рф встановили блокпост для перевірки багажу та осіб, які евакуйовувалися з окупованих територій. Показала, що на початку травня 2022 року, коли вона разом з чоловіком на власному автомобілі марки ВАЗ рухалися через блокпост, саме ОСОБА_6 разом із військовими збройних сил рф здійснював обстеження бардачку автомобіля, на якому вона рухалася, на плечі ОСОБА_21 був автомат (т.1 а.с. 142-146).

Показання обвинуваченого про недоведеність його вини у тому, що він на контрольно-пропускному пункті при зупинці військовослужбовцями рф автомобіля, в якому перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , наказав пропустити цих осіб без перевірки, спростовані показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_6 - її односельчанин, конфліктів між ними не було. Була сварка з приводу неналежного виконання обвинуваченим усної угоди про випас корів, яка мала місце у серпні 2022 року, внаслідок чого через недогляд її дві корови загинули, але ніяких претензій з приводу цього факту вона до обвинуваченого не пред`являла та не буде пред`являти.

Пояснила, що приблизно наприкінці весни на початку літа 2022 року, під час окупації сіл Нововасилівка та Новокондакове російські військові встановили блокпост між вказаними селами, на якому зупиняли та перевіряли автомобілі, які у той час рухалися великими колонами на виїзд з окупованої території. У цей час вона з чоловіком проїжджали на автомобілі через даний блокпост та стояли у черзі на огляд разом з іншими цивільними особами. Коли вони наблизилися приблизно за 100 м до блокпосту, російський військовий разом з ОСОБА_6 після огляду багажнику автомобіля, який стояв попереду у черзі, підійшли до їх автомобіля. При цьому, ОСОБА_6 , побачивши їх, сказав військовому рф, що це місцеві жителі та їх можна пропускати. Військовий рф махнув рукою іншим військовим рф, які знаходилися на самому блокпості і їх відразу пропустили без огляду. ОСОБА_6 був одягнений у цивільний одяг зеленого кольору, схожого із кольором форми зс рф, зброї на ньому не було. Даний блокпост був розташований між селами приблизно 2 тижні. ОСОБА_6 там бачила один раз, на іншому блокпості біля мосту його не бачила. Із села виїжджала приблизно 2-3 рази на місяць.

Свідок ОСОБА_12 суду надав аналогічні показання, пояснивши, що з обвинуваченим вони односельчани, конфліктів не було.

На час окупації сіл Новокондакове та Нововасилівка російські військові встановили між цими селами блокпост, на якому перевіряли колони цивільних автомобілів, які виїжджали з окупації. На вказаному блокпості два чи три рази бачив ОСОБА_6 . Один з цих разів вони були з дружиною. Тоді ОСОБА_6 разом з російським військовим спочатку оглянув автомобіль, який стояв попереду, потім підійшли до їх автомобіля. Обвинувачений побачив його та дружину і сказав військовому рф, що це місцеві та їх можна пропускати, після чого вони проїхали без черги.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2023, проведеного за їх участю, в ході якого вони вказали на місце на автодорозі між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області, де військовими збройних сил рф був розташований блокпост для перевірки місцевих мешканців та мешканців інших окупованих територій. Вказали місце, де вони бачили ОСОБА_6 на цьому блокпості у той момент, коли він сказав військовим збройних сил рф пропустити їх автомобіль (т. 1 а.с. 137-141).

Показання вищевказаних свідків щодо перебування ОСОБА_6 на контрольно-пропускному пункті поряд із військовослужбовцями російської федерації, узгоджуються з показаннями наступних свідків, які допитані судом, а саме:

- свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що знає обвинуваченого, конфліктів між ними не було. Під час окупації с. Нововасилівки, люди почали масово виїжджати зі сторони м. Херсона через дане село. У цей період, приблизно з березня і упродовж 1,5 місяців військовослужбовці рф розмістили блокпости у с. Нововасилівка. Один з таких блокпостів був розміщений напроти її будинку на відстані близько 20 м. У зв`язку з цим, вона бачила і чула, що там відбувалося. Даний блокпост являв собою автомобіль, який військовослужбовці рф ставили на дорозі щоранку, обмежуючи таким чином проїзд, та декілька стільців. Чергування на блокпості постійно несли НОМЕР_5 військових зс рф. Неодноразово на даному блок пості бачила ОСОБА_6 , який разом з військовими рф оглядав проїжджаючі цивільні автомобілі. Бачила, як військові рф дали йому автомат без магазину, так як він носив його на плечі та направляв його в сторону цивільних автомобілів.

Також чула, як обвинувачений на блокпості вимагав у цивільних реєстратори, телефони та інші речі й продукти харчування. Бачила, як він їх потім приносив та складав на стільці, а ввечері військові рф давали йому звідти речі та продукти. Також він приїздив на власному велосипеді зранку до блокпосту та їхав так само ввечері самостійно. На питання, чого він це робить, ОСОБА_6 їй відповів, що бажає служити в армії рф і йому скоро видадуть російську військову форму.

Через 2 тижні вказаний блокпост від її двору перемістився ближче до силосної ями в сторону с. Новокондакове, де вона також бачила ОСОБА_6 . Коли ці блокпости прибрали, ОСОБА_6 бачила приблизно 3 рази на блокпості постійно розташованому військовими рф біля мосту с.Нововасилівка;

- свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що з обвинуваченим вони односельчани, конфліктів між ними не було. Бачив ОСОБА_6 під час окупації с. Нововасилівка та с. Новокондакове на блокпості, який встановили російські військові між цими селами. Одного разу він проходив повз даний блокпост, та відійшовши приблизно 100 м, викрикнув гасло "Слава Україні". Цивільні особи, які знаходилися в автомобілях, що стояли у колоні на виїзд відповіли "Героям Слава". Після цього, він побачив, як за ним побігли два російських військових та з ними ОСОБА_6 . Хтось із водіїв відчинив двері автомобіля, в якому він сховався. Майже щодня бачив ОСОБА_6 , який зранку проходив повз його будинок у сторону блокпосту;

-свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що з обвинуваченим вони односельчани, конфліктів між ними не було. У період окупації сіл Нововасилівка та Новокондакове, приблизно у травні 2022 року бачив ОСОБА_6 на російському блокпості біля мосту с. Нововасилівка, коли проїжджав повз. Обвинувачений підходив до автомобілів, які стояли позаду, на ньому був автомат. Також бачив ОСОБА_6 біля силосних ям за 20 м від місця, де російські військові перевіряли колони машин, які виїжджали з окупації. ОСОБА_6 часто наймався випасати корів у селі. Замість нього, наймалися й інші погоничі або люди випасали корів самостійно;

- свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що у прохолодну пору року 2022 року у період окупації с. Нововасилівка російські військові облаштували блокпост біля будинку Прокопчуків неподалік силосних ям. На цьому блокпості вони зупиняли та перевіряли колони автомобілів, які виїжджали з окупації та стояли в кілометрових чергах. Люди з цієї черги зайшли до неї попросити води та розповіли, що разом з окупантами на блокпості стоїть українець, який просить солодощі та гроші. Вийшовши ближче до блокпосту до своїх рідних, які також стояли у цій черзі, вона побачила ОСОБА_6 , який стояв з автоматом та заглядав у кожен з автомобілів у колоні;

-свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що у квітні 2022 року, проїжджаючи повз російський блокпост біля мосту с. Нововасилівка бачив ОСОБА_6 разом із військовими рф. Він був у формі зеленого кольору. Військові рф розташувалися у сторожці перед мостом та за ним під бугром, як їхати у сторону м. Снігурівка;

- Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що з обвинуваченим сусіди, між ними були добрі відносини.

У квітні 2022 року бачила ОСОБА_6 один раз на російських блокпостах біля мосту с. Нововасилівка та біля силосних ям два рази. Від російських військових він стояв на відстані 3-5 м, інших цивільних там не було. Одного разу військовий рф не перевіряв документи у них з чоловіком, коли вони проїжджали, тому що як він сказав "вони друзі його друга". Як вона зрозуміла, мова йшла про ОСОБА_6 . До Снігурівки їздила кожного дня та проїжджала блокпости у період з 8 до 9 ранку, ОСОБА_6 на них у цей період часу не бачила. Обвинувачений наймався випасати корів у селі з літа 2022 року;

- свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що обвинувачений його сусід, конфліктів між ними не було. На початку квітня 2022 року проїжджав біля мосту с. Нововасилівка через російський блокпост, де побачив ОСОБА_6 з російськими військовими, яких 2-3 рази бачив біля двору обвинуваченого, коли вони забирали його з дому. Їхав з ними добровільно, був у гарному настрої. Місцевих росіяни пропускали без черги;

- свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що є мешканцем с. Нововасилівка, його будинок розташований у кінці села в сторону с. Новокондакове, з обвинуваченим конфліктів не було. З 11.04.2022, під час окупації с. Нововасилівка та інших територій, у т.ч. м. Херсона, почався масовий виїзд людей з окупованих територій через села Новокондакове, Нововасилівка в сторону м. Снігурівка. У цей період російські військові розташували напроти його будинку блокпост, де здійснювали перевірку автомобілів та осіб, які виїжджали. Серед цих військових рф він впізнав ОСОБА_6 . Був свідком того, як ОСОБА_6 з автоматом підходив до цивільних автомобілів та вимагав цукерки, шоколадки та мобільні телефони, з яких потім він від військових рф, які були на блок пості, отримував частину. У розмові з приводу співпраці ОСОБА_6 повідомляв йому, що бажає вступити до лав зс рф. На вказаному блокпості обвинуваченого бачив майже щодня упродовж приблизно місяця. Також бачив ОСОБА_6 на блокпості біля мосту с. Нововасилівка з військовими рф;

- свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що є мешканкою с. Нововасилівка та перебувала в окупації. Військові рф встановлювали блокпости між селами Нововасилівка і Новокондакове та біля мосту с. Нововасилівка. Про те, що ОСОБА_6 стояв на російському блок пості дізналася від ОСОБА_8 ;

- свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що зі слів мешканців с. Новокондакове їй відомо, що ОСОБА_6 стояв на російському блокпості в період окупації;

- свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вони з обвинуваченим сусіди. Під час окупації с. Новокондакове часто бачила російських військових біля двору будинку, де проживає ОСОБА_6 .

Він та його сім`я співпрацювали з російськими військовими, раділи окупації, підтримували їх дії та допомагали продуктами харчування. Також часто бачила, як ОСОБА_6 біля дому сідав до автомобіля російських військових та вони разом десь їздили. Після деокупації села, позиція сім`ї обвинуваченого не змінилася, навпаки вони поводилися зухвало, висували надумані звинувачення, у зв`язку з чим повідомила СБУ про відомі їй обставини співпраці сім`ї ОСОБА_28 із окупаційною владою.

Показання свідка ОСОБА_18 в суді узгоджуються з даними її заяви від 01.02.2023 до відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, в якій вона повідомила, що ОСОБА_6 в період окупації підтримував окупаційну владу та сприяв її підтримці (т.1, а.с.123).

Оцінивши показання вказаних свідків в їх сукупності, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про зацікавленість цих свідків. Допит свідків судом першої інстанції проведено відповідно до вимог КПК України, зокрема їх було попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, в тому числі і при проведенні слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Окрім того, всупереч доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що під час допиту вказаних свідків не встановлено, що вони мали з обвинуваченим неприязні відносини.

Перед допитом свідків обвинувачений на питання суду вказав, що має конфлікт лише із свідками ОСОБА_29 та ОСОБА_18 . При цьому, конфлікт з ОСОБА_30 вичерпано, про що остання повідомила суду особисто.

Також суд першої інстанції встановив, що конфлікт з ОСОБА_31 , яка відмовлялася платити обвинуваченому кошти за випас худоби та погрожувала заявити на нього до СБУ щодо співпраці, надуманий. З показань свідків встановлено, що ОСОБА_32 самостійно випасала свою худобу, а її повідомлення інформації з приводу співпраці сім`ї обвинуваченого із військовослужбовцями зс рф є її громадянським обов`язком, й до того ж надана інформація знайшла своє підтвердження у ході проведення досудового розслідування.

Сам лише факт наявності родинних відносин свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 та родинні відносини інших свідків між собою не свідчить про недостовірність їх показань, об`єктивних даних не довіряти показанням вказаних свідків немає.

За наведеного, є безпідставними доводи обвинуваченого, що в суді свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_36 та ОСОБА_26 обмовили його.

Колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів таке рішення суду першої інстанції, оскільки під час вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказані свідки надавали логічні, послідовні показання, та такі, що узгоджуються між собою, та не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили обвинуваченого у інкримінованих діях.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що немає суттєвих протирічь у показаннях свідка ОСОБА_13 з показаннями інших свідків щодо одягу, в якому він бачив обвинуваченого, а також у показаннях свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що бачив його зранку, хоча він зранку випасав корів.

У оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів детально пояснення свідків, які допитані за клопотанням сторони захисту, а саме свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 та ОСОБА_51 .

З наведених у вироку показань зазначених свідків слідує, що всі вони також є мешканцями с. Новокондакове як і свідки, які допитані за клопотанням сторони обвинувачення. Разом з тим, ці свідки пояснили, що у період окупації перетинали контрольно-пропускний пост між селами Новокондакове та Нововасилівка, на якому військовослужбовці рф перевіряли документи, але не бачили на цьому посту обвинуваченого ОСОБА_6 .

Колегія суддів зазначає, що такі показання не спростовують встановлені судом фактичні обставини.

Проаналізувавши показання усіх допитаних в суді свідків, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що показання свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 та ОСОБА_52 на підтримання версії сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не міг нести чергування на російському блок пості, оскільки був зайнятий випасом худоби, є суперечливі між собою та з показаннями обвинуваченого, який в суді не заперечував, що мав можливість залишити пасовище та був на російському блок пості декілька разів, примусу до нього зі сторони військових рф не було.

Колегія суддів зазначає, що дослідженими безпосередньо судом першої інстанції доказами, які покладені в основу обвинувачення, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_36 та ОСОБА_26 , підтверджено, що ОСОБА_6 добровільно пішов на співпрацю із збройними формуваннями держави агресора російської федерації та на незаконно розташованому останніми блок пості, на окупованій території здійснював дії по перевірці осіб та транспортних засобів осіб, які евакуйовувалися з окупованих територій та місцевих мешканців, тим самим сприяв збройним формуванням держави агресора російської федерації у виконанні рішень та схваленні дій щодо встановлення блок постів та перевірки осіб й транспортних засобів з метою виявлення проукраїнські налаштованих осіб, протидії ЗСУ та утримання окупованої території.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника колегія суддів зазначає наступне.

Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 114 КПК України повинен був визнати дану справу такою, що пов`язана з окупацією, та під час судового розгляду застосувати Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». На переконання апелянта, підслідність даної справи повинна була визначатися Генеральним прокурором, але досудове розслідування кримінального провадження проводилося слідчими УСБУ в Миколаївській області без такого дозволу. На думку обвинуваченого, досудове розслідування проводилося не уповноваженим органом, у зв`язку з чим отримані докази є недопустимими. Між тим, ці доводи позбавлені підстав, з огляду на наступне.

Так, до ЄРДР за №0000146 від 11.04.2022 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України.

11.11.2022 внесено відомості до ЄРДР за №0001965 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, на підставі рапорту начальника СВ УСБУ в Миколаївській області про те, що невстановлені місцеві жителі міста Снігурівка та прилеглої території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області вчиняли державну зраду (т.1 а.п.107, 108).

Постановою прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_53 від 16.11.2022 матеріали досудового розслідування №0001965 за ч.2 ст.111 КК України та № 0000146 від 11.04.2022 за ч.2 ст.111 КК України об`єднані в одне провадження за №0000146 (т.1 а.п.105-106).

14.02.2023 Слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області до матеріалів кримінального провадження №0000146 від 11.04.2022 долучено повідомлення заступника начальника Головного відділу - начальника 3 відділу ГВЗНД УСБУ в Миколаївській області про виявлене кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6

15.02.2023 до ЄРДР за №0000098 Слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України ( т.1, а.с. 89).

Постановою прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_53 від 15.02.2023 з матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження № 0000146 виділено матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111 КК України, та відомості про прийняте рішення внесено до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000098.

Відповідно повідомленню в.о. начальника штабу-заступника командувача оперативного угрупування військ "Херсон" №2/211 від 09.01.2024, в період з кінця лютого 2022 року по приблизно 10.11.2022 територію населеного пункту с. Новокондакове Баштанського району Миколаївської області окупували підрозділи збройні сили держави-агресора рф.

Отже, станом на 15.02.2023 відомості до ЄРДР за №0000098 та проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, територія населеного пункту с. Новокондакове Баштанського району Миколаївської області була деокупована. З 11.11.2022 тимчасово окупована територія повернута під загальну юрисдикцію України та відновлено конституційний лад України на цій території. Відтак, кримінальне провадження після деокупації щодо злочинів, вчинених на вказаній території, здійснювалася з підстав та в порядку, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно положень ч. 2 ст. 216 КПК України слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбаченого, зокрема ст. 111-1 КК України.

Отже, досудове розслідування здійснювалося у цьому кримінальному провадженні слідчими СВ УСБУ в Миколаївській області, тобто на законних підставах, що спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині.

Доводи обвинуваченого про те, що суд на підставі ч. 3 ст. 114 КПК України мав постановити ухвалу про визнання справи щодо ОСОБА_6 такою, що пов`язана із окупацією є неприйнятними, оскільки зазначені норми процесуального закону регулюють вирішення судових справ щодо спорів, що випливають з факту окупації, та не регулюють питання підслідності кримінальних проваджень та порядку розгляду судом кримінального провадження за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-1 КК України.

За наведеного, доводи апеляційної скарги про недопустимість покладених в основу вироку доказів з цих підстав, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого про недоведеність того, що на нього були покладені особами збройних сил рф обов`язки щодо перевірки осіб та транспортних засобів, які пересувалися через КПП, для чого була виділена вогнепальна автоматична зброя, спростовані показаннями свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_36 та ОСОБА_26 , які надали послідовні показання, вказавши на ОСОБА_6 як на особу, який разом із військовослужбовцями держави-агресора здійснював перевірку документів на КПП.

В своїх показаннях свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_36 та ОСОБА_26 також вказали, що на контрольно-пропускному посту у ОСОБА_6 був автомат.

Є доведеним обвинувачення, що на початку травня 2022 року ОСОБА_6 , маючи при собі вогнепальну зброю невстановленого зразка, проводив догляд автомобіля ВАЗ, у якому пересувалися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були зупинені військовими рф на КПП між селами Новокондакове та Нововасилівка Баштанського району Миколаївської області.

Зазначене обвинувачення підтверджено даними протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що дані події відбувалися у кінці травня - початок червня 2022 року, а також показаннями цього свідка в суді. Тобто, беззаперечно, подія злочину мала місце, а тому доводи апелянта в цій частині не є слушними.

Апелянт також зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду не з`ясовано, чи дійсно у подружжя ОСОБА_10 є автомобіль ВАЗ 2106, днз НОМЕР_1 , а у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - автомобіль марки ВАЗ, моделі 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , якими вони пересувалися через контрольно-пропускний пункт збройних сил рф. Разом з тим, свідки вказали, що саме на цих автомобілях вони пересувалися.

Крім того, колегія суддів зауважує, що не є предметом доказування у даному кримінальному провадженні, чи є у власності вказаних свідків конкретні автомобілі.

З копії паспорта серії НОМЕР_6 , виданого 21 травня 2015 року Снігурівським РВ УДМС України в Миколаївській області, вбачається, що ОСОБА_6 є громадянином України (Т.1 а.п.186-188);

Отже, всупереч доводам апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу збройним формуванням держави-агресора російської федерації, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій збройних формувань держави-агресора. Його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.111-2 КК України.

Покарання обвинуваченому призначено із дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував, що ним вчинено умисний особливо тяжкий злочин, який має підвищену суспільну та національну небезпеку, обставини та мотиви його вчинення. Також враховано дані про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, та його молодий вік.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №146 від 28.05.2024 ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та на даний час на будь-який психічний розлад не страждав та не страждає. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння у ОСОБА_6 будь-якого тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не відмічалося. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 1 а.с. 154-164).

Обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

З огляду на наведене, обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі та на строк, передбачений ч. 1 ст. 111-2 КК України, наближений до мінімального. Конфіскація майна передбачена санкцією зазначеної статті, що спростовує доводи апелянта про безпідставність її призначення.

Покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

Вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3